Справа №463/6438/14-ц
Провадження №2/463/449/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача Дегтяренка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів, який у встановленому законом порядку уточнив, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту в розмірі 510 грн., а з відповідача ПрАТ «Ураїнська транспортна страхова компанія» - 11 003,99 грн. Також просить стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» вартість огляду автомобіля НОМЕР_1 в розмірі 150 грн., вартість визначення матеріального збитку завданого цьому автомобілю в розмірі 481,96 грн., а також вартість матеріального збитку в розмірі 180 грн. Понесені ним судові витрати в загальному розмірі 2 243,60 грн. теж просить стягнути з відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.09.2013р. о 10.45 год. у м. Львові на вул. Винниченка, відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_2, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним маневром і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем Субару д.н.з. НОМЕР_1, завдавши автомобілям технічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.09.2013р. ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у страховій компанії відповідача ПрАТ «УТСК», внаслідок чого у останнього виник обов'язок відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Після звернення до асистанської компанії по врегулюванню страхових випадків «UTICO», її представником було проведено огляд транспортного засобу Субару, і в подальшому, він звернувся до страхової компанії відповідача. 12.09.2013р. спеціалістом автотоварезнацевцем проведено огляд його транспортного засобу, після чого, 03.12.2013р. на адресу страховика надсилалась заява зі всіма необхідними документами з вимогою про відшкодування завданих збитків шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП «Автоцентр-Ера», в якості плати за ремонт автомобіля. Таку його заяву страховик проігнорував, внаслідок чого, на його адресу була надіслана повторна заява 27.02.2014р. з аналогічним змістом та з новим рахунком ПП «Автоцентр-Ера». За змістом відповіді страховика на цю заяву, останній повідомив, що за страховим випадком від 06.09.2013р. складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, однак на даний час ця виплата не проведена. 14.11.2014р. на підставі його заяви від 05.11.2014р. спеціалістом проведено автотоварознавче дослідження, згідно з яким, вартість відновлювального ремонту на момент дослідження становить 8052,03 грн., а вартість матеріального збитку, який заподіяно внаслідок ДТП - 5 629,41 грн. Враховуючи, що на даний час спливло більш як чотири місяці, він повторно звернувся до спеціаліста для визначення розміру збитків станом на 17.03.2015р., згідно з яким, вартість відновлювального ремонту на момент дослідження становить 11 513,99 грн., а вартість матеріального збитку - 7 619 грн. Оскільки відповідач ПрАТ «УТСК» станом на даний час не відшкодував йому суму заподіяної шкоди, її розмір, який ототожнює з вартістю відновлювального ремонту, просить стягнути із страховика в примусовому порядку, а також 150 грн., сплачених асистанській компанії за огляд транспортного засобу, 481,96 грн. витрат, понесених для визначення матеріального збитку та 180 грн. витрат, понесених для визначення вартості збитку станом на 17.03.2015р. Оскільки розмір відшкодування, який зобов'язаний сплатити страховик завжди зменшується на розмір франшизи, яка згідно полісу становить 510 грн., зі страховика в примусовому порядку просить стягнути 11 003,99 грн., а з відповідача ОСОБА_3 - 510 грн.

В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 26.11.2014р. - адвокат Дегтяренко О.О. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Представник відповідача - ПрАТ «УТСК» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, проте скерував до суду письмові заперечення проти позовних вимог, в яких вказує, що в наданому позивачем звіті про оцінку майна, який направлено на адресу відповідача, відсутні ремонтна калькуляція та фото пошкодження, що суперечить чинному законодавству, яке регулює діяльність в сфері оціночної діяльності. Крім того, позивач просить стягнути в примусовому порядку вартість відновлювального ремонту, тоді як страхова кампанія зобов'язана відшкодувати лише оцінену шкоду з врахуванням фізичного зносу, яка згідно із звітом від 14.11.2014р.становить 5629,41 грн. Саме такий розмір шкоди, виходячи зі змісту письмових заперечень відповідача підлягає відшкодуванню позивачу. В той же час, не погоджуються з вимогами про відшкодування вартості огляду автомобіля та витрат, понесених для визначення вартості матеріального збитку, оскільки вважають, що долучені позивачем докази здійснення таких витрат, в розумінні цивільно-процесуального законодавства не можуться вважатись належними доказами. Крім того, також в письмових запереченнях зазначено, що сума страхового відшкодування, яка здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, зменшується на суму податку на додану вартість, який згідно чинного законодавства становить 20 %, що складає 938,23 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи також повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. За погодженням з позивачем, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі зібраних у справі доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши в сукупності зібрані у справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2013р. о 10.45 год. у м. Львові на вул. Винниченка відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_2, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним маневром і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача марки Субару д.н.з. НОМЕР_1, завдавши автомобілям технічні пошкодження.

Постановою Шевченівського районного суду м. Львова від 29.09.2013р. (а.с.5), яка набрала законної сили, водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору.

Приписами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до полісу № АС/3651325 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.4), в момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, під час керування ним транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «УТСК».

Відтак, слід вважати встановленим, що автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_2, станом на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а дії або бездіяльність його водія під час керування таким транспортним засобом є підставою для виникнення прав та обов'язків у страховика та третіх осіб, передбачених положеннями даного Закону, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку.

Згідно вимог ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається з листа страхової компанії від 09.04.2014р. (а.с.9), який адресовано позивачу, під час розгляду поданих документів, за страховим випадком, що стався 06.09.2013р. складено страховий акт № 1264-13 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту № 347_14 по визначенню вартості матеріального збитку від 14.11.2014р. (а.с.57-65), вартість відновлювального ремонту автомобіля Субару д.н.з. НОМЕР_1, який пошкоджений під час ДТП, на момент дослідження становить 8052,03 грн. Вартість матеріального збитку, яки заподіяно власнику автомобіля Субару д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок пошкодження під час ДТП, на момент дослідження становить 5 629,14 грн.

Поряд з цим, згідно додатку до цього звіту № 347_14_1 (а.с.52-55), який складено з метою визначення розміру шкоди станом на 17.03.2015р., вартість відновлювального ремонту становить 11 513,99 грн., а вартість матеріального збитку - 7 619 грн.

Суд приймає такий висновок як належний доказ розміру спричиненої шкоди та не враховує мотиви заперечення представника відповідача, оскільки такий звіт виконаний суб'єктом оціночної діяльності, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва оцінювача та інші документи, які наділяють ОСОБА_5 правом на здійснення оціночної діяльності транспортних засобів (а.с.66-72). Крім того, як сам звіт, так і додаток до нього оцінювачем підписані, і в додатку до такого додано калькуляцію та фото пошкоджень (а.с.62-65), на основі яких експерт прийшов до висновку про вартість заподіяної шкоди. Відсутність таких документів у відповідача не може спростувати висновків суду.

Разом з тим, як вірно вказує представник відповідача, обрахований позивачем розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню, є невірним.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якою позивач також обґрунтовує свої вимоги, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В дослідницькій частині звіту оцінювача вказано, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу - з технічної точки зору являє собою вартісне значення реальних витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування цього КТЗ з урахуванням фізичного зносу. Для визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Аналогічний обов'язок страховика також закріплено у ст. ст. 979, 988, 990 ЦК України.

Як зазначено в ст. 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки ставлячи вимогу про стягнення суми страхового відшкодування, позивач обраховує її розмір виключно вартістю відновлювального ремонту автомобіля, в той час як страховик несе обов'язок відшкодувати лише реально оцінену шкоду з врахуванням фізичного зносу, тобто несе обов'язок відшкодувати суму матеріального збитку, дана позовна вимога підлягає задоволенню частково, і розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача становить 7 619 грн., що згідно з додатком до звіту і є вартістю матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Субару д.н.з. НОМЕР_1.

Мотиви заперечення відповідача про необхідність зменшення цієї суми на розмір ПДВ є неспроможними, оскільки ВСУ в своєму узагальненні від 19.07.2011р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» чітко зазначив, зменшення суми відшкодування у таких випадках може відбуватись за наявності двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Оскільки грошові кошти, у зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування стягується безпосередньо на користь позивача, а не на користь надавача послуг з ремонту автомобіля, розмір страхового відшкодування зменшенню не підлягає. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що станом на час ухвалення рішення, ремонт автомобіля фактично здійснено, а як випливає з мотивів позову, яких відповідач не спростував, через відсутність коштів останній не проводив ремонту автомобіля.

Разом з тим, відповідно до абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За умовами договору, розмір франшизи становить 510 грн., і тому, хоч і висновок про вартість матеріального збитку приймається судом як належний доказ, ПрАТ «УТСК» зобов'язаний сплатити позивачу вартість матеріального збитку, який повинен бути зменшений на розмір франшизи, що становить 7 109 грн., і тому, в судовому порядку, з відповідача ПрАТ «УТСК» судом стягується лише така сума.

Оскільки вимоги ст. 1194 ЦК України покладають на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, розмір франшизи в сумі 510 грн. підлягає стягненню з особи, винної у вчиненні ДТП - відповідача ОСОБА_3 Відтак, позовна вимога до цього відповідача судом визнається обґрунтованою і задовольняється в повному обсязі.

Також, підставною є вимога про стягнення витрат, понесених позивачем з метою визначення вартості автомобіля, з яких 150 грн. плата за послуги асистанської компанії за огляд транспортного засобу, 481,96 грн. витрат, понесених для визначення матеріального збитку та 180 грн. витрат, понесених для визначення вартості збитку станом на 17.03.2015р., сплата яких підтверджується копіями відповідних квитанцій, долучених до матеріалів справи (а.с.6, 14, 56).

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 згаданого вище Закону, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З огляду на той факт, що страхова компанію буза належним чином повідомлена про наявність страхового випадку, свідченням чого є складений ними страховий акт № 1264-13 та позитивне рішення про виплату страхового відшкодування, як це вбачається зі змісту листа від 09.04.2013 (а.с.9), і відсутність будь-яких доказів про виконання страховиком обов'язку, передбаченого п. 34.1 ст. 34 Закону, суд дану вимогу також знаходить обґрунтованою і задовольняє в повному обсязі.

При цьому, знову ж таки визнає неспроможними мотиви заперечення відповідача про неналежність доказів сплати позивачем цих коштів, оскільки рахунки № 65_13 від 27.09.2013р. та № 42_14 від 14.11.2014р. підписані обома сторонами, в тому числі оцінювачем, що підтверджує отримання ним коштів від позивача, а документ про сплату 180 грн. за складання додатку до звіту, взагалі є банківською квитанцією, яка також підтверджує факт проведення перерахунку грошових коштів позивачем на рахунок оцінювача СПД ФО ОСОБА_6

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., сплата яких підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 84), проте останні, в повному обсязі до стягнення не підлягають.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», затверджено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, що отримує адвокат за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення й розумно обґрунтованим за розміром.

Одним із факторів, який повинен братись до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, і який повинен бути в сукупності з іншими, є роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт.

Загальний розмір позовних вимог становить 12 325,95 грн., і оскільки мотиви позову свою відповідність нормам матеріального права знайшли лише частково на загальну суму 8 430,96 грн., що становить 68,4 % від прохальної частини позову та бажаного гіпотетичного результату, витрати на правову допомогу підлягають стягненню лише у такому відсотковому відношенні, що становить 1368 грн. (2000 * 68,4 % = 1368).

Одночасно, такі витрати повинні бути стягнені з відповідачів пропорційно до частки їх обов'язку відшкодувати завдану шкоду.

Враховуючи, що частка шкоди, яку зобов'язаний відшкодувати відповідач ОСОБА_3 становить лише 510 грн., що у відсотковому відношенні від загальної суми збитків складає 6,05 %, саме такий відсоток обґрунтованого розміру витрат на правову допомогу останній зобов'язаний відшкодувати позивачу, тобто 82,76 грн. (1368 * 6,05 % = 82,76). Решта суми витрат на правову правової допомоги, в розмірі 1285,24 грн. підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «УТСК».

Аналогічно із стягненням суми судового збору в сумі 243,60 грн., який, будучи мінімально можливим розміром, стягується судом в повному обсязі. Від цієї суми, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути 6,05 % сплаченого судового збору, що становить 14,74 грн. (243,60 * 6,05 % = 14,74), а решту - в розмірі 228,86 грн. - з відповідача ПрАТ «УТСК».

Відтак, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 становить 97,50 грн. (82,76 + 14,74 = 97,50), а з відповідача ПрАТ «УТСК» - 1514,10 грн. (1285,24 + 228,86 = 1514,10).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 625, 979-982, 984, 988-992, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) 510 грн. (п'ятсот десять грн.) матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (франшиза).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (м. Київ, вул. Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) 7 109 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 150 грн. вартості огляду автомобіля, 661,96 грн., сплачених за визначення вартості матеріального збитку, а всього на загальну суму 7 920,96 грн. (сім тисяч дев'ятсот двадцять грн. дев'яносто шість коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 97,50 грн. судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 1514,10 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.