УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_6, торговий дім «Еліт Сервіс», ОСОБА_7, про розподіл майна подружжя, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. В ході судового розгляду до участі у справі було залучено у якості третіх осіб Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ), Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), ОСОБА_6, торговий дім «Еліт Сервіс» (далі - ТД «Еліт Сервіс»), ОСОБА_7 Позивач просила поділити спільне майно, набуте подружжям у шлюбі, шляхом виділення їй 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0586 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1538 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3; 1/6 частину 4-х кімнатної квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 07 серпня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Визнано право власності на 1/6 частину 4-х кімнатної квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом п. 5 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 2, 3 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та на 1/6 частину квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що вказане майно набуто подружжям під час перебування у шлюбі, а отже належить до спільної сумісної власності подружжя.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині поділу земельних ділянок, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про належність цих земельних ділянок відповідачеві на праві особистої приватної власності, оскільки вони набуті останнім внаслідок приватизації.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2013 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук