У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування будинком та земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та заяву ОСОБА_6 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_5 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила суд: вселити ОСОБА_4 у будинок по АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у здійсненні права користування Ѕ частиною будинку та Ѕ частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 всі ключі, від наявності яких залежить вільний доступ ОСОБА_4 у домоволодіння по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5 забезпечити вільний доступ у будинок по АДРЕСА_1 осіб, які є членами родини ОСОБА_4 осіб, діючих за довіреністю від її імені.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсними договір купівлі-продажу Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1, укладений 30 вересня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який діяв на підставі доручення від імені ОСОБА_8, виданого 22 вересня 1998 року та посвідченого у реєстрі № 3777 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9; та договір купівлі-продажу Ѕ частини земельної ділянки площею 500 кв. м розміщеної АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, укладений 27 листопада 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, діючим на підставі доручення від імені ОСОБА_8, посвідченому 22 вересня 1998 року за № 3777 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Вселено ОСОБА_4 у будинок по АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у здійсненні права користування Ѕ частиною будинку та Ѕ частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 всі ключі, від наявності яких залежить вільний доступ ОСОБА_4 у домоволодіння по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 забезпечити вільний доступ у домоволодіння по АДРЕСА_1 осіб, які є членами родини ОСОБА_4 та осіб, діючих за довіреністю від її імені.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який приєднався до касаційної скарги ОСОБА_5, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, обґрунтовано виходив з того, що право власності ОСОБА_4 на належну їй Ѕ частини спірного будинку та земельної ділянки порушено діями відповідача, яка перешкоджає у вільному доступі та користуванні власністю.

Відмовляючи у задоволені зустрічного позову, суди дійшли правильного висновку про те, що права ОСОБА_5 оспорюваними договорами купівлі-продажу не порушені.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який приєднався до касаційної скарги ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
А.О. Леванчук
Т.О. Писана