Провадження №2-о/263/37/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Турченка О.В., при секретарі Грачовій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт сумісного проживання та перебування на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що з 17.05.1957 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та проживала з ним спільно до дня його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловік помер. До смерті чоловіка вона знаходилася на його утриманні, оскільки його пенсія значно перевищувала пенсію заявниці та на день його смерті складала 3600 гривень, а пенсія заявниці лише 1156 гривень 02 копійки, якої після сплати комунальних платежів вистачає лише на мінімальні потреби для проживання. У зв'язку з викладеним змушена звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні чоловіка.

Заявниця подала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

З копії свідоцтва про шлюб, копії свідоцтва про смерть вбачається, що заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 17 травня 1957 року до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на момент смерті отримував пенсію, розмір якої складав 3600 гривень. Заявник ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 не працювала, будучи пенсіонером за віком, і отримувала пенсію в розмірі 1156 гривень 02 копійки, що підтверджується довідкою Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя. Після смерті ОСОБА_2 матеріальне становище заявниці значно погіршилося, оскільки заявниця одержувала від чоловіка допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, тобто фактично по день смерті заявниця знаходилася на його утриманні.

За таких обставин, суд вважає, що наявні усі підстави для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка, оскільки судом встановлено, що постійним і основним джерелом засобів до існування для заявника була допомога з боку померлого чоловіка.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення і потрібне для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Турченко