БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/22/15
Справа № 356/1550/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 Березанський міський суд Київської області у складі

головуючого судді Капшученко І. О.,

при секретарі Мамей Н.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Березанське відділення Київського Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання права власності на ? частку депозитного вкладу з відсотками та стягнення ? частки депозитного вкладу з відсотками.

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, та просила визнати за нею право власності на ? частку депозитного вкладу з відсотками, внесеного 13.12.2013 ОСОБА_3 на депозитний рахунок НОМЕР_2 у Березанському відділенні Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», згідно договору депозитного вкладу № SAMDNWFD «Стандарт»; Стягнути не свою користь з ОСОБА_3 ? частку депозитного вкладу з відсотками, що зберігається на депозитному рахунку НОМЕР_2 у Березанському відділенні Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», згідно договору депозитного вкладу № SAMDNWFD «Стандарт»; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона, з ОСОБА_3 перебуває у шлюбі, і шлюб не розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

13.12.2013 року відповідач та Березанське відділення ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір депозитного вкладу № SAMDNWFD «СТАНДАРТ» суму 37300 грн. на 366 днів (по 13.12.2014) з відсотковою ставкою 20% річних. Для прийняття вкладу та зарахування відсотків на ім'я відповідача відкрито депозитний рахунок НОМЕР_2. Позивач зазначав, що депозитний вклад є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки спірні кошти були набуті під час перебування у шлюбі (подаровані на весілля), але близько 6 місяців шлюбні відносини припинені.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, але зазначав, що кошти, які він поклав на рахунок не всі подаровані на весілля, а частина 10 тис. гривень він взяв у борг, що підтверджується розпискою.

Відповідач у судове засідання 22.01.2015, 11.02.2015, 24.02.2015 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд вислухавши думку позивача та представника позивача, прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 27.10.2012 було укладено шлюб, актовий запис №115. Станом на час розгляду справи, шлюб не розірвано (а.с.8).

13.12.2013 року відповідач та Березанське відділення ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір депозитного вкладу № SAMDNWFD «СТАНДАРТ» суму 37300 грн. на 366 днів (по 13.12.2014) з відсотковою ставкою 20% річних. Для прийняття вкладу та зарахування відсотків на ім'я відповідача відкрито депозитний рахунок НОМЕР_2(а.с.7).

Відповідно до виписок з рахунку ОСОБА_6 з 01.01.2013-31.12.2013, 01.01.2014 по 31.12.2014 наданої ПАТ КБ «Приватбанк» за договором депозитного вкладу № SAMDNWFD «СТАНДАРТ», - 14.12.2014 договір було припинено, кошти у розмірі 37 300 грн. зняті з рахунку.

Крім того, як вбачається з виписки з спірного рахунку, відсотки відповідач отримував кожен місяць з 13.01.2014-14.12.2014 (а.с.83).

Як було підтверджено поясненнями відповідача у судовому засіданні, він знімав відсотки по спірному депозитному вкладу, використовував ці грошові кошти на власний розсуд, а також іноді надавав ці спірні грошові кошти позивачу. Позивач підтвердила, що грошові кошти, а саме відсотки по депозиту надавалися їй періодично, але не всі, яка саме сума була витрачена на сімю, а отже набута відповідачем безпідставно, сторони не зазначали і з приводу цього доказів суду не надавали.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідач дав суперечливі покази та письмові заперечення, про те, на рахунок поклав грошові кошти, які не є спільною сумісною власністю, оскільки, суму 10 тис. гривень узяв у борг, що підтверджується розпискою, під зобов'язання повернути до кінця 2014 року (а.с.61), крім того, на думку відповідача суму 7779,51 грн. отримав як безробітний, з 19.11.2011 по 01.03.2012 перебував на обліку у Центрі зайнятості, що підтверджується довідкою державного центру зайнятості Березанського МЦС (а.с.59). Тому вважає, що грошові кошти у сумі 17779,67 є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем зазначеної грошової суми.

З аналізу чинного СК України можна дійти висновку, що на майно, набуте дружиною і чоловіком у період шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності. Тому у разі виникнення спору заінтересована сторона має довести, що певне майно є її особистою власністю.

Верховний Суд України в пункті 23 постанови №11 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. з наступними змінами і доповненнями, вказує про те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

А в пункті 24 цієї ж Постанови зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Статтями 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором депозитного вкладу № SAMDNWFD «СТАНДАРТ» укладеного між відповідачем та третьою особою від 13.12.2013, сумою вкладу було 37300 грн., на які нараховувались 20% річних, строк закінчення договору 13.12.2014.

Згідно виписки по депозитного рахунку за договором депозитного вкладу № SAMDNWFD «СТАНДАРТ» станом на 14.12.2014 грошові кошти у сумі 37300 грн. зняті відповідачем, іх подальша доля невідома.

Строк дії договору на час розгляду справи закінчився (14 грудня 2014 року). Позивач доказів відповідно до ст. 60 ЦПК України, щодо продовження дії договору, і що вказані грошові кошти протягом дії договору і після його закінчення використані відповідачем не в інтересах сім"ї не надано.

Даний факт є вирішальним для висновку суду про відмову в задоволенні позову, оскільки, на час розгляду справи спірний депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» за договором депозитного вкладу № SAMDNWFD «СТАНДАРТ» від 13.12.2013 закритий, відповідно відсутній і сам предмет спору, а суд має право визнавати спільною власністю подружжя і проводити поділ лише того майна, яке є у наявності на час розгляду спору.

На підстав викладеного, керуючись, ст. 3, 10,11, 60, 61, 88, 179, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Березанське відділення Київського Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання права власності на ? частку депозитного вкладу з відсотками та стягнення ? частки депозитного вкладу з відсотками, відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. О. Капшученко