БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4148/15-ц
провадження № 2/361/2082/15
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідачів - позичальника і поручителя - солідарно заборгованість за кредитним договором №105, укладеним між позивачем кредитором і першим відповідачем позичальником 26.03.2007р. (з доповненнями і змінами, внесеними до договору 31 серпня 2010 року), в сумі 127807,10грн., в тому числі заборгованість по сумі кредиту 106863,29грн., прострочені проценти 9210,73грн., а також нарахований штраф за несвоєчасне погашення кредиту 11733,08грн.; позовні вимоги мотивуючи тим, що позивач видав першому відповідачу (позичальнику) кредит з встановленням графіку виконання грошових зобовязань по поверненню кредиту і сплаті відсотків за користування кредитом, позичальник допустив прострочення , в подальшому 31.08.2010р. був укладений Додатковий договір №1 до Кредитного договору, за яким заборгованість, що виникла на той час, та грошові зобовязання були переведені в національну валюту, продовжено строк повернення кредиту, підвищено відсоткову ставку; відповідач допустив систематичні прострочення грошових зобовязань, потім перестав їх виконувати, що було підставою для нарахування штрафу. Другий відповідач є поручителем за договором поруки, також підписав додатковий договір до договору поруки у звязку з внесенням змін у кредитний договір, тому має нести солідарну відповідальність з позичальником у повному обсязі наявних зобовязань.

Відповідачі, які діють у суді через свого представника, позов не визнали, посилаючись на те, що в позові позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №105 від 31.08.2010р., якого взагалі не існує і який за таким номером і датою не укладався між сторонами і відповідачем позичальником не підписувався; але перший відповідач не заперечує, що між позивачем та ним як позичальником був укладений кредитний договір №105 26.03.2007р. і додатковий договір №1 від 31.08.2010р. ,я ким були внесені зміни у кредитний договір від 26.03.2007р. ;

вважають, що банк, не маючи індивідуальної ліцензії на кредитування валютою, не мав права видавати кредит у доларах, тому кредитний договір відповідно до ст..227 ЦК визнається недійсним; крім того даний договір є недійним відповідно до ст..18 Закону «Про захист прав споживачів», оскільки містить у собі несправедливі умови - виконання зобовязання у іноземній валюті, коли всі ризики знецінення національної валюти були покладені лише на позичальника.

Відповідач ОСОБА_2 оспорює Додатковий договір до кредитного договору, оскільки в ньому не вказано за яким курсом була переведена сума заборгованості з доларів у гривню, що не дає можливості перевірити правильність застосування курсу валюти і правильність зазначеної у договорі заборгованості, що не виключає її перевищення;

крім того, відповідач оспорює проведені позивачем розрахунки, посилаючись на те, що позивачем були порушені умови кредитного договору щодо черговості зарахування сплачених позичальником сум, і позивачем неправильно зараховувались сплачені позичальником кошти - які йшли в першу чергу на списання нарахованого штрафу, а не на зарахування відсотків і погашення кредиту, що призводило до безпідставного збільшення розміру простроченого кредиту і відсотків, і відповідно до безпідставного нарахування більшого штрафу на завищену суму простроченої заборгованості;

не погоджується з тим, що проценти за користування кредитом позивач нараховував на весь кредит, а не на прострочену частину, що завищило розмір заборгованості по кредиту;

не погоджується з розміром штрафу, який нараховувався декілька разів, і з перевищенням строків давності; крім того, не погоджується зі сплатою штрафу тому, що в наданому суду розрахунку заборгованості відсутня графа нарахування штрафу, натомість є графа нарахування плати за пропуск платежів, а такі платежі не передбачені умовами договору, тому вважає, що відсутні підстави для стягнення вказаної суми (плати за пропуск платежів).

Відповідач ОСОБА_3 (поручитель), заперечував проти позову з тих самих підстав, крім того, не визнав позов з тих підстав, що йому позивач не відправив претензію-вимогу (14 днів), чим не дотримався умов договору поруки, тому вважає, що для нього як для поручителя не виникло зобовязання і у позивача не виникло право вимоги до поручителя, і тому відсутні на його думку підстави для стягнення заборгованості з поручителя;

крім того зазначив, що він як поручитель не підписував додаткового договору до Кредитного договору, тому порука вважається припиненою.

Вислухавши доводи сторін, і дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків:

З кредитного договору, встановлено, що 26 березня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», та ОСОБА_2 (позичальником) був укладений кредитний договір № 105, за яким банк надав останньому кредит у сумі 30000,00 доларів США, (п.1.1), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних (п.1.4), строком до 26 березня 2012 року (п.1.3). Згідно п. 2.5.5 Кредитного договору передбачено черговість списання сум, а при недостатньому платежі, в першу чергу здійснюється погашення процентів за користування кредитом, прострочені на строк понад 31 день; в другу комісії, прострочені на строк понад 31 день; в третю проценти за користування кредитом, прострочені на строк до 31 дня; в четверту комісії, прострочені на строк до 31 дня; в пяту прострочена до повернення сума кредиту; в шосту неустойка за порушення порядку користування кредитом; в сьому строкові проценти за користування кредитом та комісії; у восьму сума кредиту по графіку; у дев'яту сума в рахунок дострокового погашення кредиту.

Факт підписання договору відповідач позичальник не оспорює. Крім того це підтверджується анкетою-заявою позичальника на видачу кредиту на тих самих умовах, на яких укладено наведений вище кредитний договір.

Договір кредиту був забезпечений договором поруки від 26.03.2007р., за яким ОСОБА_3 (поручитель) брав на себе зобовязання перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_2 зобовязань за забезпеченим цією порукою Кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання ОСОБА_2 зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 105 від 26.03.2007 р., який було укладено між кредитодавцем та боржником та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 30000,00 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою процентів за ставкою 14% річних, строком повернення 26.03.2012 року. Вказані зобовязання поручителя перед кредитодавцем є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним договором не потребують.

Згідно із п.2.1 договору поруки, поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитодавцем погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, проценти по простроченому кредиту(штраф,пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до п.2.3 договору поруки, кредитодавець зобовязується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобовязань. Згідно із п.3.1 договору поруки, у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору, та даному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Відповідно до п.3.3 договору поруки, кредитний договір є невід'ємною частиною даного договору. Пунктом 4.1 договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням зобовязань за кредитним договором, у разі якщо кредитодавець протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

31.08.2010 р. між позивачем і позичальником було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 26.03.2007р.

Пунктом 1 додаткового договору визначено, що сторони взаємно підтверджують, що на день укладення додаткового договору позичальник має перед банком поточну заборгованість за основним договором в розмірі 25667,81 доларів США, що складає 203198,78 грн., яка складається з наступних складових: сума залишку заборгованості за тілом кредиту (основна заборгованість) становить 10000 доларів США, що складає 79134,00 грн., за комерційним курсом, що склався в банку на дату укладення цього додаткового договору; сума простроченої до повернення за тілом кредиту (основна заборгованість) становить 10497,37 доларів США, що складає 83069,89 грн., за комерційним курсом, що склався в банку на дату укладення цього додаткового договору; сума нарахованих і прострочених до сплати на дату укладення цього додаткового договору, процентів становить 3767,25 доларів США, що складає 29811,75 грн., за комерційним курсом, що склався в банку на дату укладення цього додаткового договору; сума нарахованих, але не сплачених на дату укладення цього додаткового договору, комісій становить 0,00 доларів США, що складає 0,00 грн., за комерційним курсом, що склався в банку на дату укладення цього додаткового договору; сума нарахованих і прострочених до сплати на дату укладення цього додаткового договору, комісій становить 0,00 доларів США, що складає 0,00 грн., за комерційним курсом, що склався в банку на дату укладення цього додаткового договору. Відповідно до п.п. 1.1.1 додаткового договору, кредит надається у формі відкличної мультивалютної не поновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 282332,78 грн. Відповідно до п.1.3 додаткового договору продовжено строк повернення кредиту до 26.03.2017р., відповідно до п.1.4.- підвищено розмір відсоткової ставки до 21%, згідно п. 2.5 - встановлено графік погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом, зокрема позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку №1 до цього договору, поповнювати транзитний рахунок шляхом внесення готівкових коштів в валюті траншів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених в графіку. Відповідно до п.п.3.2.7 додаткового договору, банк має право здійснювати договірне списання заборгованості з рахунків позичальника, у разі настання строків платежів, передбачених цим договором. Підпунктом 3.3.3 додаткового договору передбачено, що позичальник зобовязаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 цього договору. Не пізніше визначеного п.1.3 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. Згідно п.3.2.12 додаткового договору, банк має право стягувати з позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Відповідно до п.4.4 додаткового договору, за неналежне виконання грошових зобовязань передбачених п.3.3.3 цього договору, якщо прострочення виконання таких зобовязань сталося більше ніж за 7 календарних днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неналежно виконаного грошового зобовязання, розрахований від суми невиконаних зобовязань, а саме неповернутого кредиту та/або несплачених процентів та/або плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав і які не були виконані станом на восьмий календарний день прострочення такого виконання. Відповідно до п.4.7 додаткового договору, сплата позичальником неустойки за цим договором здійснюється в національній валюті з транзитного рахунка відповідно до п.2.5.6 цього договору або шляхом списання необхідних сум рахунків позичальника, відкритих в банку, в порядку п.2.5.6.1 договору. Згідно із п.3.2.4 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником або/та поручителем та/або майновим поручителем своїх зобовязань за цим договором та/або договором забезпечення.

Тоді ж 31.08.2010р. між позивачем поручителем було підписано додатковий договір №1 до договору поруки від 26.03.2007р., в якому поручитель поручився у виконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором з урахуванням внесеним додатковим договором №1 змін, у повному обсязі виниклих зобовязань і зобовязань, які виникнуть у подальшому з підстав, передбачених цим договором.

Відповідно до п.1 додаткового договору, поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником його зобовязань у повному обсязі за кредитним договором, а також за додатковими договорами до нього (які укладені чи можуть бути укладені у майбутньому), що зокрема полягають в наступному: зобовязання щодо повернення в належні терміни та розмірах суми кредиту(основної суми боргу), що наданий ц формі мультивалютної не поновлюваної кредитної лінії (в гривні та доларах США), з загальним лімітом заборгованості в розмірі, еквівалентному 282332,78 грн. Загальний ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості в USD, який становить 10000, 00 доларів США, та максимального ліміту заборгованості в UAH, який становить 203198, 78 грн.; зобовязання із сплати в належні терміни та розмірах процентів за користування кредитними коштами(якщо тільки не буде застосовано інший розмір процентної ставки відповідно до умов кредитного договору) за ставкою 21% річних; термін повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій, інших платежів та сплати можливих штрафних санкцій: згідно з графіком, що є невід'ємною частиною кредитного договору, але не пізніше 26 березня 2017 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору; зобовязання із сплати можливих штрафних санкцій, нарахованих в розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; зобовязання із страхування предмету забезпечення, переукладення відповідних договорів страхування на новий термін та інші зобовязання із страхування, передбачені кредитним договором; зобовязання із дострокового повернення кредиту на вимогу кредитора у випадках, передбачених кредитним договором; інші зобовязання боржника перед кредитором, що випливають з кредитного договору. Відповідно до п.2 додаткового договору, в зв'язку із зміною умов кредитування, графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до кредитного договору, був викладений в новій редакції, а поручитель з ним ознайомився та згоден солідарно відповідати за зобовязаннями боржника з урахуванням їх нових розмірів. Відповідно до п.5 додаткового договору, основний договір продовжує свою дію на умовах, що не суперечать умовам, встановленим цим додатковим договором, і сторони підтверджують свої зобовязання за ним.

Таким чином, між позивачем і першим відповідачем (позичальником) було укладено кредитний договір 26.03.2007р. №105, для сторін настали певні права та обовязки за даним договором. У подальшому в даний договір були внесені зміни Додатковим договором №1 від 31.08.2010р. , у якому була підтверджена заборгованість, сторонами визначено її дійсний розмір станом на час укладення додаткового договору, заборгованість і подальші зобовязання переведено у національну валюту, введені додаткові умови договору щодо строку повернення, розстрочення платежів за новим графіком, переглянуто процентну ставку, і за даним додатковим договором права та обовязки сторін за кредитним договором були переглянуті, частково змінені. Даним додатковим договором продовжено дію кредитного договору на нових умовах, тобто надалі кредитний договір,у кладений в 2007році продовжив діяти на умовах в редакції від 31.09.2010р.

В позовній заяві позивач навів реквізити кредитного договору, укладеного під номером 105 26.03.2007р., зазначив про укладення додаткового договору від 31.09.2010р. про зміну кредитного договору №105, просив стягнути заборгованість за кредитним договором №105 від 31.09.2010р.

Відповідач зазначає, що договору №105 від 31.09.2010р. не укладалось, такого договору не існує, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по такому договору. Разом з тим, суд вважає підтвердженим і встановленим у судовому засіданні, що в даному випадку предметом спору є правовідносини, що виникли з кредитного договору №105 від 26.03.2007р. в редакції від 31.09.2010р. Тому суд вважає встановленими наявність договірних правовідносин між сторонами, що виникли з наведеного договору в зміненій редакції, і не погоджується з думкою відповідача, що існує безпредметний спір, і вважає, що зазначений у позові договір укладений, дійсний і з нього виникли для сторін права та обовязки.

Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Посилання відповідача на те, що позивач не мав права видавати кредит у доларах, не маючи індивідуальної ліцензії, і що були допущені несправедливі умови договору, коли весь ризик знецінення гривні було перекладено на позичальника, і тому кредитний договір є недійсним, - є необґрунтованими і такими, що суперечать закону і фактичним обставинам укладення договору, виходячи з того, що договір добровільно підписаний позичальником, який в своїй заяві - анкеті просив видати кредит у доларах США.

Згідно наданої банківської ліцензії №35 та Генеральної ліцензії №35-2 від 5.07.2013р. позивач станом на день видачі кредиту мав ліцензію на право здійснення валютних операцій, в тому числі валютне кредитування. Оскільки кредитор мав генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, в тому числі мав право кредитувати в іноземній валюті, тому відсутні підстави для визнання даного договору нікчемним.

Договір укладений у письмовій формі, підписаний сторонами на тих умовах, на яких укладений, саме в договорі визначено предмет кредитування і валюту, і договір виконаний кредитором у відповідності до умов договору. Договір визнається дійсним, оскільки не встановлена у належному порядку його недійсність з підстав,п передбачених у законі, зокрема передбачених в ЦК України. Відповідач не подав позову про визнання договору недійсним. Тому при розгляд даної справи суд виходить з дійсності договору і з того, що за даним договором виникли у сторін певні права та обвязки, і що одностороння зміна договору чи відмова від нього неприпустима. Крім того, позичальник отримав кредит і протягом тривалого часу не оспорював його умови, в тому числі і наведені вище, які не визнає зараз.

Відповідач не заперечує, що отримав кредит, крім того факт отримання ним кредиту підтверджується і фактом підписання ним додаткового договору до даного кредитного договору 31.01.2010р. , що було б неможливим і принаймні нелогічним у разі, якби він суму кредиту на умовах і в розмірі та валюті, передбаченими договором, не отримав.

Таким чином встановлено, що позивач умови договору з свого боку виконав повністю і має право вимагати виконання договору відповідачем. Відповідач умови договору порушив, допустив прострочення в платежах і заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, відомостей про платежі, які долучені позивачем до позову, встановлено, що станом на день звернення до суду на 6.06.2015р. за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_2, на умовах з урахуванням змін, внесених додатковим договором №1 від 31.09.2010р. , у позичальника виникла заборгованість по кредиту 106863,29 грн., в тому числі прострочена до повернення сума кредиту 17801,81грн., строкова заборгованість по кредиту 89061,48грн.; прострочені відсотки за користування кредитом 9210,73 грн.; нарахований штраф за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 11733, 08 грн.

В наданому за клопотанням відповідача детальному розрахунку - позивач надав розрахунок штрафу (названого в розрахунку як плата за пропуск платежів), згідно якого вказаний штраф у сумі 11733,08грн. нарахований за період з 5.06.2014р., тобто за один рік до звернення до суду з даним позовом.

Відповідач оспорює надані позивачем розрахунки. Суд перевірив і дослідив надані розрахунки, дані розрахунки постатейно обґрунтував представник позивача; сторони з,ясували всі питання і сумніви, які виникли у відповідача як в частині розрахунків заборгованості по кредиту- строковій і простроченій - і по відсоткам, так і в частині розподілу коштів , які надходили від відповідача. З наданих розрахунків видно, що відповідач допускав порушення строків платежів, вносив платежі не у достатньому розмірі на покриття всіх видів платежів станом на день сплати, що зарахування внесених коштів на погашення кредиту, відсотків та штрафу позивачем здійснено у відповідності до умов договору щодо черговості зарахування сум, за якою гроші зараховувались в першу чергу на погашення простроченої заборгованості по процентам і кредиту, потім на сплату штрафу, після чого на погашення строкових платежів по процентам і кредиту. Порушень не встановлено. Відповідач вважає розрахунки заборгованості неправильними і суму боргу завищеною, але принаймні своїх розрахунків не подав і не надав доказів на спростування вказаної заборгованості або на підтвердження сплати сум у більшому, ніж враховано позивачем, розмірі. Такі необґрунтовані заперечення не приймаються судом до уваги, вони не спростовують наданих позивачем розрахунків, які суд визнає достовірними і такими, що відповідають умовам договору.

Відповідач піддає сумніву правильність переведення боргу з доларів у гривню при укладенні додаткового договору в 2010році. Разом з тим даний договір відповідачем підписний без зауважень і застережень, тобто відповідач погодився з такою конвертацією заборгованості, з її розміром і застосованим для цього курсом валют.

Позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту згідно умов договору. Підставою для такої вимоги є порушення позичальником строків платежів , прострочення, тобто неналежне виконання умов договору. Дані умови договору не суперечать вимогам закону, що регулює дані правовідносини.

Так само згідно умов договору позивач мав право нараховувати штраф за порушення умов договору на умовах і в розмірі, передбаченому договором. Як видно з наданого розрахунку штрафу - він відповідає умовам договору, підставою для його нарахування було кожного разу прострочення з боку позичальника (неналежне виконання умов договору). Списання штрафу коштами з платежів, які здійснював позичальник - відбувалось на умовах договору і у передбаченій договором черговості.

Згідно ч.1 ст..611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд вважає, що в даному випадку є підстави для стягнення нарахованого позивачем штрафу. Підстав для його зменшення суд не вбачає. І клопотань про таке зменшення відповідачами не заявлено.

Як видно з розрахунку штрафу, який позивач просить стягнути з відповідачів, - він нарахований за рік до звернення до суду з даним позовом, тобто в межах позовної давності.

Щодо відповідальності поручителя, суд виходить з наступного:

Поручитель прийняв на себе відповідальність перед кредитором за належне виконання позичальником його грошових зобовязань за конкретним кредитним договором і на умовах, визначених цим договором. Договір є дійсним і підлягає виконанню.

В даному випадку порука не припинена, оскільки поручителем було підписано додатковий договір №1 від 31.08.2010р. до договору поруки у звязку з укладенням позичальником додаткового договору №1 від тої ж самої дати. У додатковому договорі до договору поруки поручитель погодився зі змінами в кредитному договорі, і прийняв на себе зобовязання з урахуванням всіх змін, внесених кредитором і позичальником до кредитного договору.

Згідно п. 2.3 договору поруки кредитор зобовязаний повідомити поручителя про невиконання позичальником своїх зобовязань.

Згідно листів від 27.05.2015р. позичальнику і поручителю кредитор відправив листи з вимогою про повернення заборгованості ( в тому розмірі, як вона визначена у позовній заяві), з попередженням про звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Дана вимога отримана поручителем ОСОБА_3, що підтверджено чеком про відправлення, витягом з електронного реєстру Укрпошти - 03.06.2015р.

Крім того такою вимогою може розглядатись звернення до суду з даним позовом, що мало місце 12.06.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки до даного часу вимога кредитора ні позичальником, ні поручителем не задоволена, то кредитор має право вимагати стягнення заборгованості у повному розмірі, в тому числі і вимагати дострокового повернення кредиту у частині строкової заборгованості.

Судом не встановлено підстав, через які б слідувало відмовити позивачу у вимогах про дострокове стягнення кредиту, так само не встановлено підстав для звільнення від сплати штрафу. Відсутні підстави для звільнення позичальника від обовязку виконання договору у повному обсязі, в тому числі і від неустойки , передбаченої договором у вигляді штрафу. Так само відсутні підстави для звільнення поручителя від обовязку відповідати за неналежне виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором у повному їх обсязі.

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015р., у ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» розпочато процедуру ліквідації банку з 20 березня 2015 року, призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. Тобто, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» мала право звертатися до суду з даним позовом від імені ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк».

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і всі суми заборгованості за кредитом, в тому числі строкової заборгованості, за відсотками і за нарахованим штрафом підлягають стягненню з обох відповідачів солідарно.

Оскільки позивач при звернення до суду з даним позовом був звільнений на підставі Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, і враховуючи, що суд задовольняє позов до обох відповідачів, які мають рівний ступень відповідальності, то з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір, визначений у рівних частках, пропорційно сумі задоволених позовних вимог, за ставкою, передбаченою Законом «Про судовий збір» (1% від ціни позову майнового характеру). Пільг та інших підстав для звільнення відповідачів від сплати судового збору не виявлено.

На підставі ст.ст. 526, 611, 616, 551, 554 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 88, 213, 214, 217, 218,223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за Кредитним договором №105 зі змінами, внесеними Додатковим договором №1 від 31 серпня 2010року, що складається з суми кредиту 106863,29грн., процентів за користування кредитом 9210,73грн., та штрафу 11733,08грн., всього 127807, 10грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 639грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 639грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова