АЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3100/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого: судді Білич І.М.

суддів : Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в м. Києві, Перша Київська нотаріальна контора, Державна податкова інспекція Печерського району Головного управління Міндоходів м. Києва, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту та виключення з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження у вищевказаній справі згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, з підстав того, що такі вимоги позивача не можуть бути розглянуті в у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду позич подав апеляційну скаргу де ставив питання щодо її скасування та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Зазначаючи, що арешт на квартиру був накладений слідчим Печерського РВ ГУ МВС України в м. Києві в рамках розслідування кримінальної справи № 56-1725 у порядку передбаченого кримінально - процесуальним законодавством, так і скасовувати його також слід за правилами КПК України. Проте, апелянт не був учасником кримінального провадження по кримінальній справі № 56-1725 тому вважав, що звільнення 1/2 частини квартири з під арешту має розглядатись за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Інші учасники будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Судова колегія, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України (а.с. 42-50).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.11.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який ухвалою суду від 28.11.2014 року було залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ЦПК України, а саме: не зазначено процесуальний статус юридичних осіб вказаних у позові (Перша Київська нотаріальна контора, Державна податкова інспекція Печерського району Головного управління Міндоходів м. Києва) та не залучені всі особи, прав та інтересів яких стосуються спірні правовідносини враховуючи дані що містяться в довідці по формі №3).

19.12.2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_4 про звільнення з під арешту майна, Ѕ частини квартири та виключення з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 у відповідності до положень ст. 122 ЦПК України з підстав того, що позивач звернувся до суду з вимогами, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом позивач ставив питання про звільнення майна з - під арешту вказуючи на те, що 3.10.2007 року постановою слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ( Ѕ частина якої належить позивачу), з метою забезпечення цивільного позову.

Після закриття кримінальної справи № 56-1725 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України питання скасування арешту слідчими органами не вирішено.

Тому у відповідності до поданого позову позивач просив суд постановити рішення за яким : - скасувати постанову слідчого у кримінальній справі, якою був накладений арешт на Ѕ частину квартири; - зобов'язати Печерське РВ ГУ МВС звернутись з письмовою заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень, щодо припинення обтяження речового права - арешту на майно, 1/2 частину квартири до Першої державної нотаріальної контори про вилучення запису з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що діяв до 2013 року; - виключити з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно Ѕ частину квартири шляхом зобов'язання ДП „Інформаційний центр" МЮУ вилучити запис щодо обтяження майна.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що вимоги позивача про звільнення майна з - під арешту ( вимоги особи, що ґрунтуються на її права власності на арештоване майно) розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з - під арешту.( справа № 6- 26 цс 13 ВС України від 15.05.2013 року)

У порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна згідно п.4 Пленуму ВСУ „Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.1976 року №6 в редакції від 30.06.1978 року № 5.

А відтак, приймаючи рішення щодо відмови у відкритті провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про те, що позивач звернувся до суду з вимогами, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд в частині вирішення питання щодо прийняття.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року скасувати справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання щодо прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: