Справа № 360/1209/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_2 Кадира про відшкодування матеріальної шкоди, завданої невиконанням зобов»язання,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони давно знайомі, проживають в одному населеному пункті і при дружній розмові останній запропонував йому /позивачу/ допомогти йому /відповідачу/ у будівництві цеху по виготовленню тротуарної плитки, допомога полягала у виготовленні всіх необхідних документів та вкладом його /позивача/ особистих коштів, які в подальшому відповідач обіцяв повернути. Фактично вони з відповідачем уклали в усній формі договір позики і ОСОБА_2 ОСОБА_2 Кадир взяв на себе зобов»язання повернути йому /позивачу/ всі кошти, що будуть затрачені ним /позивачем/ на його / відповідача/ цілі.

На підтвердження своїх намірів 06 квітня 2012 року відповідач надав на ім»я позивача нотаріальну довіреність, якою уповноважив останнього бути його /відповідача/ представником у всіх установах, підприємствах, організаціях, з усіх питань, пов»язаних з виготовлення технічної документації, вводом в експлуатацію, отриманням свідоцтва про право власності та реєстрацію на його /відповідача/ ім»я належного йому /відповідачу/ житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Леніна, 73 в с.Мирча Бородянського району.

Так, на будівництво цеху (виконання робіт, купівлю матеріалів і обладнання) позивач витратив особисті кошти у загальному розмірі в сумі 532 221 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Коли позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, останній йому /ОСОБА_1П./ повідомив, що погоджується із сумою боргу, але не має коштів на повернення позики. Під час повторного звернення позивача до відповідача з вимогою повернути борг, ОСОБА_2 ОСОБА_2 Кадир нагрубив йому /позивачу/, а на даний час взагалі відмовляється розмовляти та уникає зустрічей.

Просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 532 221 грн. та судові витрати понесені за сплату судового збору в сумі 3654 грн.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов підтримали та викладене підтвердили.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала, щодо його задоволення заперечувала, посилаючись на безпідставність вимог позивача.

Вислухавши пояснення представників сторін, заслухавши покази свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що, як вбачається з наданих позивачем копій квитанцій, накладних, договорів про виконання робіт та поставок /а.с.11-45/, ОСОБА_1 здійснив оплату: ФОП ОСОБА_7: 20 жовтня 2011 року - 4000 грн. за транспортні послуги, 8 червня 2013 року 17 500 грн. за послуги екскаватора та 83 250 грн. за пісок, 9 червня 2013 року 99 000 грн. за щебінь, 3 липня 2013 року 5000 грн. за установку каналізації, 7 липня 2013 року 9 600 грн. за відсів, 9 липня 2013 року 15 000 грн за піддони, 11 серпня 2013 року 24 300 грн. за будівельні роботи, 22 серпня 2013 року 9 600 грн. за пиломатеріали, 18 вересня 2013 року 10 000 грн. за піддони, 27 вересня 2013 року 18 600 грн. за пиломатеріали; ФОП ОСОБА_8 20 жовтня 2011 року 113 000 грн. та 32 000 грн за обладнання, ФОП ОСОБА_9 23 листопада 2012 року 27 500 грн. за автонавантажувач, 19 червня 2013 року 26 040 грн. за фанеру і ДСП; ФОП ОСОБА_10 В.В. 20 серпня 2013 року 8 100 грн. за цемент; ФОП ОСОБА_11 9 вересня 2013 року 756 грн. за труби та інші матеріали, а всього ним сплачено 503 246 грн.

При цьому суд не приймає до уваги як підтвердження сплати позивачем коштів копію товарного чеку від 29 травня 2013 року про оплату 3339 грн. за арматуру, так як в цьому чеку не зазначена особа, якій цей чек виписаний, та відсутня відмітка про сплату вказаної суми (а.с.17). Також не приймається до уваги копія накладної від 14 вересня 2013 року на відпуск позивачем відповідачу будівельних матеріалів на суму 16 136 грн., оскільки на даній накладній відсутній підпис відповідача про отримання вказаного товару (а.с.41).

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вказані кошти ним були витрачені за дорученням відповідача та усною домовленістю з ним, в його інтересах, для будівництва належного відповідачу виробничого цеху, а тому є його борговим зобовязанням.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до п.3 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та що визнається представниками сторін, жодних письмових угод щодо надання позивачем відповідачу вищезазначених послуг, товарів чи коштів не укладалось, будь-яких зобовязань по відшкодуванню позивачу його витрат відповідач на себе не брав.

Згідно матеріалів справи (а.с.18-23,26-35,39,42-43) та показів свідка ОСОБА_7, ним дійсно виконувались роботи та надавались матеріали за замовленнями позивача в с.Мирча по вул.Леніна,73, де розташована земельна ділянка відповідача, проте, доказів отримання самим відповідачем вказаних товарно-матеріальних цінностей чи набуття якоїсь вигоди в звязку з цим суду не надано.

Також не надано доказів передачі відповідачу матеріалів та обладнання, отриманих позивачем від ФОП ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11 (а.с.15,16,24-25,36-38,40,44).

З копії довіреності від 06 квітня 2012 року вбачається, що цією довіреністю відповідач лише уповноважив позивача бути його представником у всіх установах, підприємствах, організаціях, з усіх питань, пов»язаних з виготовлення технічної документації, вводом в експлуатацію, отриманням свідоцтва про право власності та реєстрацію на його /відповідача/ ім»я належного йому /відповідачу/ житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Леніна, 73 в с.Мирча Бородянського району /а.с.9/, а 14 червня 2013 року позивач, діючи від імені відповідача, подав нотаріально посвідчену заяву до відповідних уповноважених органів, якою просив провести розподіл належної відповідачу земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована за вказаною адресою, у зв»язку з наміром змінити цільове призначення цієї земельної ділянки та необхідністю виготовлення нових правовстановлюючих документів на право власності на новостворені, в результаті розподілу, земельні ділянки /а.с.10/.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки підстав для покладення на відповідача зобовязання щодо відшкодування понесених позивачем витрат не вбачається, то суд вважає за необхідне в позові відмовити.

Керуючись ст.11,509,525,610-612,625,629,1046-1047 ЦК України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 ОСОБА_2 Кадира про відшкодування матеріальної шкоди, завданої невиконанням зобов»язання, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_13