АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1015/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівДемченка В. А. , Нерушак Л. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ПП «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 є власником земельної ділянки площею 5,67 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративно-територіальних межах Угловатської сільської ради Христинівського району Черкаської області. 24 лютого 2007 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 2 березня 2007 року.

Вважає, що даний договір оренди землі є недійсним, оскільки в договорі відсутні його істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передавалась в оренду, її кадастрового плану та акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію.

Крім того, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено таку істотну умову як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, але вказана умова не зазначена в укладеному договорі.

Вказує, що після державної реєстрації договору відповідачем не забезпечено проведення паспортизації земельної ділянки з метою визначення стану об'єкта оренди на момент її передачі в оренду та не забезпечено відображення відповідних показників в акті приймання-передачі.

З врахуванням зазначених обставин та уточнивши позовні вимоги позивач просила суд визнати недійсним договір оренди землі укладений з ПП «Дніпро», стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим, але позивачкою пропущено строк позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі державного акта серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка площею 5,67 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративно-територіальних межах Угловатської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

24 лютого 2007 року між ОСОБА_6 та ПП «Дніпро» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачка передала підприємству в користування належну їй зазначену земельну ділянку.

2 березня 2007 року договір оренди землі зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 посилалась на те, що в договорі оренди відсутня умова визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

Зі змісту спірного договору вбачається, що в ньому дійсно відсутня така умова як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

Проте п. 21 договору оренди передбачено, що орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується у судовому порядку.

Крім того, статтею 323 ЦК України та статтею 11 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У разі прострочення орендодавцем або орендарем установлених договором оренди землі строків передачі об'єкта оренди ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі.

Таким чином, питання ризику знищення чи пошкодження об'єкту оренди врегульовано законом, у разі незгоди сторін договору із вимогами закону, вони можуть змінити умови ризику знищення майна.

Якщо орендодавець не бажає продовжувати відносини оренди на попередніх умовах, він має право на внесення змін до договору в установленому порядку.

Відсутність установленої частиною четвертою статті 15 Закону України «Про оренду землі» у договорі оренди землі його невід'ємної частини - акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - не є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки межі земельної ділянки ОСОБА_6 в натурі (на місцевості) визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку, копію якого було додано до договору оренди.

Аналогічна позиція з даного приводу викладена у постанові Верховного Суду України від 14 травня 2014 року у справі №6-48цс14.

Посилання позивачки на ч. 5 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» також є необґрунтованими, оскільки дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин, зокрема при передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки.

У вказаній нормі права відсутня така вимога, як обов'язкова паспортизація землі при передачі її в оренду.

Повноваженнями для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель наділений лише спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Спірна земельна ділянка передавалась в оренду без розроблення агрохімічних властивостей ґрунту та еколого-агрохімічного паспорту земельної ділянки.

Пунктом 17 договору оренди визначені умови збереження стану об'єкта оренди, а визначення строку оренди з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою не передбачено Законом України «Про оренду землі» як умова при укладенні договору оренди землі.

Таким чином, посилання позивачки на відсутність у договорі оренди землі його істотних умов, визначених ст.15 Закону України «Про оренду землі», не відповідає обставинам справи.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а тому для вирішення питання про задоволення позову про визнання недійсним договору про оренду землі через відсутність у ньому визначених статтею 15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов, необхідно вияснити, чи дійсно порушується право позивачів у зв'язку з відсутністю в оспорюваному договорі оренди землі зазначених умов та в чому саме полягає це порушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року при розгляді справи №6-94 цс 13 і вона є обов'язковою для всіх судів України.

Проте при розгляді справи позивачка та її представник не довели факту такого порушення, а лише формально посилалися на порушення вимог Закону «Про оренду землі», а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ч.1 ст.638 ЦК України, ст.15 Закону України «Про оренду землі», колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :