РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 68040 грн., сплачені позивачем згідно договору фінансового лізингу №010877 від 30.08.2014 року, посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем вказаного договору через ненадання їй відповідачем предмету лізингу, позивач письмово відмовилася від договору, про що повідомила відповідача, однак останнім не було повернуто їй сплачені за договором кошти.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Допитана в якості свідків позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що на весільні кошти вони вирішили придбати позивачу автомобіль за договором фінансового лізингу у відповідача та 01.09.2014 року сплатили перший внесок у розмірі 68040 грн., але пройшли місяці, позивач направляла листи відповідачу, однак останній не виконав умови вказаного договору щодо передачі позивачу у встановлений договором строк предмета лізингу автомобіля. 30.06.2015 року позивач повідомила відповідача листом про відмову від договору та надала реквізити для повернення сплачених нею коштів, однак гроші не було повернуто. Рахунків на оплату додаткових платежів від відповідача позивач не отримувала.

Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідка та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.08.2014 року між позивачем ОСОБА_4 (лізингоодержувачем), яка у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_2, та відповідачем (лізингодавцем) було укладено договір фінансового лізингу №010877 (далі Договір), відповідно до якого позивач 01.09.2014 року сплатила відповідачу перший внесок в сумі 68040 грн., в тому числі авансовий платіж в розмірі 50% вартості предмета лізингу в сумі 56700 грн. та комісію за передачу предмета лізингу в розмірі 3% вартості предмета лізингу в сумі 3402 грн. Вказане підтверджується квитанцією про оплату №1342/з12 від 01.09.2014 року. Предметом лізингу є автомобіль Renault Logan MCV вартістю 113400 грн.

Пунктом 1.7. Договору передбачено, що предмет Договору передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Авансового платежу (50% від вартості Предмета Лізингу), Комісії за організацію та оформлення даного Договору (10% від вартості Предмету Лізингу) та Комісії за Передачу Предмета Лізингу (3% від вартості Предмета Лізингу).

Згідно п.4.1. Договору Лізингодавець передає Предмет Лізингу Лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з дати отримання авансового платежу на свій (Лізингодавця) поточний рахунок та Комісії за Передачу Предмета Лізингу, відповідно до умов ст.1.7. Договору. Вказане також передбачено додатком №2 до Договору, де у відповідній таблиці зазначено, що відвантаження автомобіля відбувається після оплати авансового платежу в сумі 56700 грн. та комісії за передачу предмета лізингу в сумі 3402 грн., а всього грошових коштів в сумі 60102 грн.

Пунктом 4.8. Договору передбачено, що Лізингодавець не сплачує лізингові платежі з моменту сплати авансового платежу в повному обсязі до моменту підписання ОСОБА_1 приймання-передачі Предмету Лізингу тобто в строки, передбачені п.4.1. даного Договору.

У звязку з простроченням передачі предмета лізингу лізингодавцем, позивач 30.06.2015 року звернулася до відповідача із заявою про відмову від договору та надала реквізити банківського рахунку для повернення сплачених нею згідно договору фінансового лізингу грошових коштів в сумі 68040 грн. Вказану заяву отримано відповідачем 01.07.2015 року, однак залишено без задоволення.

Згідно ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором не передбачено іншого строку.

Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні, лізингоодержувач сплатила лізингодавцю в установлений договором фінансового лізингу строк авансовий платіж в сумі 56700 грн. та комісію за передачу предмета лізингу в сумі 3402 грн., а всього 68040 грн., проте відповідач не надав їй предмет лізингу у встановлений договором строк, а тому позивач відмовилася від вказаного договору в односторонньому порядку, а відповідач не повернув позивачу сплачені за договором грошові кошти.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір, сплачений при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, ч.4 ст.169, 209, 212-215, гл.8 розд.3 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 68040 грн. 00 коп., сплачені згідно договору фінансового лізингу №010877 від 30 серпня 2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 680 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: