Справа № 587/2770/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Дашутіна І.В., народних засідателів Вертушенкової А.А., Токар С.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Терешківської сільської ради, Сумський обласний психоневрологічний диспансер про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просила визнати недієздатною ОСОБА_2, яка перебувала на лікуванні в Сумському обласному психоневрологічному диспансері, та просила призначити ОСОБА_2 опікуна.

В судове засідання заявниця не з*явилась, але на минулому судовому засіданні заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи Сумського обласного психоневрологічного диспансеру в судовому засіданні з заявою погодився.

Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Терешківської сільської ради в судове засідання не з'явивсь, в письмовому поясненні покладався на розсуд суду та просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється матір'ю багатодітної сім'ї, яка мешкає у АДРЕСА_1 (а.с. 6).

В липні 2006 року заявниця разом з чоловіком ОСОБА_3 приїздили в с. Сульське Лебединського району Сумської області по справам і там, їх знайомі попрохали забрати до них в сім'ю ОСОБА_2, 1985 року народження, обґрунтовуючи тим, що остання є дитиною-сиротою, раніше виховувалася та жила в школі-інтернаті, перебуває в складних життєвих та житлових умовах. З того часу ОСОБА_2 зареєстрована за адресою заявниці, проживала в родині як член сім'ї, відносини між ними склалися як матері та дитини (а.с. 11-13).

ОСОБА_2 з дитинства хворіє на психічні захворювання, які призводять до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; трапляються тимчасові провали пам'яті; втрачає орієнтацію на знайомій місцевості; постійно потребує сторонньої допомоги і контролю (а.с. 14).

В 2007 році у ОСОБА_2 вперше почали проявлятися психічні розлади, які виразилися у проявах агресивності, криках, з'явилися різкі перепади настрою.

У 2010 році ОСОБА_2 була обстежена у психіатричній лікарні, після чого її направили до Сумського обласного психоневрологічного диспансеру. Після лікування заявниця допомогла ОСОБА_2 отримати державну допомогу як інваліду дитинства III групи І ступеня олігофренії. Кожного кварталу заявниця з ОСОБА_2 відвідують лікаря-психіатра, оскільки сама хвора в місті не орієнтується, перебувала на стаціонарному лікуванні в диспансері. Після лікування та обстеження ОСОБА_2 регулярно під наглядом заявниці приймає ліки, які призначив лікар.

Після того як ОСОБА_2 почала отримувати допомогу по інвалідності особисто на руки, вдома почала вести себе неадекватно, вважала, що всі в родині зобов'язані виконувати її забаганки; вже не допомагала по господарству, як це робила раніше добровільно, не приймала гостей та сторонніх осіб в домі. В сім'ї почалися загострюватися конфліктні ситуації за участю ОСОБА_2 та малолітніх дітей, 2002 та 2005 років народження, яких вона ображала морально та фізично; почала жалітися, що її б'ють та змушують працювати, після чого Заявник взагалі не давала ніякої роботи та не просила допомагати; ОСОБА_2 відмовлялася від прийому щоденних ліків.

20 листопада 2014 року заявниця викликала швидку медичну допомогу, щоб надати допомогу ОСОБА_2 та супроводжувала її на лікування до Сумського обласного психоневрологічного диспансеру, придбала їй ліки за призначенням лікаря. ОСОБА_2 пізніше викинула свій мобільний телефон, щоб в подальшому не зв'язуватися з родиною заявниці.

Таким чином, поведінка ОСОБА_2 в подальшому є нестерпною для родини заявниці та несе загрозу для малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 2002 та 2005 років народження відповідно, тому в подальшому заявниця не бажає бути опікуном ОСОБА_2

Матері та батька ОСОБА_2 не має. Під час проживання хворої в родині, заявник знайшла рідних брата та сестру ОСОБА_2, які проживають в с. Лебедівка Чернігівській області та в м. Казань Російської Федерації відповідно, але її родичі відмовилися від спілкування та підтримування будь-яких стосунків. Інших членів сім'ї, родичів ОСОБА_2 не має.

На даний час ОСОБА_2 перебуває на лікуванні Сумському обласному психоневрологічному диспансері.

Згідно акту судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, інший тип (пропфшизовренія), параноїдної форми, безперервний тип перебігу; за своїм психічним станом на теперішній час досліджувана ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; потребує опіки (а.с. 23-25).

В зв'язку з цим необхідно визнати ОСОБА_2 недієздатною та помістити її до спеціального державного закладу на повне державне утримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 39, 60 ЦК України, ст.ст. 236 - 239 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати недієздатною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с. Бишнинь Лебединського району Сумської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 помістити до спеціального державного закладу на повне державне утримання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Народні засідателі