Справа № 301/3067/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючогосудді КОНДОРА Р.Ю.

суддівЛЕСКА В.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретаріМАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю представника апелянта ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» і Кредитної спілки «Мрія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Відділ Державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області, про зняття арешту з заставного майна, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Іршавського районного суду від 4 лютого 2015 р., -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 р. ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк» і КС «Мрія» мотивуючи таким. 22.09.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» уклало з ОСОБА_4 договір № 8 і надало тому кредит у розмірі 123400,00 грн для придбання автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1. Того ж дня ТОВ «ПростоФінанс» і ОСОБА_4 уклали договір застави № 8, за яким вищезгаданий автомобіль на забезпечення виконання зобов'язань позичальником був переданий у заставу кредитору. 18.05.2012 ТОВ «ПростоФінанс» відступило право вимоги боргу за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4, Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Постановою держвиконавця Відділу ДВС Іршавського райуправління юстиції від 18.03.2013 у виконавчому провадженні № 36543867 накладено арешт на все майно ОСОБА_4, у т.ч., і на автомобіль «Hyundai Tucson», д/н НОМЕР_1 та оголошено заборону його відчуження. У рамках виконавчого провадження № 35229782 держвиконавець цього ж органу ДВС постановою від 13.03.2014 теж наклав арешт на все майно ОСОБА_4 і оголосив заборону його відчуження. Такі дії держвиконавців порушують майнові права позивача. Відповідно до положень ст.ст. 572, 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель управі одержати задоволення своїх забезпечених заставою майнових вимог до боржника за рахунок звернення стягнення на предмет застави та його реалізації. Постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_4 та заборону його відчуження позбавляють позивача такої можливості. Обтяження (застава автомобіля) зареєстроване 26.09.2008 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що надає позивачу пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Позивач не отримував від держвиконавців повідомлень про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, про роз'яснення права на звернення до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна, внаслідок чого порушені вимоги ст. 54 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Звернення стягнення на заставлене майно з метою задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, може мати місце виключно тоді, коли право застави виникло після постановлення судом рішення про стягнення з боржника коштів або коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ст. 590 ч. 1 ЦК України, ст. 24 ч. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 54 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Вартість предмета застави визначена договором у розмірі 137400,00 грн, тоді як розмір боргу ОСОБА_4 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» складає 153384,20 грн. Зазначене свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на заставлене майно з метою задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив звільнити з-під арешту, накладеного постановами держвиконавців Відділу ДВС Іршавського райуправління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2013 і від 13.03.2014, автомобіль марки «Hyundai», модель «Tucson», 2008 року випуску, об'єм двигуна 1991, шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3.

Рішенням Іршавського районного суду від 04.02.2015 позов задоволено: знято арешти з транспортного засобу - автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2008 року випуску, об'єм двигуна 1991, колір сірий, шасі НОМЕР_2, тип - легковий універсал, д/н НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Іршавським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 20.09.2008, накладені: постановою заст. начальника Відділу ДВС Іршавського райуправління юстиції Худанича І.М. від 18.03.2013 у рамках виконавчого провадження № 36543867; постановою гол. держвиконавця Відділу ДВС Іршавського райуправління юстиції Васько К.В. від 13.03.2014 у рамках виконавчого провадження № 35229782.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, відповідно до встановлених законом вимог, обтяження, яке не зареєстроване, є нечинним у відносинах боржника та обтяжувача з третіми особами, а вищий стосовно незареєстрованих обтяжень пріоритет має саме зареєстроване обтяження. Між тим, обтяження, на пріоритет якого посилався позивач, наразі не зареєстроване: п'ятирічний строк реєстрації обтяження за договором, що був укладений 26.09.2008, тривав по 26.09.2013, а обов'язкова за приписами закону реєстрація заміни обтяжувача внаслідок відступлення права вимоги за правочином не була проведена. Доказів про вчинення відповідних юридично значимих дій позивач не надав. Апелянт просить рішення скасувати, у позові відмовити. Інші учасники процесу рішення суду не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_3, яка скаргу підтримала, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу та норм ст. 303 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалене щодо відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд не робить висновків щодо судового рішення по суті стосовно інших відповідачів, у частині, яка не оскаржується, та бере до уваги відповідні пов'язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду скарги.

Встановлено, що за кредитним договором від 22.09.2008 № 8 ТОВ «ПростоФінанс» надало ОСОБА_4 строком до 10.09.2013 кредит у розмірі 123400,00 грн для придбання автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 (а.с. 9-14). Виконання зобов'язань позичальника було забезпечено заставою вказаного автомобіля, зареєстрованого за ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Іршавським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 20.09.2008, про що 22.09.2008 був укладений договір застави транспортного засобу № 8 (а.с. 15-20). Договори були укладені за письмовою згодою дружини позичальника та заставодавця ОСОБА_5 26.09.2008 ТОВ «ПростоФінанс» зареєструвало приватне обтяження рухомого майна - автомобіля «Hyundai Tucson», д/н НОМЕР_1 із терміном дії обтяження до 26.09.2013, що стверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26.09.2008 НОМЕР_4 (а.с. 21).

18.02.2012 ТОВ «ПростоФінанс» уклало з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким у складі кредитного портфелю продало (відступило) останньому право вимоги з ОСОБА_4 боргу за кредитним договором від 22.09.2008 № 8 (Преамбула, ст. 3 п.п. 3.1.-3.3. та інші положення договору) (а.с. 23-32). 25.05.2012 ТОВ «ПростоФінанс» уклало з ТОВ «Кредитні ініціативи» у нотаріальній формі договір про відступлення прав за договорами забезпечення, за яким у зв'язку з продажем кредитного портфелю відступило останньому права за договорами забезпечення включно з правами за договором застави від 22.09.2008 № 8 (Преамбула, ст. 1, ст. 3 п.п. 3.1.-3.3. та інші положення договору) (а.с. 44-67). Вартість предмета застави визначена в договорі застави в розмірі 137400,00 грн, а відповідно до розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором, поданим суду новим кредитором ТОВ «Кредитні ініціативи», така станом на 16.12.2014 складала 161385,58 грн (а.с. 43).

Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (Закон № 1255-IV) (нормативні акти в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що:

обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст. 11);

взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом; реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом; у разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом; на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом; задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом (ст. 12);

зміни у відомостях про зареєстроване обтяження підлягають реєстрації у встановленому цим Законом порядку, якщо вони стосуються, зокрема, заміни обтяжувача внаслідок відступлення прав за правочином, відповідно до якого виникло обтяження, або з інших підстав; обтяжувач зобов'язаний зареєструвати зміни у відомостях про зареєстроване обтяження протягом п'яти днів із моменту набрання чинності правочином, на підставі якого відбулися зазначені зміни (ст. 13 ч. 1 п. 2, ч. 2);

якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями; пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом; обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження (ст. 14 ч.ч. 1, 2).

Підстави і порядок реєстрації обтяжень (їх змін) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна визначені, зокрема, ст.ст. 42-44 Закон № 1255-IV, де серед іншого передбачено, що записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення; обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк (ст. 44 ч. 2).

Реєстрація застави рухомого майна передбачена і Законом України «Про заставу» (ст. 15).

У справі немає даних про реєстрацію змін у відомостях про зареєстроване обтяження та про реєстрацію обтяження протягом п'яти днів з дня відступлення відповідних прав ТОВ «ПростоФінанс» правонаступнику ТОВ «Кредитні ініціативи» за цим правонаступником.

Постановою заст. начальника Відділу ДВС Іршавського райуправління юстиції Худанича І.М. від 18.03.2013 у рамках виконавчого провадження № 36543867 на виконання судового наказу № 2н-257/08, виданого Іршавським районним судом 28.07.2008, за яким здійснюється стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 9646,62 грн боргу, накладено арешт на все майно боржника і оголошено заборону його відчуження (а.с. 33). Постановою гол. держвиконавця ВДВС Іршавського РУЮ Васько К.В. від 13.03.2014 у рамках виконавчого провадження № 35229782 на виконання виконавчого листа № 2-182, виданого Іршавським районним судом 07.10.2010, за яким здійснюється стягнення з ОСОБА_4 на користь КС «Мрія» 117466,10 грн боргу, накладено арешт на все майно боржника і оголошено заборону його відчуження (а.с. 34). Таким чином, арешт та заборона відчуження були застосовані щодо всього майна ОСОБА_4, включно з автомобілем «Hyundai Tucson», д/н НОМЕР_1 а прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк» стосується постанова держвиконавця від 18.03.2013.

За приписами ст. 37 ч. 1 п. 5, ст. 38 ч. 3, ст. 39 Закону № 1255-IV, обтяження встановлене держвиконавцем, є публічним обтяженням рухомого майна; таке обтяження підлягає реєстрації протягом п'яти днів із дня винесення відповідного рішення, на підставі якого воно виникає; пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації; зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими цим Законом.

Таким чином, одночасно мають місце обставини, відповідно до яких: публічне обтяження автомобіля «Hyundai Tucson», д/н НОМЕР_1 було встановлене постановою держвиконавця від 18.03.2012 до спливу п'ятирічного строку, встановленого приватним обтяженням кредитора ТОВ «ПростоФінанс»; публічне обтяження було встановлене за обставин, коли реєстрація змін у відомостях про зареєстроване обтяження та реєстрація обтяження протягом п'яти днів з дня відступлення відповідних прав ТОВ «ПростоФінанс» правонаступнику ТОВ «Кредитні ініціативи» за цим правонаступником не були здійснені.

Поряд із цим, Закон № 1255-IV встановлює винятки у питаннях застосування правил щодо пріоритету одних обтяжень рухомого майна над іншими. Відповідно до ст. 15 указаного Закону, обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження; такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше; правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлене на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п'яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритету всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження.

Отже, кредитор, який видав позичальнику кредит для купівлі автомобіля (а саме кредит для придбання автомобіля «Hyundai Tucson» був предметом кредитного договору від 22.09.2008 № 8) та вчинив правочин, яким встановив обтяження цього рухомого майна (договір застави транспортного засобу від 22.09.2008 № 8), має пріоритет перед іншими обтяжувачами, хоча б ці інші обтяження й були встановлені та зареєстровані раніше. ТОВ «ПростоФінанс» зареєструвало обтяження в установлений законом строк, у справі відсутні дані про наявність на цей момент інших обтяжувачів майна боржника, тож немає й підстав вважати, що у цього обтяжувача-кредитора виник обов'язок надсилати іншим обтяжувачам відповідне письмове повідомлення.

ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав і обов'язків, що їх мало ТОВ «ПростоФінанс» за відповідними правочинами, у повному обсязі (ст. 512 ч. 1 п. 1, ст. 514 ЦК України), протилежного в цій справі не встановлено, проте, своєчасно зміни щодо обтяження, що випливають з факту відступлення прав вимоги, не були зареєстровані. Водночас апеляційним судом був одержаний витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.04.2015 № 46803208, з якого випливає, що 24.07.2014 у реєстрі за № 14464308 було зареєстроване приватне обтяження на підставі договору застави від 22.09.2008 № 8, де обтяжувачем виступає ТОВ «Кредитні ініціативи», боржником - ОСОБА_4, об'єктом обтяження - автомобіль «Hyundai Tucson», д/н НОМЕР_1. Тож фактично зміни у відомостях про зареєстроване обтяження щодо обтяжувача (нового кредитора) та обтяження за цим новим обтяжувачем зареєстровані до звернення до суду нового кредитора (нового обтяжувача), який, утім, всупереч вимогам ст. 27 ч. 3, ст. 119 ч. 2 п.п. 5-7, ст. 131 ч. 1 ЦПК України відповідного обґрунтування в заяві не навів і необхідних доказів суду не подав. У цьому розумінні твердження апелянта про відсутність на час розгляду справи судом першої інстанції доказів реєстрації обтяження за правонаступником, сплив строку реєстрації обтяження і т.п. вірні як такі. Поза тим, відповідна реєстрація обтяження на час вирішення спору насправді має місце, що не може не враховуватися як факт, що має істотне значення.

Проведення 24.07.2014 реєстраційних дій щодо обтяження рухомого майна, про яке йдеться, має наслідком необхідність застосування положень частини 1 статті 15 Закону № 1255-IV, при цьому, саме по собі порушення встановленого строку реєстрації відомостей про заміну попереднього обтяжувача новим (ст. 20 ч. 1 Закону № 1255-IV) не виключає підстав для застосування винятку щодо переваг, установлених ст. 15 цього Закону для обтяжувача-кредитора.

За таких обставин, ТОВ «Кредитні ініціативи» як обтяжувач належного ОСОБА_4 автомобіля «Hyundai Tucson», д/н НОМЕР_1 що був придбаний за кредитні кошти, має вищий порівняно з іншими обтяжувачами майна боржника пріоритет, незалежно від характеру обтяжень як приватних чи публічних і незалежно від того, що такі інші обтяження могли бути зареєстровані раніше. У справі немає даних про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є заставодержателем щодо спірного майна, борг ОСОБА_4 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» наразі визначений в розмірі 161385,58 грн, а борг перед ПАТ КБ «ПриватБанк» - в розмірі 9646,62 грн і на користь останнього кредитора накладено арешт на все майно боржника, а не тільки на рухоме. Пріоритет позивача як зареєстрованого обтяжувача майна боржника є вищим порівняно з іншими обтяжувачами і в контексті положень ст. 54 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з викладеного, відповідні цивільні права і обов'язки виникли у позивача з підстав, передбачених, зокрема, ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ч. 3, ст.ст. 202, 509, ст. 512 ч. 1 п. 1, ст.ст. 514, 546, 572 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 15 Закону України «Про заставу», ст.ст. 11, 12, ст. 13 ч. 1 п. 2, ч. 2, ст. 14 ч.ч. 1, 2, ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Суд першої інстанції хоча і не встановив факти з необхідною повнотою та не з'ясував певні обставин справи, що мають істотне значення для її правильного вирішення, дійшов вірного висновку по суті щодо порушення публічним обтяженням майна боржника, встановленим постановою держвиконавця від 18.03.2013, майнових прав позивача та мав підстави для зняття відповідного арешту з транспортного засобу. Рішення про задоволення позову, пред'явленого до ПАТ КБ «ПриватБанк», правильне як таке. У розумінні ст. 57 ч. 2 абз. 4 Закону України «Про виконавче провадження» заборона відчуження майна є елементом (складовою) арешту майна, вирішення питання про арешт майна (звільнення майна з-під арешту) означає одночасне вирішення й питання щодо заборони відчуження майна, потреби в окремому вирішенні щодо останнього немає.

Кожен з відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ст. 32 ч. 1 ЦПК України). У справі немає доказів наявності у апелянта ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень (ст. 237 ч.ч. 1, 3 ЦК України, ст. 38 ч. 1 ЦПК України) на представництво у суді інших відповідачів, які рішення суду про задоволенні пред'явлених до них вимог не оскаржили. Тому вимога апеляції ПАТ КБ «ПриватБанк» про повну відмову в позові, яка стосується інтересів інших відповідачів, задоволенню не підлягає. Відтак, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тому на підставі ст. 308 ЦПК України та з урахуванням положень ст. 303 ч. 1 цього Кодексу апеляцію ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 303 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити, рішення Іршавського районного суду від 4 лютого 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді