Срава № 527/387/15-ц
номер провадження 2/527/168/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2015 року до суду звернувся ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування на загальну суму 48409,84 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, 14 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0966/82/0092122, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 28895,00 гривень строком до 04 лютого 2019 року зі сплатою 38,3 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування з визначенням їх розмірів у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує.

Таким чином станом на 22.01.2015 року відповідач має заборгованість на загальну суму 48409,84 грн., яка складається з заборгованості за відсотками - 8714,81 грн., пені за порушення строків сплати кредиту та процентів - 13814,33 грн., поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню -25880,70 гривень, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом у розмірі - 725,51 гривень,.

Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/0966/82/0092122, яка станом на 22 січня 2015 року становить 48409,84 грн. та судовий збір 484,10 грн.

Заявою до суду представник позивача за довіреністю Савченко Л.П.. просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнав частково. Просив зменшити розмір пені в зв'язку з складним матеріальним становищем.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.

Судом достовірно встановлено, що 14 лютого 2013 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0966/82/0092122, згідно якого банк зобов'язувався надати відповідачеві кредит на сумі 28895,00 грн. зі сплатою 38,3 % річних в строк до 14 лютого 2019 року.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов кредитного договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеному договором.

У вказаному договорі сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строк дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін.

Позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" свої зобов'язання, які обумовлювались договором, виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач не виконує умови договору, і не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором.

Станом на 22 січня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 48409,84 грн., яка складається з заборгованості за відсотками - 8714,81 грн., пені за порушення строків сплати кредиту та процентів - 13814,33 грн., поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню - 25880,70 гривень, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом у розмірі - 725,51 гривень.

Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена.

Відповідач не надав належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову в цілому і встановлених судом обставин.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту та по процентам по кредиту підлягають задоволенню частково.

Сума боргу відповідача ОСОБА_2 по кредиту підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 22 січня 2015 року.

Відповідно до п. 10.3. кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд застосовує положення ч.3 ст. 551 ЦК України і зменшує розмір пені враховуючи заяву відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру неустойки, майновий стан відповідача, ступінь виконання зобов'язання боржником, та те, що нарахована Банком відповідачу пеня в розмірі 13814,33 грн., за несвоєчасне виконання ним зобов'язань за договором, значно перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, одними з яких, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору необхідно зменшити до - 800,00 гривень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: 36121,02 гривень., з яких:

- 725,51 гривень - прострочена заборгованість за кредитом ;

- 8714,81 гривень - заборгованість за процентами;

- 800 гривень - пеня за порушення строків сплати коштів у повернення кредиту та процентів;

- 25880,70 гривень - поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України та стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 361 грн. 14 коп.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 258, 267, 525, 526, 536, 551, 553-559, 625, 626, 1046-1052 ЦК України, ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Сабунди Кургальджинського району Целіноградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 14 лютого 2013 року за №014/0966/82/0092122 станом на 22 січня 2015 року на загальну суму 36121 гривень 02 копійки .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору в сумі 361 гривня 14 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня винесення рішення.

Суддя Глобинського

районного суду Т. В. Левицька