Справа № 565/1226/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю: позивача представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4
відповідачаОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кузнецовська міська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання недійсними в 1/2 частині свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлому 17.03.2009 року батьку позивача ОСОБА_7: 1/2 частку квартири № 48 в будинку №4/1 по мікрорайону Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області; автомобіль НОМЕР_1; дві земельні ділянки площею 0,0493 га та 0,0508 на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (далі спірне майно). У позові вказує, що про оформлення відповідачем спірного майна після смерті батька дізналась випадково, у належній батькові квартирі в місті Кузнецовську вона проживає постійно, є інвалідом, тому на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК має право на обов»язкову частку спірного майна.

У запереченні проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову через безпідставність та за пропуском строку позовної давності, оскільки на день відкриття спадщини позивач не була інвалідом, про оформлення спадщини померлого батька відповідачем позивач знала, із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору не зверталась.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору подала письмові пояснення згідно із якими 03.11.2009 року Кузнецовською міською державною нотаріальною конторою (далі- КМДНК) заведено спадкову справу на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7 та видані відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно.

Під час судового розгляду позивач пояснила, що вона дізналась про оформлення відповідачем права власності на спірне майно за заповітом у червні 2015 року, хоча у квартирі № 48 в будинку №4/1 по мікрорайону Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області (далі- спірна квартира) проживала на день смерті батька і проживає зараз постійно разом із відповідачем і про оформлення права власності на цю квартиру після смерті батька відповідач її повідомляла. З її матір»ю відповідачем ОСОБА_5 після смерті батька у неї склались неприязні відносини, через це вона час від часу не проживає в спірній квартирі.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задоволити.

Відповідач та її представник під час судового засідання просили відмовити у задоволенні позову з підстав, що вказані у запереченні. Відповідач також пояснила, що про заповіт померлого чоловіка та оформлення спадщини позивача не повідомляла, оскільки між нею і позивачем постійно виникають конфлікти.

В результаті дослідження доданих до позову документів, заслухавши пояснення учасників процесу та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

Із доданих до позову свідоцтв про народження, про розірвання шлюбу, про зміну імені і про смерть ОСОБА_7 вбачається, що позивач є дочкою ОСОБА_7, який помер 17.03.2009 року. Позивач народилась у 1968 році, у 2013 році позивачу призначена пенсія за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № від 24.10.2013 року. Позивач у спірній квартирі проживає і зареєстрована, що підтверджується адресною довідкою ЖЕД №1 КМКП. Із заповіту померлого ОСОБА_7 та свідоцтв про право на спадщину слідує, що відповідач успадкувала спірне майно. Із письмових пояснень КМДНКвбачається, що позивач в нотаріальну контору з приводу спадщини померлого батька не зверталась.

У відповідності із ст.1241, ст. 1268 -1270 ЦК, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обовязкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Надані сторонами документи вказують на те, що позивачу на день смерті спадкодавця ОСОБА_7 виповнилось 18 років, позивач на час відкриття спадщини не являлась інвалідом (непрацездатною особою) і працювала. Заповіт ОСОБА_7 від 27.11.2007 року складений у відповідності до вимог закону.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити через безпідставність.

Представник відповідача подав заяву, в якій просить стягнути з позивача витрати, понесені відповідачем на правову допомогу та надав квитанції №78 і №69 про оплату відповідачем правової допомоги адвокатському об»єднанню «Україна Захід» за договорами від 18.11.2015, 21.10.2015 в розмірі 2000 гривень та 5000 гривень відповідно. Згідно із договором про надання правової допомоги, укладеного АО «Україна-Захід» та відповідачем ОСОБА_5 від 21.10.15 (а.с.56), ордером серії РН-014 №142 від 23.10.15, відповідач ОСОБА_5 по справі №565/1226/15-ц витратила на оплату правової допомоги адвоката ОСОБА_6 5000 гривень.

Як передбачено ст.ст.79, 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать, витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності із ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальнихдій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, під час судового розгляду 02.12.2015 року представник відповідача адвокат ОСОБА_6 приймав участь в судовому засіданні протягом двох годин, слід стягнути з позивача на користь відповідача 1102 гривні (80% встановленої законом мінімальної заробітної плати) понесених відповідачем і документально підтверджених витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги адвоката ОСОБА_6.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1241,1268 -1270, 1300, 1301 ЦК України, ст.ст. 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 копійок понесених витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлено і підписано головуючим 04 грудня 2015 року.