У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Максимчук З.М., Рожина Ю.М.;

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

з участю представника банку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Рівненського міського суду від 8 жовтня 2013 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 23 січня 2012 року позовні вимоги ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. З відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто кредитну заборгованість у загальній сумі 38361,77 доларів США, з яких: 29 730 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 5850,47 дол. США - відсотки за користування кредитом; 1 293,94 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 1 487, 36 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Вирішено питання про судові витрати.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

27 вересня 2013 року стягувач ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернувся в суд із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Рівненського міського суду від 8 жовтня 2013 року в задоволенні заяви відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі банк посилався на те, що в березні 2012 року його представник звертався до Рівненського міського суду із заявою про надіслання поштою копії заочного рішення Рівненського міського суду від 23 січня 2012 року та виконавчих листів.

Проте, як видно із супровідного листа Рівненського міського суду від 24 квітня 2012 року, виконавчий лист про стягнення кредитної заборгованості місцевим судом був адресований ТОВ „Кредит Колекшн Груп", що знаходиться у м. Києві на вул. Залізничне шосе, 57, яке не є стороною у справі.

Після цього представники ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" неодноразово зверталися до місцевого суду із заявами про направлення виконавчих листів.

27 вересня 2013 року банк подав до суду першої інстанції заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Однак усупереч вимогам ч. 2 ст. 371 ЦПК України суд стягувача належним чином про час і місце розгляду його заяви не повідомив.

Покликаючись на ці обставини, банк ухвалу місцевого суду вважав незаконною та необґрунтованою і просив апеляційний суд її скасувати і постановити у справі нову ухвалу про задоволення його заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу місцевого суду вважала законною та обґрунтованою і просила апеляційний суд залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 23 січня 2012 року позовні вимоги ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. З обох відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто кредитну заборгованість у загальній сумі 38 361, 77 доларів США, з яких: 29 730 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 5 850, 47 дол. США - відсотки за користування кредитом; 1 293, 94 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 1 487, 36 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Вирішено питання про судові витрати (а. с. 103-105).

Це рішення суду набрало законної сили 19 березня 2012 року (а. с. 141).

Виконавчий лист у даній справі Рівненським міським судом банку був виданий 6 березня 2013 року. Строк пред'явлення цього виконавчого документа до виконання був визначений до 19 березня 2013 року (а. с. 141).

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що свою заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувач обґрунтовував правилами ст. 23 Закону України „Про виконавче провадження" і доводив, що оскільки боржником було здійснено часткове погашення кредитної заборгованості (яке підтверджується копією квитанції № 76450 від 3 липня 2013 року на суму 1 грн.), то строк пред'явлення виконавчого документа до виконання слід вважати перерваним і через це зазначений строк є поновленим (а. с. 140, 142).

Інших підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувач у поданій заяві суду не навів.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 23 Закону України „Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються частковим виконанням рішення боржником. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження доводів поданої заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувач надав суду копію квитанції № 76450 від 3 липня 2013 року на суму 1 грн., яку боржник ОСОБА_1 нібито сплатила банку з метою часткового погашення допущеної нею заборгованості за кредитним договором № 725/05 від 22 червня 2005 року (а. с. 142).

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 сплату 3 липня 2013 року 1 грн. кредитору заперечила, а квитанцію № 76450 вважала підробленою.

Колегія суддів вважає, що такі заперечення заслуговують на увагу, оскільки доказ, про який зазначено вище, наданий банком-стягувачем, що є особою, яка безпосередньо зацікавлена у поновленні пропущеного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, та викликає сумнів у своїй достовірності.

Зі справи вбачається, що кредитний договір його сторонами був укладений в іноземній валюті. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 23 січня 2012 року обов'язок погасити допущену кредитну заборгованість перед позивачем на обох відповідачів також було визначено в іноземній валюті на загальну суму 38 361, 77 доларів США. За курсом НБУ ця сума становить 853 718, 17 грн., що значно перевищує суму платежу, який згідно із квитанцією № 76450 від 3 липня 2013 року нібито сплатила ОСОБА_1, і що, згідно з доводами стягувача, відповідно до закону потягнуло за собою переривання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Як видно зі справи, останній реальний платіж з метою погашення допущеної перед банком кредитної заборгованості позичальник сплатила ще 8 грудня 2010 року в сумі 50 доларів США (а. с. 9-13).

З урахуванням викладених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що квитанція № 76450 від 3 липня 2013 року на суму 1 грн. від імені позичальника ОСОБА_1 не свідчить про реальний намір та реальні дії боржника, які були б спрямовані на фактичне погашення нею заборгованості за кредитним договором № 725/05 від 22 червня 2005 року, й є спробою штучного створення обставин, з якими закон пов'язує можливість переривання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, платіж у сумі 1 грн. був унесений від імені ОСОБА_1 3 липня 2013 року, тобто вже після закінчення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, який був визначений до 19 березня 2013 року (а. с. 141).

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції цілком підставно відхилив подану заявником копію квитанції № 76450 від 3 липня 2013 року на суму 1 грн.

Інших же підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувач у поданій заяві суду не навів.

Доводи апелянта про те, що супровідним листом Рівненського міського суду від 24 квітня 2012 року виконавчий лист про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості місцевий суд адресував не йому, а ТОВ „Кредит Колекшн Груп", що знаходиться у м. Києві на вул. Залізничне шосе, 57, яке не було стороною у справі, на увагу не заслуговують, оскільки саме цього адресата (ТОВ „Кредит Колекшн Груп" на вул. Залізничне шосе, 57, у м. Києві) вказав суду представник ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у своїй заяві від 29 березня 2012 року (а. с. 137, 139).

У зв'язку з викладеним підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення, задоволення заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 8 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: