Справа № 191/4270/14-ц
Провадження № 2/191/98/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Г.В.

при секретарі - Силкіній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Придніпровської товарної біржі - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Придніпровської товарної біржі - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 1997 року Придніпровською товарною біржею за № 237/Ф3 був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1, купив квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначив, що спірна квартира житловою площею 16,10 кв.м., загальною площею 28,84 кв.м., складається з наступних приміщень: коридор №1 площею 2,4 кв.м.; вбиральні №2 площею 2,4 кв.м.; кухні №3 площею 6,7 кв.м.; кімнати № 4 площею 16,1 кв.м.; ніши №5 площею 0,5 кв.м.; балкону площею 2,5 кв.м.; прихожої №7 площею 17,0 кв.м..

Договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП СМБТІ 18 вересня 1997 року в реєстрову книгу за № 94.

Але позивач як власник не може розпоряджуватися належною йому квартирою тому, що договір купівлі-продажу всупереч ст. 657 Цивільного кодексу України зареєстрований на товарній біржі, а не посвідчений нотаріально. Хоча на той час, на підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», даний договір не потребував нотаріального посвідчення, так як він був зареєстрований на Придніпровській товарній біржі.

В 2014 році позивач вирішив подарувати належну йому квартиру, своєму синові, але в укладені договору дарування йому було відмовлено. Нотаріус пояснив позивачеві, що йому необхідно спочатку визнати право власності на квартиру, а потім укладати договір дарування. Позивач вважає, що про порушення своїх прав він дізнався лише в 2014 році, тому строки позовної давності ним не порушені.

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 237/Ф3 від 17 вересня 1997 року, укладений на Придніпровській товарній біржі, між ним та ОСОБА_3, дійсним. Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач, не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Просить вирішити питання згідно з діючим законодавством.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

05.01.2015 року на адресу суду надійшов актовий запис про смерть № 78 від 03.06.1998 року, згідно якого ОСОБА_3, померла у віці 73 років, 03 червня 1998 року. Ухвалою суду від 19 січня 2015 року судом було залучено до участі у справі в якості належного відповідача Іларіонівську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської області.

Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна № 237/Ф3 від 17 вересня 1997 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1, (а.с.№ 6).

Згідно копії довідки КП «Синельниківського МБТІ» від 18 вересня 1997 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1, в реєстрову книгу за № 94.

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру з виправленнями від 18.09.1997 року, квартира яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться у власності ОСОБА_1. Загальна площа квартири 28,84 кв.м., житлова площа 16,1 кв.м..

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладали договір купівлі-продажу на Придніпровській товарній біржі, який нотаріально посвідчено не було. Проте відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України ними були вчиненні дії, а саме сторони домовилися під час укладення договору купівлі продажу від 17 вересня 1997 року № 237/Ф3 про всі істотні умови, відбулося виконання договору, а саме квартира перейшла у власність позивача ОСОБА_1. За таких обставин суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 392, 657 ЦК України, ЗУ «Про товарну біржу», ст.ст.10, 60, 88, 130, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Придніпровської товарної біржі - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним - задовольнити у повному обсязі.

Визнати договір купівлі продажу нерухомого майна № 237/Ф3 від 17 вересня 1997 року, укладений на Придніпровській товарній біржі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г. В. Бондаренко