АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №546/6884/15-ц
Провадження №22ц/790/6584/15 Головуючий 1 інст. - Сорока О.М. Категорія: інші Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Просив:

- визнати недостовірною інформацією відомості, поширені відповідачем стосовно нього у скарзі (вих. №297) від 29 квітня 20154 року, згідно яких позивач припустився грубої, нахабної, образливої форми спілкування,негідної поведінки; допустив образливі висловлювання відносно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, обєднань громадян; зловживав депутатськими повноваженнями, застосовував депутатський мандат в особистих чи корисних цілях; втручався у господарську діяльність відповідача;

- зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію тим самим способом, яким вона була поширена, а саме, шляхом направлення письмового документа на імя секретаря Харківської міської ради ОСОБА_2;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Посилався на те, що він є депутатом Харківської міської ради. На його адресу надійшли звернення громадян щодо неприпустимих умов утримання тварин у КП «Центр поводження з тваринами». З метою перевірки цієї інформації він разом з громадськими активістами відвідав центр та оглянув на предмет умов утримання тварин. За результатами цього візиту КП «Центр поводження з тваринами», в особі директора, звернувся зі скаргою на імя секретаря Харківської міської ради, у якій поширило зазначені вище завідомо неправдиві відомості, які ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача, як депутата міської ради, та як людини. Скарга стала предметом розгляду постійної комісії з питань місцевого самоврядування, гласності та депутатської діяльності. Такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок поширення недостовірної негативної інформації щодо його особи.

Відповідач КП «Центр поводження з тваринами», в особі своїх представників, позов не визнав, посилаючись на те, що інформація викладена у скарзі від 29 квітня 2015року є достовірною та такою, що містить оціночні судження.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на неповне зясування судом обставин у справі, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм права процесуального.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали, представники відповідача проти задоволення скарги заперечували.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог заявлених суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 30 квітня 2015 року до Харківської міської ради надійшла скарга директора КП «Центр поводження з тваринами» датована 29 квітня 2015 року на ім'я секретаря Харківської міської ради. Ця скарга стала предметом розгляду постійною комісією з питань місцевого самоврядування, гласності та депутатської діяльності (а.с.9-10).

У скарзі йдеться зокрема про те, що 24 квітня 2015 року під виглядом відвідувача КП «Центр поводження з тваринами» прибув депутат Харківської міської ради ОСОБА_1 з супроводжуючими трьома особами. ОСОБА_1 та його супутники в грубій, образливій, формі повідомляли про те що вони мають право знаходитися де завгодно та робити все що вони визначать за потрібне. Депутат вимагав від співробітників підприємства надати йому для ознайомлення документи стосовно господарської та фінансової діяльності підприємства. Своїми незаконними діями, грубим, нахабним, образливим та зверхнім відношенням до співробітників підприємства ОСОБА_1 ганьбить високе звання депутата Харківської міської ради. Крім того, скарга містить посилання на грубе порушення депутатом ОСОБА_1 п.п.2,3,5 ст.8 ЗАКОНУ України «Про статус депутатів місцевих рад».

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що інформація яка міститься в скарзі є оціночними судженнями.

Судова колегія погоджується з таким висновком, при цьому виходить з наступного.

За змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Про зазначене йдеться й у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду є спір щодо спростування недостовірної інформації з метою захисту честі, гідності та ділової репутації позивача, який є депутатом Харківської міської ради, а відтак особою яка вирішила апелювати до довіри громадськості та погодилася "виставити" себе на публічне політичне обговорення.

Такі особи підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (Декларація про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схвалена 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_3 Європи).

Скарга від 29 квітня 2015 року, на посилається позивач, містить інформацію про поведінку депутата Харківської міської ради ОСОБА_1 під час його візиту до КП «Центр поводження з тваринами» і була адресована секретарю Харківської міської ради.

Отже метою звернення керівництва та трудового колективу КП «Центр поводження з тваринами» до компетентного органу було не розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем свого конституційного права, визначеного ст. 40 Конституції України.

Також, проаналізувавши в контексті скарги інформацію, яку просить спростувати позивач, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така інформація є думкою та поглядом відповідача, оцінкою дії позивача, критикою, а отже її неможна вважати недостовірною у розумінні ст.277 ЦК України.

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання позивача та досліджено доказ цифровий носій (компакт диск), шляхом відтворення у судовому засіданні відеозапису візиту ОСОБА_1 із супроводжуючими особами до КП «Центр поводження з тваринами». Разом з тим, з урахуванням системного аналізу зазначених вище правових норм, якими врегульовані спірні правовідносини, такий доказ на правильність ухваленого у справі рішення не впливає, оскільки не спростовує висновку про те, що інформація викладена у скарзі є оціночними судженнями, а не фактичними даними.

Не є підставою для скасування чи зміни судового рішення відповідно до приписів ч.4 ст.309 ЦПК України і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції неправильно застосував матеріальний закон, пославшись на ст.47.1 Закону України «Про інформацію» та ст.277 ЦК України в неіснуючий редакції (абз.6 стор.2), оскільки зі змісту рішення вбачається що такі посилання здійснені в контексті Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що викладена у скарзі інформація носить стверджувальний характер, містить фактичні дані, а тому суд невірно витлумачив положення ст.30 Закону України «Про інформацію», то такі є субєктивними та не ґрунтуються на матеріалах справи. Як зазначено вище інформація у скарзі носить характер оціночних суджень та є не чим іншим, як суб'єктивною думкою автора з приводу подій, які склалися навколо візиту позивача до КП «Центр поводження з тваринами».

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею

законної сили.

Головуючий

Судді