Провадження № 2/742/47/15
Єдиний унікальний № 742/5639/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., при секретарі Голушко Н.А., за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - служба у справах дітей Прилуцької міської ради про виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом у якому остаточно просить виселити відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з її житлового будинку АДРЕСА_1. Позов мотивований тим, що згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2005 позивач є власником вказаного будинку, де без достатніх правових підстав проживають відповідачі та ігнорують вимоги про звільнення житлового будинку. Будь-яких договорів оренди чи найму з відповідачами не укладалося, зареєстрованих осіб у будинку немає. Оскільки порушуються права позивача, як власника житла, тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові, просить такий задовольнити. Також пояснила, що була незаконна реєстрація відповідачів у будинку після набуття позивакою на нього права власності.

Відповідачі та представник у суді проти позову заперечують, оскільки самоправно у будинок не вселялися, та між сторонами була усна домовленість, що відповідачі будуть там проживати, адже це сім?я ОСОБА_5 збудували цей будинок. Однак у зв?язку з виниклими обставинами вони вимушені були продати такий ОСОБА_8 і домовилися із ОСОБА_9 (чоловік позивачки), що він викупить для них це жито, а вони йому пізніше віддадуть гроші. Проте, хоча вони вже повністю розрахувалися із ОСОБА_9 за будинок, але він наполягає на поверненні значно більшої суми ніж було обумовлено.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечує проти виселення з будинку малолітньої ОСОБА_5, 2005 року народження, оскільки це буде суперечити інтересам дитини.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, думку третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 12 грудня 2005 року ОСОБА_3 (позивач) є власником будинку АДРЕСА_1, який вона придбала у ОСОБА_8 (а.с. 4). І таке право позивача зареєстроване в органах Прилуцького МБТІ (а.с. 5-6).

Відповідач ОСОБА_5 є опікуном над малолітньою ОСОБА_5 (а.с. 40-42).

З 20.11.2014 відповідачі не значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1, що вбачається з інформації Прилуцького МС УДМС України в Чернігівській області та домової книги (а.с. 25-27, 57-58).

Беззаперечним є також факт проживання відповідачів у спірному житлі.

Відповідно до статті 41 Конституції України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішені спорів, пов?язаних із користуванням наймачами жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду, суди повинні враховувати наявність укладеного договору найму жилого приміщення.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Житлового кодексу України (Української РСР - далі ЖК України) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщенням інакше, ніж з підстав і в порядку, передбачених законом

Згідно ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, коли позивач є одноособовим власником спірного будинку, відповідачі проживають у такому житлі без відповідних правових підстав, а саме: без укладення договору найму, не є членами сім?ї наймача (власника), тому суд вважає, що позивач, як власник будинку, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння та користування свої майном, а тому відповідачі підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Заперечення відповідачів з приводу укладення між сторонами усного договору про право на проживання, користування спірним будинком та сплатою за такий грошових коштів (купівлею), суд вважає не заслуговуючими на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Більше того, відповідні домовленості, про які вказують відповідачі, мали місце із чоловіком позивачки, який до спірного будинку не має ніякого відношення.

Задовольняючи таким чином позовні вимоги згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати в розмірі 243,60 грн., які складаються зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути в дольовому порядку із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 - по 81,20 грн. судового збору по справі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.Ільченко