РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Козак О.В.,

при секретарі - Пугачові В.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Качуровської І.П.,

прокурора - Павелко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - виконавчий комітет Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - виконавчий комітет Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.12.2003 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, від шлюбу вони мають сина ОСОБА_6, яким відповідач не цікавиться, не приймає участі у його догляді, вихованні та утриманні, аліментів на дитину не сплачує, до дитини не навідується, лише останні два роки на її прохання приходив до сина на день народження і при цьому перебував в стані алкогольного сп'яніння. Відповідачу байдуже до дитини, він не вчиняє жодних дій для належного виховання та утримання дитини, не проявляє жодної батьківської турботи та любові. Тому просить позов задоволити і позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, пояснивши, що відповідач дитиною не цікавиться, після розлучення він сім років до дитини взагалі не приходив, хоча вона не перешкоджала йому бачитись з сином, не займається його вихованням. Аліменти на утримання дитини відповідач не сплачує, тому вона просить позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, відповідач суду також пояснив, що не приходив до дитини, бо спочатку шукав кращого життя, а потім йому було соромно, що він не може його підтримати матеріально. Йому не забороняли спілкуватись з сином. Останні два роки він заїжджав до сина на день народження, однак в нього немає контакту з ним, їм немає про що розмовляти, а тому не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказала, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню, суду пояснила, що поспілкувавшись з дитиною орган опіки і піклування прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним і буде відповідати інтересам дитини.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що позов підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2003 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідач ОСОБА_2 з 2003 року з дитиною не спілкується, не проявляє батьківської турботи, при цьому ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проводить дозвілля з дитиною, не займається його вихованням, навчанням, доглядом, лікуванням. За час навчання сина у школі батько жодного разу не був на батьківських зборах, не спілкувався з класним керівником, не цікавився шкільним життям та навчальними досягненнями сина.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надав до суду висновок №01-34-224/15 від 13.02.2015 року, в якому зазначає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_5 відповідає інтересам дитини і є доцільним. ОСОБА_2 в присутності працівника служби у справах дітей написав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_6.

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2; довідкою ЖЕКу №6 від 09.12.2014 року №164, згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 зареєстровані та проживають - ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8; листом класного керівника ОСОБА_9 від 10.12.2014 року; довідкою №408/4 від 11.10.2014 року, згідно якої ОСОБА_1 з 08.04.2003 року по 01.12.2014 року не отримувала аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 згідно виконавчого листа №АЕ-141, виданого 22.04.2003 року Хмельницьким міськрайонним судом; довідкою Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради №27 від 16.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 отримує допомогу на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 385,80 грн. замість аліментів; висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13.02.2015 року №01-34-224/154 та поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, яка підтвердила, що ОСОБА_2 не спілкується з сином та не приймає участі в його вихованні та утриманні.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому в силу ст.164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно дитини.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 212-215, 226 ЦПК України, ст. 164 СК України, ст. 60 ЦК України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Хмельницького.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: