Справа № 443/1657/14 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/2773/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Жидачівської РДА, про визначення способу участі у вихованні дитини, -

встановила:

Оскарженим рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Жидачівської РДА, про визначення способу участі у вихованні дитини - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції при ухваленні рішення суду не було враховано норм Кодексу адміністративного судочинства України, що в свою чергу призвело до невірного висновку про адміністративно-правовий характер спірних правовідносин, а відтак неможливості розгляду даного спору в порядку цивільного судочинства. Вважає, що в даному випадку мова йде про спір між фізичними особами щодо визначення способу участі у вихованні дитини, що є за своєю природою цивільно-правовим, а не про спір між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності. А тому вважає, що даний спір повинен бути розглянутий в порядку цивільного судочинства. Крім того, зазначає, що неправомірна поведінка відповідача шкодить здоров'ю дитини, не відповідає як її інтересам, так і інтересам дитини, а тому просить звузити способи особистого спілкування ОСОБА_4 з дитиною, скоротити їх число та тривалість.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився їх спільний син ОСОБА_5, який проживає з нею. Відповідач є батьком дитини, його батьківство визначено за їх спільною заявою.

Вона не чинить відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з сином. Відповідач, не маючи досвіду в спілкуванні з дитиною, почав налаштовувати сина проти неї та її рідних. Дитина після спілкування з батьком перебуває у збудженому стані, іноді проявляє агресію. На її зауваження відповідач відповідає агресією, нецензурною лайкою. Вважала, що неправомірна поведінка відповідача шкодить здоров"ю дитини, не відповідає як її інтересам так і інтересам дитини. Це змусило її звернутися до суду з позовом про звуження способу особистого спілкування відповідача з дитиною, скоротивши їх число та тривалість.

Розпорядженням від 08.10.2014 р. № 425 внесені зміни до розпорядження від 27.06.2014 р. № 260, зокрема вказано спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: щотижня з 18.00 год вівторка до 08.00 год середи, у кожний перший, третій та п"ятий тиждень місяця з 17.00 год п"ятниці до 18.00 год неділі з правом забирання дитини додому та обов"яковим поверненням до постійного місця проживання, а також 1 раз в рік терміном 14 днів для спільного відпочинку.

Під час винесення вказаних розпоряджень не було враховано жодних обставин, зазначених у ч. 1 ст. 158 СК України, а також її звернення до Жидачівського РВ ГУМВСУ щодо неправомірної поведінки відповідача. Наведені нею обставини свідчать про невідповідність цих розпоряджень вимогам та принципам ч. 2 ст. 159 СК України.

Оскільки, орган опіки та піклування порушив принцип рівності прав батьків, так як надав відповідачу більше часу на спілкування з дитиною, як їй, тому звернулася до суду з позовом, яким просила визначити наступний спосіб участі відповідача у вихованні дитини та спілкуванні: у вигляді систематичних побачень у перший, третій тиждень місяця з 17.00 год п"ятниці до 18.00 год неділі з правом забирання дитини додому та обов"яковим поверненням до постійного місця проживання, а також 1 раз в рік терміном 14 днів для спільного відпочинку. Встановити, що день народження дитини повинно відзначатися батьками спільно та встановити, що систематичні побачення у зазначені вище дні та години не відбуваються у разі хвороби дитини.

Встановлено, що згідно з розпорядженням голови Жидачівської РДА від 27.06.2014 р. № 260 визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: щотижня з 18.00 год. вівторка до 08.00 год. середи, у кожний перший та третій тиждень місяця з 17.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі з правом забирання дитини додому та обов'язковим поверненням до постійного місця проживання - АДРЕСА_1.

Розпорядженням від 08.10.2014 р. № 425 внесені зміни до вказаного вище розпорядження, зокрема вказано спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: щотижня з 18.00 год. вівторка до 08.00 год. середи, у кожний перший, третій та п'ятий тиждень місяця з 17.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі з правом забирання дитини додому та обов'язковим поверненням до постійного місця проживання - АДРЕСА_1, а також 1 раз в рік терміном 14 днів для спільного відпочинку.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, районний суд виходив з того, що позивач фактично оспорює розпорядження про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, а тому цей спір не підсудний Жидачівському районному суду Львівської області, а повинен розглядатися в Львівському окружному адміністративному суді.

Однак такі висновки суду не відповідають вимогам закону.

Так апелянт вказує, що вважає, що даний спір повинен бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Судова колегія погоджується з такими посиланнями апелянта, так як при розгляді судом спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже спір вирішується по нормах ЦПК України.

Тому суду слід було вирішувати спір по суті, а не відмовляти в задоволенні позову з вищевказаних мотивів.

З врахуванням наведеного рішення суду слід скасувати, чим частково задовольнити апеляційну скаргу.

Вирішуючи спір по суті судова колегія враховує наступне.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений СК України.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та право приймати участь у його вихованні. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України).

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків.

Крім того, відповідно до частин 4 та 5 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Встановлено, що позивач частково не згідна з розпорядженням голови Жидачівської РДА № 425 від 08.10.2014 р., зокрема в частині щодо побачень відповідача з дитиною з 18.00 год вівторка до 08.00 год щосереди та у кожний п"ятий тиждень місяця з 17.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі.

Також вона просила встановити, що день народження дитини повинно відзначатися батьками спільно та встановити, що систематичні побачення у зазначені вище дні та години не відбуваються у разі хвороби дитини.

По суті позивач просила визначити спосіб участі відповідача у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Однак жодних доказів щодо обґрунтованості незгоди з вказаними розпорядженнями голови Жидачівської РДА та того, що неправомірна поведінка відповідача шкодить здоров'ю дитини, не відповідає як її інтересам, так і інтересам дитини, позивач не представила.

Так сама позивач визнала, що відповідач не порушував вказаний порядок побачень з дитиною, однак вказувала, що в них, тобто батьків, виникали між собою скандали в спілкуванні.

Відповідач в запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні пояснив, що належно виконує батьківські права та з сином спілкується без порушень права позивачки.

Сторони також пояснили, що за спільною домовленістю щосереди відповідач приводить дитину після 08.00 год. ранку не до позивачки, а в дитячий садок, який дитина відвідує.

Під час розгляду справи в місцевому суді представник органу опіки та піклування ОСОБА_6 позов заперечив.

При таких обставинах судова колегія прийшла до висновку, що письмовий висновок органу опіки та піклування щодо участь відповідача у вихованні дитини відповідає обставинам справи, позивачем не доведено, що слід змінити порядок та способи побачення відповідача з дитиною, а тому не вбачається підстав для задоволення позову.

Отже в цій частині в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст. 316, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року

скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Жидачівської РДА про визначення способу участі у вихованні дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.