Справа № 750/1315/15-ц Провадження № 22-ц/795/576/2015 Головуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Поклад Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Ленько Андрія Миколайовича про примусове входження до житла боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року подання державного виконавця задоволено. Дозволено державним виконавцям відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівський області примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для подальшого проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на постановлення ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати її, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції в своїй ухвалі не навів жодних належних доказів щодо присутності ОСОБА_2 22 січня 2015 року в приміщенні відділу примусового виконання рішень під час складання акту про його відмову отримати особисто вимогу державного виконавця.

Апелянти зазначають, що складений державним виконавцем Ленько А.М. акт від 27 січня 2015 року сфальсифікований, оскільки ніякої перевірки майнового стану у вказаний день за адресою: АДРЕСА_1 не проводилось.

Стверджують про відсутність необхідності у примусовому проникненні до житла, оскільки з їхнього боку не чиниться жодних перешкод для законних дій державного виконавця.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції виходив з того, що факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду та не допуску до квартири посадових осіб виконавчої служби повністю доведений наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а державним виконавцем були дотримані всі вимоги, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду та вважає його законним і обґрунтованим, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області знаходяться зведені виконавчі провадження № 664А/2 та № 323А/2 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь фізичних, юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 4514427,97 грн. (а.с. 19, 30).

Заборгованість перед стягувачами у боржників виникла на підставі наказів Господарського суду Чернігівської області, виконавчих листів, виданих Деснянським районним судом м. Чернігова та Чернігівським окружним адміністративним судом (а.с. 5-9, 20-22).

З довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11 квітня 2010 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с. 31).

Згідно довідки КП «Деснянське» Чернігівської міської ради від 12 березня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_2 та сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 33).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець намагався виконати рішення суду у відповідності до приписів ст.ст. 5, 11 ЗУ «Про виконавче провадження». Зокрема, боржникам 05 березня та 18 березня 2014 року направлялась вимога бути присутніми під час проведення виконавчих дій, проте вказані документи повертались відправнику в зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 35-42).

З метою перевірки майнового стану боржників державний виконавець Ленько А.М. неодноразово намагався потрапити до квартири АДРЕСА_1, проте зробити це виявилось неможливим, про що були складені відповідні акти від 04 березня, 13 березня, 20 березня, 21 березня, 10 липня та 03 грудня 2014 року (а.с. 43-54).

21 січня 2015 року державним виконавцем було складено чергову вимогу на ім'я ОСОБА_2 щодо проведення 27 та 28 січня 2015 року виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника (а.с.55). В зв'язку з відмовою останнього особисто отримати вимогу в приміщенні Головного управління юстиції в Чернігівській області, вимогу було оголошено боржнику в присутності посадових осіб, про що державним виконавцем Ленько А.М. 22 січня 2015 року був складений відповідний акт, підписувати який ОСОБА_2 відмовився (а.с. 56).

Актом державного виконавця від 27 січня 2015 року було засвідчено, що за адресою боржників: АДРЕСА_1 провести перевірку їхнього майнового стану виявилось неможливим в зв'язку з тим, що двері приміщення ніхто не відчинив (а.с. 58).

Викладені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про зловживання боржниками своїми правами та обов'язками, передбаченими ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», та їх ухилення від своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій для виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх прав, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Зважаючи на наведену норму та беручи до уваги положення ст. 376 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла.

Посилання апелянтів на відсутність ОСОБА_2 22 січня 2015 року під час проголошення йому вимоги державного виконавця та фальсифікацію акту від 27 січня 2015 року є безпідставними та надуманими, оскільки належними письмовими доказами не підтверджені, у зв'язку з чим не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів при вирішення даного спору. Крім цього, ці доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновок суду першої інстанції про ухилення відповідача від виконання судових рішень та створення умов щодо недопуску державного виконавця до житла боржників.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: