Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що 29.06.2005 р.між ним та відповідачем ОСОБА_2був укладений договір довічного утримання,нотаріально посвідчений нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори ОСОБА_3та зареєстрований в реєстрі за № 3-741.

Відповідно до умов цього договору,відповідач передала у власність позивача 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач згідно умов договору зобов*язався надати відповідачеві довічне утримання та догляд,грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення визначена сторонами в сумі 150 гр.

Посилаючись на те,що після укладання договору позивач через зміну сімейного стану та матеріальних можливостей не взмозі виконувати взяті на себе зобов*язання, просить суд з підстав ст. 755,756 ЦК України договір довічного утримання розірвати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав.

Пояснив,що на час укладання договору із відповідачем він був неодружений,мав постійний дохід,проживав по-сусідству із відповідачем,тому свідомо взяв на себе передбачені у договорі довічного утримання обов*язки та тривалий час їх виконував належним чином.Після створення власної сім*ї та народження двох дітей він переїхав проживати до дружини,зайнятий вихованням дітей,його матеріальне становище погіршилося,тому він не може приділяти достатньо часу та коштів на догляд за відповідачем.З цих підстав просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4позов визнала у повному обсязі та пояснила,що на теперішній час змінилися обставини та взаємовідносини сторін,тому задоволення позову відповідатиме їх інтересам.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення сторін,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно зі ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання, відповідно до ст. 334 цього Кодексу.

Судом встановлено та перевірено доказами,що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 2152,виданого Акціонерним Товариством «Мотор-Січ» 13.11.1995 р.,зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 24.11.1995 р.за реєстровим номером № 37079,ОСОБА_2на праві власності належала квартира 156 в житловому будинку 107 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі.

29.06.2005 р.між ОСОБА_1та відповідачем ОСОБА_2був укладений договір довічного утримання,нотаріально посвідчений нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори ОСОБА_3та зареєстрований в реєстрі за № 3-741.

Відповідно до умов цього договору,відповідач передала у власність позивача 1/2 частину квартири 156 в житловому будинку 107 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі,право власності позивача пройшло державну реєстрацію 06.07.2005 р.

Позивач згідно п.4 договору взамін переданого у його власність нерухомого майна зобов*язався надати ОСОБА_2довічне утримання та догляд,до якого належать забезпечення належними лікувальними засобами,харчами,одягом тощо ,грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення визначена сторонами в сумі 150 гр.,а також забезпечити відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку.

Зі змісту оспорюваного договору видно,що відповідно до ч.1 ст. 749 ЦК України сторони визначили всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування),якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу набувача.

В обґрунтування заявленого позову позивач у позовній заяві та в суді посилався на те,що з часу укладання договору довічного утримання відбулися зміни у його сімейному стані(одруження та народження двох дітей) та зменшився розмір доходів,через що він не може надалі виконувати взяті на себе обов*язків та забезпечувати відповідача усім необхідним.

Представник відповідача визнала ці обставини та доказів на їх спростування не надавала.

Відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України,обставини,визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі,не підлягають доказуванню.

Таким чином,факт неможливості подальшого виконання позивачем умов договору довічного утримання з незалежних від нього обставин,що пов*язані з змінами його майнового стану настільки суттєво,що він невзмозі надавати відповідачу належне матеріальне забезпечення,обумовлене в договорі,знайшов своє підтвердження доказами.

З урахуванням цих обставин договір довічного утримання необхідно розірвати за рішенням суду на вимогу набувача.

Статтею 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Вимог про залишення за ним права власності на частину майна відчужувача з урахуванням тривалості часу,протягом якого він належним чином виконував свої обов*язки за договором,позивач не заявляв.

Таким чином,внаслідок розірвання договору довічного утримання сторони необхідно привести в первісний стан з припиненням права власності позивача на передане йому за цим договором нерухоме майно та поновленням права власності на нього відповідача.

На підставі ст.16,755,756 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,88,130,174,212-215, 218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання,укладений 29.06.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,посвідчений нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори ОСОБА_3,зареєстрований в реєстрі за № 3-741.

Припинити право приватної власності ОСОБА_1,РНОКПП НОМЕР_1,на 1/2 частину квартири 156 в житловому будинку 107 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі,зареєстроване на підставі договору довічного утримання,укладеного 29.06.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,посвідченого нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори ОСОБА_3,зареєстрованого в реєстрі за № 3-741.

Поновити право приватної власності ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2,на 1/2 частину квартири 156 в житловому будинку 107 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 2152 ,виданого Акціонерним Товариством «Мотор-Січ» 13.11.1995 р.,зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 24.11.1995 р.за реєстровим номером № 37079,

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення,а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко