"04" грудня 2015 р. Справа № 363/1081/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву представника ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» про перегляд заочного рішення цього ж суду від 21 жовтня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» про захист прав споживачів та відшкодування матеріальної і моральної шкоди та зобовязання укласти договір,

встановив:

21 жовтня 2015 року в цій справі ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково, з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 стягнуто 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої неправомірною відмовою у здійсненні валютно-обмінної операції.

В поданій заяві представник відповідача порушує питання про скасування згаданого рішення і необхідність призначення справи до судового розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що саме в момент звернення позивача до банку ПЗ «Cash@Billing» не працювало, а це унеможливило здійснити валютно-обмінну операцію на дотримання вимог «Порядку здійснення валютно-обмінних операцій у касах ПАТ «ПУМБ»», тоді як збитки позивачеві відмовою у здійсненні цієї операції не завдані.

Також наведено доводи про відсутність підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, в тому числі згідно вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши сторони, дослідивши справу, суд дійшов таких висновків.

Так, що стосується доводів заяви про відсутність умов для ухвалення заочного рішення передбачених ст. 224 ЦПК України, коли відповідачем подавалася заява про ухвалення рішення за його відсутності, то суд зазначає наступне.

Саме шляхом ухвалення заочного рішення судом забезпечено право відсутньої особи на перегляд цього рішення, з огляду на змагальність судового процесу, право на представлення суду своїх доказів і доведення їх переконливості перед судом.

Отже при розгляді цієї заяви судом забезпечено рівну участь сторін в суді й доступ до правосуддя. При цьому відповідач не позбавлений в подальшому права на оскарження рішення в апеляційному порядку, а тому права відповідача через ухвалення заочного рішення, коли він просив розглянути справу без нього, не порушуються.

Вирішуючи подану заяву про перегляд ухваленого рішення по суті, суд зазначає.

Так, з матеріалів справи є невизначеним у чому полягали збої у програмному забезпеченні банку, чи дійсно вони мали місце і чи дійсно вони завадили здійсненню готівкової операції на користь позивача за встановлених у справі обставин.

Твердження відповідача в заяві про перегляд заочного рішення про те, що саме в момент звернення позивача до банку програмне забезпечення «Cash@Billing» не працювало і операція не могла бути оформлена є бездоказовими і нічим не підтверджуються.

Усні пояснення представника банку на відеозапису події про непрацююче обладнання є невизначеними і правомірності дій відповідача самі по собі підтверджувати не можуть.

При цьому позивач на спростування таких заперечень надав суду квитанцію про здійснення на той час у тому ж відділенні банку іншої валютно-обмінної операції.

Саме тільки посилання в листі ПАТ «ПУМБ» №КІЕ-17/6 від 03 березня 2015 року на технічні збої в роботі програмного забезпечення не є допустимим і достатнім доказом зазначеного.

Отже з поданих відповідачем доказів перед судом не доведено, що банк мав обєктивні непереборні труднощі, які унеможливили здійснення валютно-обмінної операції та на відповідній правовій підставі законно відмовив позивачу в цьому.

У той же час нормативними приписами Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операції на території Українине передбачено можливості відмови у здійсненні валютно-обмінної операції внаслідок збоїв в роботі програмного забезпечення.

Посилання в заяві про перегляд заочного рішення суду на «Порядок здійснення валютно-обмінних операцій в касах ПАТ «ПУМБ»» таких висновків суду не спростовує.

Не спростовує висновків суду й посилання на неналежність доказу листа НБУ №09-104/1949 від 03 лютого 2015 року, оскільки зміст цієї відповіді є недостатньо визначеним, яку позивачеві надано у відповідь на його скаргу щодо суті спору.

Зі справи не встановлено наявності у банку законних підстав для відмови позивачу у здійсненні готівкової валютно-обмінної операції.

При цьому п. 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операції на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 грудня 2002 року №502 є імперативною нормою, категоричним приписом, що підлягає обовязковому виконанню.

Недотримання вказаних вимог та вимог ст. 630 ЦК України є протиправним.

З огляду на зміст позову, усні пояснення позивача в суді та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про спричинення позивачеві вказаними протиправними діями моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді відшкодування завданої моральної шкоди, є адекватним змісту порушеного права, відповідає ст. 16 ЦПК України і Законом не заборонений.

Також у суді представник відповідача піддав сумніву докази сторони позивача, однак власні докази на користь обґрунтованості таких сумнівів суду не подав.

Відтак з дослідженого підстав для надання іншої юридичної оцінки вже наявним у справі доказам судом не встановлено.

Суд вважає, що доводи викладені відповідачем на правильність зясування обставин справи і суть спірних правовідносин та прийняте на їх основі рішення по справі вплинути не можуть.

Разом з тим докази, які б суд мав дослідити в судовому засіданні і це могло б призвести до ухвалення іншого (протилежного) рішення, суду не подано.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що з викладених у заяві доводів і поданих доказів підстав для скасування рішення суду не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. 231 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня постановлення цієї ухвали шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя