Справа № 379/2324/14 Головуючий у І інстанції Василенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/892/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко
Категорія 46 19.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Поліщука М.А.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, комунального підприємства Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації", третя особа реєстраційна служба Таращанського районного управління юстиції Київської області про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та скасування державної реєстрації,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому посилався на те, що 23.06.2008 року він за договором купівлі-продвжу продав житловий будинок, сарай цегляний та ? частину колодязя, розташованих по АДРЕСА_1 Таращанського району Київської області.

У зв'язку з тим, що відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою та колодязем, який розташований на межі, яка розділяє їхні земельні ділянки, тому звернувся в суд з даним позовом за захистом своїх прав. Просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 відновити межу між їхніми земельними ділянками та прибрати з його земельної ділянки встановлений нею паркан.

Також зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні колодязем, ? частина якого належить йому на праві власності, ті який розташований на межі між їхніми земельними ділянками.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_2 в с. Чапаєвка Таращанського району Київської області та земельної ділянки, на якій знаходяться зазначені об'єкти нерухомості.

Спірний колодязь у 1967 році побудувала її мама і колишній власник будинку № 18 ОСОБА_3, у якої ОСОБА_1 його купив, ніякого відношення до даного колодязя не мала. Даний спірний колодязь знаходиться безпосередньо на її подвір'ї, а не на межі земельної ділянки, як зазначив позивач у первісному позові.

Тому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 23.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в частині переходу права власності на ? частину колодязя, який розташований по АДРЕСА_2 в с. Чапаєвка Таращанського району Київської області. Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в частині реєстрації за ОСОБА_1 ? частини колодязя та стягнути судові витрати.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та колодязем залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 23 червня 2008 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швецем С.П. та зареєстрований у реєстрі за № 3307 в частині переходу права власності до ОСОБА_1 на 1/2 частину колодязя, розташованого по АДРЕСА_1 Таращанського району Київської області. Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в частині реєстрації за ОСОБА_1 1/2 частини колодязя - з/б кільця, позначена «№1», який розташований по АДРЕСА_1 Таращанського району Київської області. Стягнуто з ОСОБА_1 та комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3409 грн.- солідарно.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не з'ясував яким саме записом здійснена реєстрація спірного майна, коли та за якою особою зареєстровано таке право, не з'ясував обставини, без яких ухвалення законного рішення є неможливим. Судом не з'ясовано правовий режим спірного майна, а саме колодязя. Зокрема, суд не з'ясував обставини, без яких постановлення законного рішення не можливе, тобто чи є колодязь нерухомим майном; чи підлягає право власності на колодязь державній реєстрації; чи є у позивача документи, що підтверджують право власності на колодязь, які дають йому право на судовий захист. Також судом в порушення норм процесуального права не залучений до участі у справі продавець за договором купівлі-продажу житлового будинку від 23.06.2008 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спірна криниця на час укладення договору купівлі-продажу 23.06.2008 року знаходилася у власності ОСОБА_2, яка в свою чергу ніяким чином відчуження по ній не проводила.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_2 в с. Чапаєвка Таращанського району Київської області та земельної ділянки, на якій знаходяться зазначені об'єкти нерухомості.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній придбав житловий будинок АДРЕСА_1 Таращанського району Київської області.

Відповідно до п. 1 даного договору купівлі-продажу предметом договору є зазначений житловий будинок, до якого прилягають господарські будівлі та споруди: сарай цегляний, ? частина колодязя-з/б кільця.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 186 ЦК України колодязь є приналежністю головної речі - будинку, який пов'язаний з ним спільним призначенням.

Відповідно при відчуженні будинку до набувача переходить право на відповідні господарські будівлі.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

З урахуванням наведеного, підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині переходу права власності до ОСОБА_1 на ? частину колодязя відсутні, оскільки предметом договору купівлі-продажу є житловий будинок в цілому.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, комунального підприємства Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації", третя особа реєстраційна служба Таращанського районного управління юстиції Київської області про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та скасування державної реєстрації відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді