Справа № 362/1161/14 Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
Провадження № 22-ц/780/70/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 38 02.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

оловуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Іванової І.В.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Київської міської ради про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування,-

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5.

Вказуючи на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року свого батька ОСОБА_5 він прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, до складу якого входить садовий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку із викладеним, позивач просить суд позов задовольнити та визнати за ним право власності на садовий будинок загальною площею 35,7 кв.м. (житлова 21,3 кв.м., допоміжна 14,4 кв.м.), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Київської міської ради про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину садового будинку загальною площею 35,7 кв.м., житлова площа - 21,3 кв.м., допоміжна - 14,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що рішення суду є незаконним у зв'язку з неправильний застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає, що рішення суду є частково незаконним у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а тому просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_4 право власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи відповідно до ст. 303 ЦПК України й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив із того, що спірний садовий будинок був побудований у 1972 році ОСОБА_5, який помер у 1992 році, на виділеній для цього земельній ділянці на підставі отриманого в установленому порядку дозволу, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання права власності на 1/2 частину цього будинку за ОСОБА_4, як за одним із спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом, який фактично прийняв спадщину на підставі статей 529, 548, 549 ЦК Української РСР.

Проте з такими висновками суду не можна погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2013 року у справі № 362/4048/13-ц (провадження № 2/362/1893/13) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Садівничого масиву «Глеваха 1», Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про визнання рішення садового товариства незаконним, рішення селищної ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2013 року залишено без змін, встановлено, а тому не підлягає доказуванню, що рішенням виконавчого комітету Київської обласної міської ради № 1364 від 20 серпня 1957 року «Про відвід земельної ділянки підприємствам та установам під колективне садівництво» постановлено відвести підприємствам та установам м. Києва під колективні сади земельну ділянку загальною площею 150 га в АДРЕСА_1 відповідно до додатку № 1, зобов'язано керівників підприємств та установ перелічених у додатку № 1 земельні ділянки закріпляти у безстрокове користування при умові безперервної роботи робітників чи службовців на підприємстві або в установі понад п'ять років, а також на земельних ділянках індивідуальних садів дозволено будівництво (будівлі на одну кімнату з відкритою верандою) літнього типу, в зв'язку із чим ОСОБА_5 був членом СМ «Глеваха 1»; за ним закріплена земельна ділянка АДРЕСА_1; членами його родини є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року про, що свідчить повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

На момент смерті ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_2. За цією ж адресою проживав його син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та довідками КП «Введенське» від 4 січня 2013 року.

Зі змісту протоколу засідання членів ради СМ «Глеваха 1» від 2 грудня 2006 року вбачається, що ОСОБА_5 виключено з числа садівників, а його сина ОСОБА_6 прийнято в члени садівників (АДРЕСА_1), а також задоволено прохання садівника ОСОБА_6 (ОСОБА_5 з 1993 року), АДРЕСА_1 про переоформлення ділянки з урахуванням необхідності укладення договору реструктуризації на суму 4 000 грн.

16 грудня 2006 року ОСОБА_6 видано членську книжку садовода СМ «Глеваха 1»

Згідно змісту довідки СМ «Глеваха 1» від 23 грудня 2006 року № 19 ОСОБА_6 є членом цього садового товариства з 2 грудня 2006 року та користується земельною ділянкою АДРЕСА_1

11 липня 2007 року ОСОБА_6 звернувся до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована на території СМ «Глеваха 1»

Рішенням Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 22 серпня 2007 року ОСОБА_6 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,06 га

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_3

Після його смерті до Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися його дружина ОСОБА_2 та брат ОСОБА_4, якому листом цієї нотаріальної контори від 11 березня 2013 року повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з наявністю спадкоємців першої черги. З листа П'ятої Київської державної нотаріальної контори від 18 липня 2013 року вбачається, що підстави для видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,06 га та садовий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця на це майно.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_3 належала на праві ОСОБА_6, а спірний будинок, який розташований на вказаній земельній ділянці в експлуатацію не введений та не має правовстановлюючого документу на нього.

Крім того, позивач ОСОБА_4 не заперечував того факту, що перед поданням заяви про прийняття до членів СМ «Глеваха 1» замість покійного батька ОСОБА_5, його брат ОСОБА_6 радився з ним, а він не заперечував цього та надав свою згоду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про визнання за ОСОБА_4 права власності на частину спірного садового будинку з тих підстав, що він прийняв спадщину як один із спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом, є помилковим, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірний будинок, садовий будинок не входив до складу спадкового майна, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 за необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Київської міської ради про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :