АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №756/11488/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1224/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
03 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. В рахунок погашення заборгованості у розмірі 2656591,69 грн. за кредитним договором № 223375372 від 16.05.2008 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, звернуто стягнення на нерухоме майно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом продажу на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5. Визначено початкову ціну реалізації квартири, не нижче за звичайні ціни на даний вид майна на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 3 441 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд не перевірив належним чином правильність вказаної позивачем суми заборгованості, з якою відповідачі не згодні. Крім того, не враховано те, що в спірній квартирі зареєстровано двоє неповнолітніх дітей і відповідно незаконно та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про залучення управління у справах дітей як третю особу до участі у справі, чим порушено норми законодавства та права неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 223375372, за умовами якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_5 кредит за програмою кредитування житла на вторинному ринку в розмірі 230 000 дол. США, терміном на 240 місяців з 16.05.2008 року до 16.05.2028 року, з процентною ставкою за користування кредитом 13% річних, а ОСОБА_5 зобов'язався використовувати кредит за його цільовим призначенням та повернути суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісійні виплати відповідно до графіку повернення (а.с.11-24).

16 травня 2008 року між сторонами укладено іпотечний договір, згідно з яким у випадку невиконання відповідачем зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_2, загальною площею 88,90 кв.м., яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_9 приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу 16 травня 2008 року в реєстрі за №2847 (а.с.25-30, 31-32).

Згідно з розрахунком заборгованості по договору станом на 22 листопада 2012 року відповідач має заборгованість 2 656 591,69 грн., яка складається із: заборгованість по кредиту - 1 905 757,96 грн., по процентам - 253 042,79 грн., пеня за прострочення сплати кредиту та процентів - 497 790,93 грн. (а.с.7-10).

20 червня 2013 року відповідачу була надіслана претензія - вимога про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором, необхідність повного дострокового погашення кредиту та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.33-35).

Згідно довідки форми №3 від 11 квітня 2014 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_5 - власник, ОСОБА_3 - дружина, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.118).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За умовами ст.40 Закону, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Проте, 07 червня 2014 року, після ухвалення рішення судом першої інстанції, набрав чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» згідно з яким протягом дії Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Таким чином, враховуючи зміст Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у контексті обставин даної справи та заявлених вимог, на час дії цього Закону такий позов не може бути задоволений щодо майна, визначеного у ньому.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки за правилом ч. 3 ст. 303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Укладений між Банком та ОСОБА_5 кредитний договір № 223375372 від 16 травня 2008 року на суму 230 000 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_4, загальною площею 88,90 кв.м, жилою площею 54,70 кв.м, є споживчим кредитом у іноземній валюті. Предмет іпотеки (ця ж квартира) використовується як місце постійного проживання позичальника та членів його сім'ї. Доказів того, що у позичальника у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно, суду не надано.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-