Провадження № 2/521/6465/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
16.10.2015 року позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири власником квартири № 14 у житловому будинку № 1. що знаходиться по вул. Болгарській в м. Одесі, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири № 4-1554, від 11 .05.1994 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27986800, від 13.10.2014 р. На даний час у вказаній квартирі відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації № 246, від 09.02.2015 р зареєстровані, окрім позивачки , ОСОБА_3. 1992 р. н. (син) та ОСОБА_2 Аманбаєвич, 1969 р. н. (чоловік). Фактично у даній квартирі постійно проживає тільки позивачка та її син. З 3 серпня 2005 року ми з чоловіком ОСОБА_2 офіційно розлучилися, що підтвержується свідоцтвом про розірвання шлюбу № 127665, від 25 вересня 201 року. З того часу ОСОБА_2 Аманбаєвич змінив місце проживання і в зазначеній вище квартирі не ОСОБА_2 Аманбаєвич добровільно визначив собі інше місце проживання і вказаним жилим приміщенням не користується понад 10 (десяти.) років у звязку з переїздом на інше місце постійного проживання.Таким чином, оскільки Ахметов_Марс-Аманбаєвич у вказаній квартирі не проживає більше 1 року та не приймає участь у спільному побуті, він вважається такими, то втратив право користування житловою квартирою.
Позивач у судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Заяв, клопотань, до суду не надходило.
За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку із неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду.
У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири № 4-1554, від 11.05.1994 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27986800, від 13.10.2014 р. ОСОБА_1 є власником квартири № 14 у житловому будинку №:1. що знаходиться по вул. Болгарській в м. Одесі.
З довідки - виписки із домової книги про склад родини та реєстрацію № 246, від 09.02.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 Аманбаєвич, 1969 р. н. зареєстрований в квартирі № 14 у житловому будинку №:1. що знаходиться по вул. Болгарській в м. Одесі.
Як вбачається із наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії І-ЖД № 127665 від 25.09.2014 року, шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
У судовому засіданні доведено, що відповідач не мешкає у квартирі за вказаною адресою більше 10 років, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею.
Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні та володінні цією жилою площею.
Вирішити це питання в позасудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації.
Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 375 ЦК України, ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 64, 158, 209, 212-215, 217, 224-227 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ