Справа №150/651/15-ц
Провадження по справі №2/150/237/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Захар*яша ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сімї є неможливим. Крім того, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання неповнолітньої дитини не надає. Просить розірвати шлюб, стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, а в частині стягнення аліментів змінює та просить стягувати із відповідача на її користь для утримання неповнолітньої дитини щомісячно аліменти в розмірі 1000 гривень. Крім того, просить стягнути із Захар*яша О.Л. аліменти за минулий час, зокрема, із вересня 2014 року по серпень 2015 року в розмірі 18000 гривень. Однак, зазначила, що до дня звернення до суду із даним позовом нею не вживались заходи щодо одержання аліментів від Захар*яша В.В. для утримання дитини за вказаний минулий час.

Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти розірвання шлюбу. Однак, позовні вимоги в частині стягнення аліментів не визнає, заперечує проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, просить стягувати аліменти для утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, пояснивши це тим, що він працює, у нього є постійний та регулярний дохід. Не погоджується із позовними вимогами в частині стягнення аліментів за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року, оскільки, ОСОБА_1 до дня звернення із позовом до суду не вимагала у нього сплати аліментів за вказаний минулий час, тому від сплати аліментів він не ухилявся.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 9 серпня 2008 року у виконкомі Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №03 /а.с. 8/.

В подружжя від даного шлюбу є неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/, який проживає з матір*ю та перебуває на її утриманні /а.с. 10/.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Причиною розпаду сімї є те, що у подружжя розбіжні погляди на життя, ведення домашнього господарства, вирішення різного роду побутових та сімейних питань, несумісність характерів, на підставі чого в сім*ї виникали сварки та різного роду непорозуміння. На даний час кожен із подружжя проживає окремо, за час окремого проживання ніхто із сторін не приймав жодних заходів для збереження сім*ї.

Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б як їх інтересам, так і інтересам неповнолітньої дитини, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України дає підстави для розірвання шлюбу.

В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітньої дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обов*язку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу.

Позивач просить стягувати із відповідача аліменти для утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що не визнається відповідачем.

При вирішенні питання щодо способу виконання Захар*яшем ОСОБА_5 утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із наступного.

Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак, як свідчить довідка, видана Ямпільстки ЕМ від 06.11.2015 року, ОСОБА_3 працює майстром з ремонту транспорту, за що отримує заробітну плату. Зазначене підтверджує наявність у Захар*яша О.Л. постійного та регулярного доходу.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України / із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.09.2005 року, № 2901 - 4 / мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров*я відповідача - здоровий, відсутність у нього інших дітей чи утриманців, матеріальне становище дітей та платника аліментів.

Суд з врахуванням вище викладеного рахує, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

При вирішенні питання щодо стягнення із відповідача аліментів за минулий час, зокрема, з вересня 2014 року по серпень 2015 року в розмірі 18000 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Частиною 2 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв*язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

До дня звернення із позовом до суду ОСОБА_1 не вживались заходи щодо добровільної сплати Захар*яшем О.Л. аліментів за минулий час, тобто особисто до відповідача з проханням сплачувати аліменти не зверталася, не направлялись йому відповідні листи з таким проханням, не зверталась до батьків Захар*яша О.Л. з метою вплинути на нього та схилити до сплати аліментів, не зверталась до керівництва підприємства, де ОСОБА_3 працює. Крім того, позивачем не доведено, що ОСОБА_3 ухилявся від сплати аліментів, місця свого проживання відповідач не приховував, що слідує із пояснень відповідача та не заперечується в судовому засіданні і позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення із відповідача аліментів за минулий час, зокрема, з вересня 2014 року по серпень 2015 року в розмірі 18000 гривень.

З огляду на вище зазначене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, про що свідчить квитанція від 19.08.2015 року /а.с. 1-2/.

З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження ОСОБА_1 судових витрат, зокрема, судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

На підставі ст., ст. 105, 110, 112, 235 ч.8, 180, 182, 184 СК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212-215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між Захар*яш /дошлюбне прізвище Ільчук/ ОСОБА_6 та Захар*яшем ОСОБА_2, який зареєстрований 9 серпня 2008 року у виконкомі Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №03.

За вибором позивача змінити її прізвище із Захар*яш, яке взято нею при укладенні шлюбу, що розірвано, на дошлюбне - Ільчук.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 державне мито в дохід держави в розмірі по 8 /вісім/ гривень 50 копійок з кожного.

Стягувати із Захар*яша ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30% від затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з Захар*яша О.Л. на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею при зверненні до суду - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 251 /двохсот п*ятдесяти однієї/ гривні.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення із Захар*яша О.Л. на користь ОСОБА_1 аліментів для утримання неповнолітньої дитини за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 18000 гривень, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 07.12.2015 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.