Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/883/15 Головуючий у 1 інстанції: Щербань Л.С.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовами до ТОВ "Запорізькі лани" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, які ухвалою від 09.10.2014 року були об"єднані в одне провадження.

У позові зазначав, що йому на праві приватної власності належать земельні ділянки, які розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, відповідно площею 1,9898 га та 1,9002 га.

01 жовтня 2006 року між ним та ТОВ „Запорізькі лани" були укладені договори оренди земельних ділянок строком на 7 років, які були зареєстровані в Оріхівському районному відділу змелених ресурсів 02.06.2010 року за №№ 31 та 30.

У пункті 9 договорів сторони визначили розмір орендної плати, який підлягає сплаті орендарем за 1 рік користування земельною ділянкою і становить 600 грн. 00 коп. або 1,5 тони зернових та 100 кг насіння соняшнику.

Згідно п.11 договорів, орендна плата вноситься до 31 жовтня кожного року.

В порушення зазначених умов договору орендна плата у 2012 та 2013 роках сплачувалася йому несвоєчасно.

За 2012 рік орендар частково розрахувався лише у 2013 році, заборгованість за 2012 рік у натуральному вигляді становить 100 кг соняшнику по кожному договору.

У 2013 році остаточний розрахунок відбувся у грудні, тобто після 31 жовтня, що є порушенням умов договору.

Пунктом 38 договорів передбачено, що їх дія припиняється шляхом розірвання внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.

Посилаючись на те, що вказані обставини свідчать про порушення відповідачем умов договорів оренди та вимог Закону України „Про оренду землі", і , уточнивши у листопаді 2014 року позовні вимоги, остаточно просив суд припинити договори оренди земельних ділянок розміром 1,9898 га та 1,9002 га, розташованих на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, укладені 01.06.2006 року між ним та ТОВ "Запорізькі лани", зареєстровані в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП „Центр ДЗК"02.06.2010 року за №№ 31 та 30 і стягнути несплачену орендну плату у натуральному вигляді у розмірі 100 кг соняшнику за кожним договором.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути з відповідача орендну плату за 2014 рік у натуральному вигляді в розмірі 2000 кг зернових.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 06.10.1998 року "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за їх безпідставністю, суд послався на відсутність заборгованості у відповідача по оплаті орендної плати за 2012-2013 роки, заборгованість по сплаті якої за 2012 рік виникла не з вини орендаря і була отримана позивачем у грудні 2013 року. Сам же факт затримки виплати орендної плати, виходячи з умов договорів оренди та вимог діючого законодавства, не є достатньою підставою для припинення права орендаря на користування земельними ділянками.

Висновки суду є правомірними, вони відповідають встановленим фактичним обставинам справи та погоджуються з вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у псраві, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Підставами заявлених вимог, зокрема, про припинення договорів оренди, ОСОБА_2 зазначав систематичне недотримання відповідачем строків виплати орендної плати, а саме, несвоєчасну виплату частини орендної плати за 2012 рік та здійснення остаточного розрахунку по оплаті за 2013 рік після 31 жовтня 2013 року.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використаю земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

За вимогами п."д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є власником земельних ділянок площею 1,9898 га та 1,9002 га, розташованих на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

01 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Запорізькі лани" були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок, строком на 7 років, які зареєстровані 02 червня 2010 року в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, про що зроблено запис у Державному реєстрі земель № 31 та № 30 (т.1, а.с. 4-6, т.2, а.с.4-6).

За умовами п.п. 9, 11 Договорів оренди, орендна плата вноситься орендарем у розмірах: 600 грн. або 200 кг насіння сояшника та 1,5 тони зернових на рік у такі строки: до 31 жовтня кожного року.

Перевіривши доводи сторін на підставі наданих по справі доказів, суд встановив, що у 2012 - 2013 роках ОСОБА_2 повністю отримав орендну плату за договорами оренди земельних ділянок, а одноразова затримка виплати частини орендної плати за 2012 рік сталася у зв'язку із форс-мажорними обставинами.

Так, згідно відомостей по сплаті орендної плати за 2012 і 2013 роки ОСОБА_2 особисто отримав натуроплату: 22.10.2012 року - 500 кг зерна пшениці, 26.07.2012 року - 1000 кг суржику; 21.07.2013 року - 2100 кг зерна пшениці, 02.08.2013 року - 400 кг зерна ячменю, 19.12.2013 року 1000 кг зерна кукурудзи за 2012 рік, 28.12.2013 року -200 кг насіння соняшнику.

Дані про те, що позивач заперечував проти зміни продукції, яка видавалась в рахунок натуроплати за 2012 -2013 рік, відсутні і із зазначених підстав позов ним не заявлявся.

Із довідки Запорізького обласного центру гідрометеорології № 26-30/3027 від 04 грудня 2012 року ( т.1, а.с. 25), висновку Торгово-промислової палати України № 189 від 29 січня 2013 року (т.1, а.с.26) вбачається, що під час весняно-літнього періоду 2012 року в Оріхівському районі Запорізької області спостерігались несприятливі погодні умови для вирощування сільгоспкультур, внаслідок чого були пошкоджені посіви сільгоспкультур до незадовільного стану, у тому числі на площах ТОВ "Запорізькі лани", що знаходяться у Оріхівському районі Запорізької області. Зазначені несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільгоспкультур на площах товариства станом на 02 жовтня 2012 року є форс-мажорними обставинами.

Затримка у виплаті орендарем залишку орендної плати, як підстава для розірвання договору, не передбачена і умовами укладеного сторонами договору.

Як зазначено у п.14 договорів, невнесення орендної плати у визначені строки є підставою для нарахування пені у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Оцінивши надані по справі докази з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов правильного висновку, що за встановлениих обставин правові підстави для дострокового розірвання договорів відсутні, бо систематична невиплата орендної плати у розумінні ст. 141 ЗК України не доведена позивачем і відмова суду у задоволенні його позовних вимог є обгрунтованою.

Ті докази та обставини, на які ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленніт судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої оцінки обставин справи, яка відрізняється від тої, що зроблена судом першої інстанції, підстав для скасування судового рішення вони не містять.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність стягнення орендної плати за 2014 рік взагалі не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, враховуючи, що згідно матеріалів справи, в письмовій формі такі вимоги відповідно до ст. 119 ЦПК України до суду першої інстанції ОСОБА_2не подавав.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: