№ 336/5594/14-ц
пр. № 2/336/47/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_7, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зобов'язання знести самовільно побудовану прибудову, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зобов'язання знести самочинно побудовану прибудову та привести житлові об'єкти у відповідність до технічної документації, зобов'язання засипати зливну яму та відновити вбиральню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Позивачеві та відповідачеві належить по 23/100 частки кожній, інші частки належать ОСОБА_4 -31/100, та ОСОБА_5 - 23/100 частки. Житловий будинок складається з будинку літ. А з житлової прибудови А1, в ньому є чотири окремі квартири, належні співвласникам (ОСОБА_1 квартира № 3, ОСОБА_2 квартира № 2). Відповідачем самовільно побудована прибудова до квартири № 2, у зв'язку з чим прохід до квартири ОСОБА_1 звузився, стан прибудови літ. а1 погіршився, оскільки виявлені тріщини, а також підвід газу здійснюється через самовільну прибудову, що є порушенням правил газопостачання. Посилаючись на порушення своїх прав як співвласниці будинку, ОСОБА_1 просила зобовязани ОСОБА_2 знести самовільну побудовану прибудову до квартири № 2 зі сторони входу до квартири № 2 житлового будинку.

ОСОБА_2 у свою чергу звернулась до ОСОБА_1 з зустрічним позовом, в якому вказала, що ОСОБА_1 у 2007 році побудувала без згоди інших співвласників замість дерев'яної веранди цегельну прибудову розмірами 4,6х78,8 м., в результаті чого зменшила площу земельної ділянки, яка перебувала у користуванні співвласників будинку, а також змінила конфігурацію пішохідної доріжки, створивши тим самим незручності у проході власнику квартири № 2. Також до вказаної прибудови ОСОБА_1 провела газопостачання без відповідного проекту. Також ОСОБА_1 переобладнала яму під душем Н під каналізаційний стік, а вигрібну яму під вбиральнею літ. И разом зі ОСОБА_4 засипала будівельним сміттям, а також знищила перекриття у вбиральні. ОСОБА_2 просить усунути їй перешкоди у користуванні нерухомим майном, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 демонтувати (знести) самочинно побудовану прибудову розміром 4,6х7,8 м. до квартири № 3 та привести житлові об'єкти до квартири № 3 у відповідність до технічної документації на житловий будинок; зобов'язати ОСОБА_1 засипати зливну яму під літнім душем літ. Н, відновити загальну вбиральню літ. И до стану, придатного до використання шляхом звільнення вигрібної ями від сміття з подальшим відкачуванням її вмісту та відновлення перекриття підлоги вбиральні.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 та її представник наполягала на первісному позову та заперечували проти зустрічного, пояснюючи таке. ОСОБА_1 вказала, що попереднім власником квартири № 2 ОСОБА_6 до спільної для квартир № 2 та № 3 прибудови літ. а1 з боку квартири № 2 була побудована самочинна прибудова, в результаті чого у стінах прибудови літ. а1 виникли тріщини, а також вода почала скупчуватись під прибудовою, додатково погіршуючи стан останньої. Крім того, газ підведений до самовільної прибудови, в якій ОСОБА_2 влаштувала вигрібну яму, що є грубим порушенням існуючих норм. Також ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 замовила проект для здійснення газопостачання, але позивач за первісним позовом не давала можливості працівникам ПАТ «Запоріжгаз» провести газові труби, оскільки вони робили це не у відповідності до проекту. По суті зустрічного позову заперечували, посилаючись, що ОСОБА_1 не будувала нової прибудови, а лише обклала цеглою дерев'яну веранду, яка прав ОСОБА_2 не порушує. Вигрібна яма під душем літ. Н передбачена технічною документацією, тому підстав засипати її немає. Вбиральня літ. И була збудована у 1954 році, тому перекриття у ній зруйнувалось через вплив років, оскільки у всіх співвласників житлового будинку, окрім ОСОБА_2 вбиральні облаштовані у квартирах, а ОСОБА_2 у свою чергу вбиральню не ремонтувала. Засипання вигрібної ями під вбиральнею ОСОБА_1 заперечувала.

Відповідач за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали повністю. ОСОБА_2 зазначила, що дійсно до житлової прибудови літ. а1 її матір'ю ОСОБА_6, яка була попереднім власником квартири № 2, була збудована прибудова, яка будь-яких прав ОСОБА_1 не порушує, оскільки прохід їй не обмежує, а тріщини у стінах прибудови літ. а1 виникли задовго до будівлі спірної прибудови. Оскільки ОСОБА_1 посилалась на порушення підключення газу, ОСОБА_2 за власний кошт замовила проект проведення газу, але при неодноразових виїздах працівників ПАТ «Запоріжгаз» для проведення труб, ОСОБА_1 разом з синами перешкоджали здійсненню робіт. За зустрічним позовом ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 замість дерев'яної веранди було самовільну побудовану прибудову, яка площею перевищує веранду на 28 кв.м., чим зменшила площу земельної ділянки, якою користувались інші особи, а також змінила прохід. Крім того, ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_4 засипали вигрібну яму під вбиральнею літ. И, а також зруйнували перекриття у вбиральні, чим позбавили ОСОБА_2 та її родину можливості мешкати у квартирі. Також ОСОБА_1 у яму під загальним душем літ. Н в порушення санітарних норм вивела каналізаційний стік, однак, зазначена яма для такого використання не призначена.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись в установленому порядку судовими повістками, від отримання яких відмовились.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить чотирьом особам: ОСОБА_2 - 23/100 частки, ОСОБА_1 - 23/100 частки, ОСОБА_4 - 31/100 частки та ОСОБА_5 - 23/100 частки (а.с. 25, 26, 27, 151-155).

Як вбачається з технічного паспорту на будинок (а.с. 151-155) станом на липень 2008 року домоволодіння складається з житлового будинку літ. А площею 127 кв.м., житлової прибудови літ. А1 площею 49,6 кв.м., службових прибудов літ. а та а1 площею 13,2 кв.м. кожна, службової прибудови а3 площею 10,3 кв.м., службової прибудови літ. а4 площею 14 кв.м., веранди літ. а2 площею 7,3 кв.м., сараїв літ. Б, Е, О, Р, С, літньої кухні літ. Д площею 9,2 кв.м., вбиральні літ. И, душу літ. Н, парканів № 1, 8, 9, 10, водогонів № 4, 5, 6, 7, тощо.

Відповідно до експлікації (а.с. 69) будинок складається з чотирьох квартир: квартири № 1 площею 41,8 кв.м., квартири № 2 площею 32,4 кв.м., квартири № 3 площею 36,9 кв.м., квартири № 4 площею 79,5 кв.м.

Сторони неодноразово зверталися до суду з різноманітними позовами одне до одного.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2012 року (а.с. 201-206) частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виділення частки у спільному майні в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1, в іншій частині вимог відмовлено (а.с. ).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19.06.2012 року (а.с. 207-212) скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2012 року та відмовлено у задоволенні позву ОСОБА_6 (а.с. ).

Згідно з технічним висновком ТОВ «Настрой» (а.с. 9-24) прибудова літ. а1, що входить до складу квартири № 2 та № 3 має тріщини з боку самовільної прибудови, побудованої відповідачем. Спірна самовільна прибудова частково спирається на міжквартирну перегородку та зовнішню стіну прибудови літ. а1 , перешкоджає відведенню води, що призводить до підтоплення основи будівлі. Будівельні конструкції частини квартири № 3 в прибудові а1 за своїм технічним станом можуть бути віднесені до категорії непридатних до нормальної експлуатації. З метою приведення стін до задовільного стану необхідно заін'єкцирувати тріщини цементно-піщаним розчином та усунути причину підтоплення фундаментів. Також необхідно здійснити перепланування території так, щоб атмосферні осади не підтоплювали основу будівлі або демонтувати незаконну прибудову, здійснити ремонт відмостки з гідроізоляцією стику будівлі та відмостки, здійснити водовідвід з покрівлі будівлі. Після виконання усіх рекомендацій стан конструкцій може бути віднесений до категорії задовільний. Закладка газової труби є грубим порушенням експлуатації газових мереж.

Відповідно до висновку ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» про технічний стан будівельних конструкцій прибудованої частини літ. а1 (а.с. 114-140) обстежена прибудова літ. а1 є частиною квартир № 2 та № 3 житлового будинку АДРЕСА_1. Технічний стан будівельних конструкцій прибудови літ. а1 є непридатним для нормальної експлуатації. Деформації в обстеженій прибудові літ. а1 виникли раніше спорудження тимчасової будівлі у квартирі № 2. Причинами деформаційних тріщин можуть являтися невірне виконання фундаментів прибудови літ. а1 з відхиленням від діючих будівельних норм и можливе замочування ґрунтів основи техногенними та атмосферними водами. Для забезпечення нормальної експлуатації обстеженої прибудови літ. а1 необхідно виконати комплекс водозахисних заходів, для чого забезпечити відвід атмосферних вод від конструкції шляхом встановлення системи водо прийомних та водовідводящих лотків у відмостки для відведення вод в систему дворової каналізації, не допускати течі з водоносних комунікацій, за необхідності здійснити перекладу водоносних мереж у відповідності до діючих норм, провести ін'єцирування тріщин цементно-піщаним розчином.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 13.05.2014 року (а.с. 86-90) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Як вбачається з тексту рішення ОСОБА_1 просила про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_6 відновити автомобільний проїзд для чого знести самовільно побудований паркан та самовільно побудовану прибудову до квартири № 2, засипати зливну яму біля квартири № 2. Підставою звернення з позовом стало порушення прав ОСОБА_1 як користувача земельною ділянкою.

При вирішенні первісного та зустрічного позовів суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 7 статті 376 ЦК України передбачає, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, покладення судом на особу обов'язку знести нерухоме майно за її рахунок можливе за наявності в сукупності принаймні наступних умов, а саме: будівництво нерухомого майна здійснено саме цією особою; перебудова цього об'єкта є неможливою або особа відмовилась здійснити таку перебудову; наявне порушення прав інших осіб або суперечність суспільним інтересам.

Пункт 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказує, що у випадках порушення прав інших осіб (окрім органів державної влади або місцевого самоврядування) право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ № 6 визначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Оцінюючи надані сторонами та досліджені судом письмові докази, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову, оскільки позивачем ОСОБА_1 не доведено, що порушення цілісності прибудови літ. а1 та приведення її у непридатний до нормальної експлуатації стан сталось саме внаслідок побудови ОСОБА_6 та ОСОБА_2 спірної самочинної прибудови. Так, сторонами суду надані технічний висновок ТОВ «Настрой» та технічний висновок ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій», які містять у собі різні висновки щодо причин приведення прибудови літ. а1 у непридатний до нормальної експлуатації стан. Жодною зі сторін не заявлено клопотань про призначення судово-будівельної експертизи для з'ясування цих причин.

Водночас суд враховує, що обидва висновки вказують на те, що приведення прибудови літ. а1 у задовільний стан є можливим без знесення самочинно збудованої прибудови за умови здійснення певних заходів, направлених влаштування нормальної системи водовідведення та усунення тріщин у стінах, тощо.

Щодо порушення правил постачання газу, на яке посилалась ОСОБА_1, то ОСОБА_2 замовлено та погоджено відповідний проект (а.с. 102-104) та вона намагалась здійснити проведення газу відповідно до технічних умов, у чому сама ж позивачка і перешкоджає.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено, що без знесення самовільної прибудови, що є виключним засобом захисту порушеного права, подальша експлуатація як всього житлового будинку в цілому, так і окремих його частин є неможливою або такою, що в значній мірі порушує права співвласників.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову.

Щодо зустрічних позовних вимог, суд, окрім, вже зазначених норм закону та висновків, вважає за необхідне послатися на таке.

Стаття 152 ЗК України вказує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Стаття 3 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, захисту в судовому порядку підлягають виключно порушені, оспорювані або невизнані права, свободи чи інтереси особи.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вказує ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявність порушення її права користування земельною ділянкою з боку ОСОБА_1

Так, наданими сторонами доказами підтверджено, що ОСОБА_1 здійснила самочинне будівництво на місці веранди, за рахунок чого площа цього приміщення значно збільшена. Посилання ОСОБА_1 та її представника на те, що ОСОБА_1 лише обклала дерев'яну веранду цеглою будь-яким чином не доведені та суперечать висновкам Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області щодо наявності порушення з її боку вимог містобудівного законодавства.

Водночас порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку на цей час не визначений, тож суд позбавлений можливості констатувати порушення права ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 будівництвом самовільної споруди, враховуючи відсутність скарг з цього приводу від інших співвласників. Посилання ОСОБА_2 на те, що в результаті самочинного будівництва ОСОБА_1 прибудови змінилась форма та конфігурація пішохідного проходу (з прямого на зигзагоподібний), на думку суду, не свідчить про наявність порушення права в тій мірі, яка б могла бути підставою для застосування виключної міри захисту такого права у вигляді знесення споруди.

Вимоги щодо зобов'язання ОСОБА_1 засипати вигрібну яму під душем літ. Н не підлягають задоволенню, оскільки, незважаючи на те, що на цей час душ літ. Н фактично на земельній ділянці відсутній, за технічним паспортом він існує, як і яма під ним. Неможливість застосування ями під колишнім душем літ. Н для зливу каналізаційних стоків або порушення таким чином санітарних норм ОСОБА_2 не доведено, як і порушення таким використанням прав позивача за зустрічним позовом.

Позовні вимоги щодо зобов'язання ОСОБА_1 відновити вбиральню літ. И та звільнити вигрібну яму під нею підлягають відхиленню, оскільки ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів, що саме ОСОБА_1 засипала яму та зруйнувала перекриття у вбиральні, яка відповідно до технічного паспорту була збудована ще у 1954 році, тож суд не вбачає підстав для покладення саме на ОСОБА_1 обов'язків з відновлення цією споруди. До того ж ОСОБА_2 сама в позовній заяві та у судовому засіданні вказувала, що руйнування вбиральні стало наслідком спільних дій як ОСОБА_1, так і ОСОБА_4

Таким чином, суд дійшов висновку, що як позивачем за первісним позовом ОСОБА_1, так і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження порушення своїх прав відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та наявності підстав для захисту таких прав у заявлений ними спосіб, неможливості поновлення прав іншим шляхом, що є підставою для відмови як у первісному, так і зустрічному позовах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зобов'язання знести самовільно побудовану прибудову відмовити повністю.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зобов'язання знести самочинно побудовану прибудову та привести житлові об'єкти у відповідність до технічної документації, зобов'язання засипати зливну яму та відновити вбиральню відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк