Справа № 363/157/15-ц Головуючий у І інстанції Підкурганний В. В.
Провадження № 22-ц/780/5240/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 19.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що перебуває у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 5 грудня 2013 року помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті спадок прийняли за законом він та ОСОБА_3 До спадкового майна входить садовий будинок №115 з відповідними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Садова, СТ «Придніпровське», Київська область, Демидівська сільська рада, Вишгородський район, земельна ділянка площею 0,0615 га на якій розташований будинок та земельна ділянка площею 0,128 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора. На зазначене майно 6 жовтня 2014 року сторони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці кожний. Однак, сторони не можуть дійти згоди, щодо розподілу та користування спадковим майном, крім того між ними склалися неприязні стосунки, нормалізувати які не вбачається можливим. У звязку з цим просив виділити йому у власність земельну ділянку розміром 0,0615 га та садовий будинок № 115 з відповідними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Садова, СТ «Придніпровське», Київська область, Демидівська сільська рада Вишгородський район, загальною вартістю 650000 грн., припинити право власності ОСОБА_3 на відповідну 1/2 частку тих самих садового будинку та земельної ділянки, стягнути з нього на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 88400,00 грн.; виділити ОСОБА_3 у власність земельну ділянку розміром 0,128 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вартістю 473200,00 грн., припинивши його право власності на неї.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до відповідача про встановлення порядку користування майном, що перебуває у спільній частковій власності у якому просила встановити порядок володіння та користування садовим будинком № 115 з відповідними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, СТ «Придніпровське», вул. Садова, між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за яким виділите у постійне володіння та користування ОСОБА_3 у садовому будинку літню кімнату 7 площею 9.3 кв. м, ОСОБА_2 виділити у постійне володіння та користування у садовому будинку літню кімнату 8 площею 12.8 кв.м. Котельну площею 46.4 кв. м, веранду 2 площею 6.5 кв.м, гостьову 3 площею 30.1 кв.м, сауну 4 площею 4.4 кв.м, санвузол 5 площею 5.0 кв.м, хол 6 площею 12.4 кв.м у садовому будинку та сарай Б, огорожу N 1-4, І колонку питну, ІІ вигрібну яму, ІІІ- вимощення залишити у спільному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_2, пославшись на частину 3 статті 358 ЦК України.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року в задоволені основного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати частково та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги висновок судово-будівельної експертизи де зазначено, що спірний будинок розподілити в натурі технічно не можливо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати частково в частині відмови у задоволені зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове, яким зустрічний позов її задовольнити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що вона просила виділити їй у володіння меншу за площею житлову кімнату, а відповідачу за зустрічним позовом більшу, не порушуючи при цьому вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та стягнення компенсації, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.ст. 364, 365 ЦК України та з урахуванням наданих судом доказів та відсутності внесених коштів на депозитний рахунок не вбачав підстав для поділу спадкового майна.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що судом не приймається варіант запропонований ОСОБА_3 порядку володіння та користування спірним майном, оскільки розмір приміщень не відповідає розміру часток сторін у спірному майні. А щодо порядку користування земельною ділянкою, яка також, належить сторонам на титулі права спільної часткової власності, у порядку володіння та користування взагалі не йдеться.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 25 вересня 2013року, згідно свідоцтва про шлюб серії І-БК № 229883 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1656 (а.с. 70).

5 грудня 2013 року ОСОБА_4 помер.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4, спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали свідоцтва на право на спадщину за законом в ідеальних частках по ? частині на наступне спадкове майно:

садовий будинк № 115, по вул. Садова, СТ «Придніпровське» Демидівська сільська рада, Вишгородського району Київської області;

земельної ділянки площею 0.0615 га, яка розташована по вул. Садова, СТ «Придніпровське», ділянка № 115, Демидівська сільська рада, Вишгородського району Київської області, кадастровий номер :20:288:0035;

земельної ділянки площею 0.128 га, яка розташована с. Гора, Бориспільський район Київська область (а.с. 8, 11, 14, 57-58), право власності на яке за ними було зареєстровано того ж дня (а.с. 9-10, 12-13, 15-16, 59-60).

Допитана у судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_6 засвідчила факт неприязних стосунків між сторонами по справі.

В апеляційній інстанції сторони пояснили, що вони не спілкуються та намагаються не зустрічатися, для того щоб не створювати конфліктні ситуації.

Також в апеляційній інстанції ОСОБА_3 пояснила, що вона є пенсіонеркою, інших джерел доходу в неї не має та у неї відсутня можливість сплатити компенсацію ОСОБА_2, натомість ОСОБА_2 пояснив, що він є працездатний, працює та має можливість сплатити компенсацію ОСОБА_3.

Як вбачаться з технічного паспорту садовий будинок по вул. Садовій, 115 СТ «Придніпровське», Демидівська сільська рада, належав ОСОБА_4 (а.с. 17-23).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2015 року № 14-05/025-15, дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки №115 з розташованими на ній будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Садовій у садовому товаристві «Придніпровське» на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області на даний час становить - 1348878,00 грн., дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки, яка розташована на розі вул. 8 Березня та вул. Науки у с. Гора Бориспільського району Київської області на даний час становить 673905,00 грн., технічно розділити в натурі між двома співвласника садовий будинок № 115 з відповідними будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Садовій у СТ «Придніпровське» на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області в існуючому обємі та площі забудови в рівних частинах, які відповідали діючим будівельним нормам є не можливим (а.с. 117-132).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства безпідставно не прийняв до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2015 року № 14-05/025-15.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Посилання суду першої інстанції на статтю 365 ЦК України є безпідставним, оскільки зазначеною нормою закону врегульовано питання припинення права на частку в спільному майн за вимогою інших співвласників.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ч.2 ст. 1278 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Тобто при вирішенні даного спору в частині поділу спадкового майна суд першої інстанції мав виходити з спеціальної норми законну, яка регулює відносини що склалися між спадкоємцями при розподілі спадкового майна, а саме положень ст. 1278, 1279 ЦК України.

З урахуванням конфліктних відносин сторін та того, що будинок не можливо поділити в натурі, ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з спадкодавцем близько чотирьох місяців, а ОСОБА_2 є сином спадкодавця та тривалий час користувався дачним будинком, який належав померлому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про виділ йому дачного будинку з земельною ділянкою на якій знаходиться дачний будинок, та виділу ОСОБА_3 земельної ділянки зі сплатою компенсації (1348878,00 грн. (земельна ділянка з розташованими на ній будівлями і спорудами) + 673905,00 грн. (земельна ділянка в с. Гора) = 1011391,50 грн. - 673905,00 грн. =337486,50 грн. ) підлягають задоволенню.

Крім того колегія суддів вважає, що при поділі спадкового майна, кожному з спадкоємців виділяється у власність майно в натурі, а тому його ідеальні частки у праві власності припиняються.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням того, що позов ОСОБА_2 є обгрунованим та законним і підлягає задоволенню, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення порядку користування майном, що перебуває у спільній частковій власності не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відповідно до ст.. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

В порядку розподілу спадкового майна:

Виділити ОСОБА_2 у власність садовий будинок з відповідними будівлями та спорудами №115 що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, садове товариство «Придніпровське» діл. 115 та земельну ділянку площею 0,0615 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, садове товариство «Придніпровське» діл. 115 загальною вартістю 1348878,00 грн.

Виділити ОСОБА_3 у власність земельну ділянку розміром 0,128 га., яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гора вартістю 673905,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 337486,50 грн. грошової компенсації.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування майном, що перебуває у спільній частковій власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: