Справа №470/1198/14-ц 23.02.2015 23.02.2015 23.02.2015
Провадження №22-ц/784/612/15
Головуючий першої інстанції: Луста С.А.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І менем України

23 лютого 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В.

Лисенка П.П.

із секретарем: Орельською Н.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «Приватбанк», або Банк) на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19. 01. 2015 р., у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства «Приватбанк» (далі - ПАТ «Приватбанк», або Банк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановила:

19.11. 2014 р. ПАТ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 14.08.2006 р. з ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 8415 грн. 00 коп. кредиту, з кінцевим терміном повернення 13.08.2009 р.

Згідно з договором вона мала щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом, у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 85% від суми кредиту.

Але щомісячно сплачувати не менше 403 грн. 15коп. для погашення заборгованості, до складу якої входить заборгованість за кредитом, за відсотками, винагороди та комісії.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 19.09. 2014 р., складає 50764 грн. 10коп.

Посилаючись на те, що позичальниця допустила порушення кредитної угоди, позивач просив про стягнення зазначеної заборгованості.

У подальшому, посилаючись на погашення частини боргу у розмірі 13746 грн. 10 коп. на підставі рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19.12.2008, позивач просив про стягнення заборгованості у розмірі 37018 грн. 00 коп.

Заявою від 17.01.2015 р. вимогу про зарахування частини боргу позивач відкликав ( а.с.-36).

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19. 01. 2015 р. постановлено про часткове задоволення позовних вимог у межах строку позовної давності у розмірі 1310 грн. 48 коп.

В апеляційній скарзі Приватбанк ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з того, що в квітні 2014 р. позичальниця внесла платіж на суму 20 грн., який був зарахований на тіло кредиту, що свідчить про переривання строку позовної давності та початок його перебігу заново.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки передбачені ст. 611 ЦК, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання однією з сторін, якщо це передбачено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (штрафу); відшкодування збитків.

Положення ст. ст. 1054, 1056-1 та ч.2 ст. 1050, які регулюють правовідносини, що виникли з договору кредиту та позики, також передбачають відшкодування збитків в разі невиконання кредитного договору, шляхом дострокового його повернення та сплати процентів передбачених договором.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 267 ЦК України, право вимоги щодо стягнення заборгованості за порушеним грошовим зобов'язанням, обмежене строком позовної давності, про застосування якої у судовому засіданні заявлено стороною цього зобов'язання.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору ( графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли сталося це порушення, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Позовна давність у таких випадках, відповідно до правил ст. 261 ЦК, обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

При цьому, строк позовної давності переривається внаслідок вчинення дій що свідчать про визнання боргу,

Такою дією, відповідно до правил ст. 264 ЦК України, є погашення частини боргу, яке здійснене в період перебігу строку позовної давності, а не за його межами.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання, вправі заявити у суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики ( разом з нарахованими процентами), що підлягає оплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2006 р. з ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 8415 грн. 00 коп. кредиту, з кінцевим терміном повернення 13.08.2009 р.

Згідно з договором вона мала щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом, у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 85% від суми кредиту.

Але щомісячно сплачувати не менше 403 грн. 15коп. для погашення заборгованості, до складу якої входить заборгованість за кредитом, за відсотками, винагороди та комісії.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, позичальниця не виконала належним чином цих умов договору, допустивши накопичення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6522 грн. 12 коп., за комісією у розмірі 1216 грн. 01 коп., за відсотками у розмірі 18193 грн. 69 коп. та за пенею у розмірі 24852 грн. 28 коп.

Зазначене підтверджується змістом договору, який посвідчено власноручними підписами уповноваженої особи кредитора та позичальником.

На підтвердження факту укладення договору кредитором надано витяг з особового рахунку позичальника з даними про отримання кредитних коштів.

Із змісту кредитного договору вбачається, що перебіг строку позовної давності щодо повернення залишку кредиту, згідно з положеннями ст. 261 ЦК, починається з часу закінчення дії договору, тобто з 14.08.2009 р., а щодо інших платежів з часу порушення строку сплати кожного чергового платежу.

Відповідачка подала суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

З наданого розрахунку вбачається, що після закінчення строку дії договору кредитором припинено нарахування комісії, розмір якої на той час складав 1216 грн. 01 коп.

Суд першої інстанції належним чином врахував зазначені обставини справи дав правильну оцінку наданим доказам та з урахуванням доведеності факту пропуску строку позовної давності, як щодо повернення залишку кредиту так і комісії, прийшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

В той же час, визначаючи розмір відшкодування відсотків та пені в межах строку позовної давності, суд помилково виходив з різниці показників розміру відсотків на час звернення з позовом та станом на 31.10.2011 р., оскільки в даному випадку слід виходити з наданого апелянтом уточненого розрахунку, складеного машинним способом на підставі комп'ютерної програми банку.

Так, уточненим розрахунком підтверджується розмір відсотків в межах трирічного строку позовної давності на суму 569 грн. 49 коп., а розмір заборгованості з пені в межах річного строку, передбаченого ч. 2 ст. 258 ЦК України на суму 332грн. 35 коп.

За таких обставин, рішення в цій частині вирішених вимог підлягає зміні, відповідно до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про переривання строку позовної давності та її новий перебіг, не заслуговують на увагу, оскільки платіж, на який посилається апелянт, був внесений у квітні 2014 р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності, що не породжує підстав для його переривання та початку нового відліку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19. 01. 2015 р. змінити в частині розміру відшкодування відсотків, пені та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 901 грн. 84 коп. заборгованості за кредитним договором станом на 19.09. 2014 р. та 9 грн. 01коп. в якості судового збору

З яких: заборгованість за відсотками складає 569 грн. 49 коп.; заборгованість з пені 332грн. 35 коп. ( а.с.-36)

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова