Справа № 524/8726/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.15 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку особи за місцем реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку особи за місцем реєстрації, зазначаючи, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.04.2008 року, йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Вищевказана квартира перебуває в іпотеці ВАТ «Укртранснафта» відповідно до договору іпотеки від 24.06.2008 року та на підставі договору безвідсоткової позики № 3062-8/034-00 від 29.12.2007 року, яка була укладена між ним та підприємством ПДМН ПАТ «Укртранснафта» на якому він працює.

З 2003 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Сімейне життя не склалося, шлюбно-сімейні відносини з ОСОБА_2 були припинені в січні 2012 року, а згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.10.2013 року шлюб був розірваний.

З 2012 року ОСОБА_2 створила іншу сімю, в спірній квартирі до 18.09.2014 року вона мешкала разом з дітьми та зі своїм новим чоловіком від якого завагітніла.

З 18 вересня 2014 року ОСОБА_2, її син від першого шлюбу ОСОБА_3 та спільний син, ОСОБА_4 за вищевказаною адресою не проживають, особистих речей їх в квартирі не має, дане житло відповідачі залишили добровільно, забравши всі свої речі.

Просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою № 102 в будинку № 5 по Кварталу 297 в м. Кременчуці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули по невідомим суду причинам, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином про що свідчать поштові повідомлення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає що його довіритель є співвласником квартири, а тому підстав для зняття з реєстрації немає, просив суд в задоволені позову відмовити.

Представники третіх осіб Державної міграційної служби України УДМС України в Полтавській області Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці, ОСББ «Квартал 297-5», служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в судове засіданні не прибули просили суд справу слухати без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 5932, позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.04.2008 року, про що є відповідний запис: 56 в книзі: 5.

Вищевказана квартира перебуває в іпотеці ВАТ «Укртранснафта» відповідно договору іпотеки від 24.06.2008 року та на підставі договору безвідсоткової позики № 3062-8/034-00 від 29.12.2007року, яка була укладена між ОСОБА_1 та підприємством ПДМН ПАТ « Укртранснафта» на якому позивач працює.

З 2003 року позивач ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2.

Сімейне життя з відповідачкою не склалося, шлюбно-сімейні відносини з ОСОБА_2 були припинені в січні 2012 року, а згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.10.2013 року шлюб був розірваний.

Під час шлюбу в спірну квартиру за адресою: Квартал 297АДРЕСА_2 в м. Кременчуці була прописана відповідач ОСОБА_2 разом із сином від першого шлюбу, ОСОБА_3. Крім того, в 2004 році у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народився спільний син, ОСОБА_4, який також був зареєстрований за даною адресою, що підтверджується довідкою ОСББ «Квартал 297-5» від 15.10.2015 року за № 5.

З 2012 року відповідач ОСОБА_2 створила іншу сімю, в спірній квартирі до 18.09.2014 року мешкала разом з дітьми та зі своїм новим чоловіком від якого завагітніла.

З 18 вересня 2014 року ОСОБА_2, її син від першого шлюбу ОСОБА_3 та спільний син, ОСОБА_4 за вищевказаною адресою не проживають, особистих речей їх в квартирі не має, що підтверджується актом ОСББ «Квартал 297-5» від 19.10.2015 року та ОСОБА_6 від 19.09.2014 року з якого вбачається, що дане житло відповідачі залишили добровільно, забравши всі свої речі.

Про те, що відповідачка проживає за іншою адресою підтверджується тим, що відповідачкою ОСОБА_2 подано в червні 2015 року позов до суду про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, де вказано, що фактично ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно до ст.ст. 391, 317, 319 ЦК України власник майна має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реєстрація ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартирі порушує право позивача ОСОБА_1, як власника щодо розпорядження майном, крім того відповідачі не приймають участі в оплаті житлово-комунальних послуг, що також створює для позивача інші незручності та тягне за собою додаткові матеріальні витрати. Крім того, за час, що відповідачка проживала в спірній квартирі зі своїм новим чоловіком та дітьми, було створено значну заборгованість, яку позивач в даний час особисто погашає, що підтверджується квитанцією від 15.09.2015р ( борг становить 13208,28 грн.).

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпорядитися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як передбачено ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою та інш.)

Як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою;

Виходячи з розяснення, наданих Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року, Закон України від 11 грудня 2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з аналізу вищевказаної норми закону, питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 14, 57 59, 60, 88, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку особи за місцем реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 102 в будинку № 5 по Кварталу 297 в м. Кременчуці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :