Ухвала

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - Ларченко Ірини Миколаївни - на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 13 серпня 2007 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу, як позичальнику, була надано грошові кошти в сумі 4 285 доларів США, а останній, у свою чергу, зобов'язався погашати отриманий кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно починаючи з вересня 2007 року.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого у нього утворилася заборгованість зі сплати кредиту.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 265 грн 46 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 13 серпня 2007 року між сторонами у справі укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, відповідачу, як позичальнику, було надано грошові кошти (кредит) в сумі 4 285 доларів США, зі сплатою 13 % річних. Кредитні кошти надані строком по 12 серпня 2010 року.

Відповідно до зазначеного договору ОСОБА_3 зобов'язувався погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно починаючи з вересня 2007 року.

Позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте ухвала апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Звертаючись до суду із позовною заявою та апеляційною скаргою, заявник звертав увагу на те, що строки позовної давності звернення до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором є перерваними, оскільки 10 липня 2009 року за заявою банку приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки ВАЗ 2107-СПГ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_3, при цьому останній добровільно передав банку належний йому автомобіль.

Після отримання грошових коштів від реалізації предмета застави та направлення їх на погашення заборгованості боржника за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення залишку боргу за кредитним договором від 13 серпня 2007 року, оскільки коштів, отриманих від реалізації предмета застави, було недостатньо для повного погашення заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором.

На вищевикладене банк звертав увагу в апеляційній скарзі, проте апеляційний суд не перевірив, чи вчиняв відповідач будь-які дії, що свідчать про визнання ним боргу, з урахуванням того, що він добровільно передав автомобіль банку, в результаті чого не встановив, чи відбулося переривання строків позовної давності звернення до суду.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не спростувавши доводів апеляційної скарги, залишив без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська