Справа № 344/3223/15-ц
Провадження № 344/2327/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Гречун Т.Б.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1997 року, від шлюбу сторони мають трьох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем і перебувають на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя та різні інтереси через що між сторонами постійно виникають конфлікти та суперечки. Спору щодо поділу майна подружжя немає. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, проте, на її погляд, може надавати їй матеріальну допомогу, але самоусунувся від надання такої допомоги. За наведених обставин позивач просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з позивачем, прізвище не змінювати на дошлюбне, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач прибув, позовні вимоги визнав повністю, просив розірвати шлюб, дітей залишити на проживання з матір'ю, не заперечував проти стягнення аліментів.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1997 року (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають трьох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

Діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з позивачем.

З пояснень відповідача вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює асистентом в Івано-Франківському Національному технічному університеті Нафти і Газу.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили.

Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Коституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає.

Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після розірвання шлюбу залишити на проживання з матір'ю.

У відповідності зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач свого обов'язку щодо утримання дітей не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу на дітей, яка є необхідною для нормального утримання.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, окрім дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, інших дітей не має, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду, тобто з 04 березня 2015 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачем при пред`явленні позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу був сплачений судовий збір (а.с. 1), на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Враховуючи те, що позивач при пред`явленні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 110, 112, 113, 114, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 222, 223, 292, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 09 липня 1997 року Відділом РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис за № 769, - розірвати.

Дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити на проживання з матір'ю ОСОБА_1.

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 04 березня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 квітня 2015 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 20 квітня 2015 року.

Суддя Л.В. Мелещенко