Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Василенко В.В.

при секретарі Демиденко Л.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сердюка Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну його сплату, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну його сплату.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно наказу ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» № 43-к від 03 квітня 1978 року вона була прийнята на посаду техніка-геолога. Працювала на вказаній посаді до 05 грудня 2013 року, до звільнення з займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з виходом на пенсію. Однак адміністрація підприємства з нею не провела розрахунок по заробітній платі при звільненні.

Рішенням Черкаського районного суду від 25 червня 2914 року з відповідача на її користь стягнені невиплачена при звільненні заробітна плата та вихідна допомога в сумі 18 885 гривень 13 копійок. Від стягнення середнього заробітку відмовилась, рахуючи що відповідач ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» виплатить їй заборгованість після рішення суду, так як відповідач позов в частині сплати заробітної плати та вихідної допомоги визнавав повністю. Однак повний фактичний розрахунок відповідач здійснив з нею в порядку виконання судового рішення через державну виконавчу службу лише 13 жовтня 2014 року, що підтверджується довідкою банку про зарахування коштів по заробітній платі на її рахунок.

В зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06 грудня 2013 року по 13 жовтня 2014 року, у сумі 28423 грн. 81 коп.

Вважає, що відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» вона має право отримати компенсацію за несвоєчасну виплату їй розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу та яку вона оцінює в 3152 грн. 69 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав вказаних у позовній заяві, та просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06 грудня 2013 року по 13 жовтня 2014 року, у сумі 28423 грн. 81 коп. та компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати у розмірі 3152, 69 грн.

Представник відповідача Дочірного підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» за довіреністю Сердюк Я.А. позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, вказавши, що на даний час підприємство провело повний розрахунок з позивачем. Позов про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходу не підлягає до задоволення в зв'язку з тим, що позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 25 червня 2014 року відмовилася від даного позову, а тому повторне звернення до суду законодавством не передбачено.

Заслухавши сторони, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну його сплату, вважаючи, що ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» не виконує в добровільному порядку вимоги трудового законодавства, чим порушує її законні права та інтереси.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно наказу по Дочірньому підприємству акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» № 43-к від 03 квітня 1978 року прийнята на посаду техніком геологом.

Відповідно до наказу по Дочірньому підприємству акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» № 303-к від 05.12.2013 року ОСОБА_1 звільнена з займаної посади на підтаві ст. 38 КЗпП України, в зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Також судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог ст. 116 КЗпП України позивачці ОСОБА_1 не було виплачено всіх належних їй сум, тобто розрахунок при звільненні, який складає 18885, 13 грн. - невиплаченої заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги.

Рішенням Черкаського районного суду від 25 червня 2015 року з ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» на користь ОСОБА_1 стягнуто невиплачену при звільненні заробітну плату та вихідну допомогу у сумі 18885 гривень 13 коп.

Відповідно роздруківки ПАТ «ПриватБанк» по рахунку на картці ОСОБА_1, фактичний розрахунок заборгованості по заробітній платі ДП НАК «Надра України» з ОСОБА_1 був проведений 13 жовтня 2014 року.

На підставі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно із пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

З матеріалів справи вбачається, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 134, 71 грн. Затримка розрахунку становить 211 днів, а тому на користь позивачки належить стягнути 28423 грн. 81 коп. середнього місячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто по 13 жовтня 2014 року (134, 71 грн. х 211 р.д.)

Суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що позивачка відмовилася від даного позову 25 червня 2015 року, при вирішення позову про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, не є підставою для відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволені позову, так як фактичний розрахунок відбувся не добровільно після винесення рішення, а в порядку примусового виконання органами ДВС, а фактичний розрахунок стався 13 жовтня 2014 року, коли кошти дійшли на платіжну картку позивачки.

Строк позовної давності позивачкою також не був пропущений, тому що відповідно до ч. 5 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Позивачка ОСОБА_1 фактичний розрахунок отримала 13.10.2014 року, а до суду звернулася з даним позовом 22.12.2014 року, тобто нею дотримані строки звернення до суду за захистом порушеного права.

Крім цього, суд вважає, що відсутність грошових коштів не звільняє відповідача ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» від відповідальності.

Щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату позивачці доходу, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у цій частині позову, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року, під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою (доходом), тому індекс інфляції до суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не застосовується і позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення.

При подачі позовної заяви до суду, позивачка ОСОБА_1 була звільнена від оплати судового збору у розмірі 284 грн. 81 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 117 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» на користь ОСОБА_1, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 06 грудня 2013 року по 13 жовтня 2014 року, у сумі 28423 (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять три) гривні 81 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» на користь держави судовий збір у сумі 284 (двісті вісімдесят чотири) гривні 23 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Василенко