Справа №597/307/15-ц
Провадження №2/597/130/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи відділу державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про накладення такого арешту, покликаючись на те, що 09.07.2004 року вона за договором купівлі-продажу придбала незавершену будівництвом квартиру АДРЕСА_1. 15.10.2006 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_3, який 21.09.2013 року розірвано. У 2015 році вона вирішила продати належну їй квартиру, однак нотаріусом було повідомлено, що відповідно до ухвали Заліщицького районного суду від 12.06.2014 року на квартиру, яку вона мала намір продати накладено арешт, так як вона була придбана за час шлюбу з ОСОБА_3 Позивачка вважає накладення такого арешту безпідставним, оскільки квартиру вона придбала до укладення шлюбу з ОСОБА_3

Відповідачка в судовому засіданні позову не визнала та пояснила суду, що в 2014 році являлась ініціатором накладення арешту на майно ОСОБА_3, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1, оскільки останній добровільно не виконує свого боргового зобов'язання за договором позики, а спірна квартира придбана ОСОБА_1 за час спільного подружнього проживання з ОСОБА_3

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просить суд справу слухати в його відсутності, при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області №597/670/14-ц від 12.06.2014 року накладено арешт крім іншого на квартиру АДРЕСА_1 Тернопільської області, яка зареєстрована 14.05.2007 року за ОСОБА_1 та була придбана нею та ОСОБА_3 за час спільного подружнього проживання.

Згідно договору купівлі-продажу квартири незакінченої будівництвом готовністю 44% від 09.07.2004 року позивачка придбала незавершену будівництвом трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 готовністю 44%.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.10.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 15.10.2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №91.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 21.09.2013 року вищевказаний шлюб розірвано, про що 21.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області зроблено відповідний актовий запис №11.

Як вбачається із вищенаведеного позивачка ОСОБА_1 дійсно придбала спірну квартиру до укладення шлюбу з ОСОБА_3 09.07.2004 року, але дана квартира була на час її придбання незакінченою, готовністю лише 44%.

Договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст.657 ЦК України).

Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 14.05.2007 року видане виконавчим комітетом Заліщицької міської ради на підставі рішення №133 від 25.04.2007 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 зареєстроване в Заліщицькому РКГБТІ 14.05.2007 року за №3555.

Отже, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в ОСОБА_1 виникло 14.05.2007 року, з моменту прийняття рішення про реєстрацію права власності, тобто під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

Згідно ст.60 ч.1 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.331, 657 ЦК України, ст.60 СК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи відділу державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції про зняття арешту з майна відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С. В. Дудяк