Справа № 199/7926/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності майна, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом, третя особа: четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності майна, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом, зазначивши, що 06 жовтня 2011 року помер його батько ОСОБА_3. На момент смерті батька він перебував у шлюбі звідповідачем, шлюб з якою він уклав 16 лютого 2002 pоку. В строки визначені законом для подачі заяви про прийняття спадщини він подав заяву до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька. Коло спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 складається знього, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2.ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь позивача.

Все своє життя його батько працював майстром або виконробом на монтажно-будівельних роботах. З початку 90-х років ОСОБА_6 і ОСОБА_3 проживали в квартирі за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_3 мав особисті легкові автомобілі ВАЗ 2106, Мерседес, вантажопасажирський мікроавтобус «Zuk», державний номер «п 99 55 ДН». Також в 90-х роках ОСОБА_3 було виготовлено та встановлено навпроти вікон квартири, де він мешкав з ОСОБА_6, металевий гараж, розмірами: висота 2,6 м зі скатом назад до 2,1 м, довжина 6,4 м. ширина 3,6 м для обслуговування особистих автомобілів. Конструкція та матеріали гаража аналогічні конструкції та матеріалам навісу. Гараж встановлений без відповідних дозволів. На сьогоднішній день ключі та документи на автомобілі та ключі та документи на гараж знаходяться у ОСОБА_6 Свідоцтво про право власності на вказаний гараж в порядку спадкування позивач не може отримати, так як його батько за час свого життя не зареєстрував право власності на спірний гараж.

У звязку з цим, позивач просить суд встановити факт, що будівельні матеріали, які були використані в процес будівництва конструкції металевого гаража розмірами 6,4 м * 3,6 м , що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, напроти будинку по вул. Кожемяки, буд.17 належали на праві особистої власності ОСОБА_3, який помер 06.10.2011 року. А також визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 3/4 частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва гаражу.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, зазначивши, що гараж зі спірних будівельних матеріалів належить відповідачу на праві особистої власності, який вона замовила у 1988 році, його зварили, він зберігався на дачі, а потім його перевезли на вул. Кожемяки. Просила у позові відмовити.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батько позивача, ОСОБА_3, який з 16 лютого 2002 року перебував у шлюбі з відповідачем по справі, помер 06 жовтня 2011 року.

Згідно ч. 1. ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом маютьдіти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Сторони по справі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, які прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає спосіб захисту цивільного права.

Звернувшись до суду за захистом своїх прав, позивач просив встановити факт, що будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва металевого гаражу, самовільно встановленого в районі будинку по вул. Кожемяки, буд.17 у м.Дніпропетровську, належали на праві особистої власності спадкодавцю ОСОБА_3

Проте встановлення даного факту, тим більше відносно померлої особи, не передбачно ст.256 ЦПК України.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в задоволенні пред'явлених особою вимог.

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до процесуального закону доказами у справі є будь-які фактичні дані, ь підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставини на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Як було встановлено в ході розгляду справи, позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, на підтвердження факту набуття ОСОБА_3, який помер 06 жовтня 2011 року, права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва конструкції металевого гаража, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, напроти будинку по вул. Кожемяки, буд.17. Докази, які надав позивач, а саме фотокартки, свідчать лише про наявність такого гаражу, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні, а не про належність на законних підставах вказаного майна, а саме будівельних матеріалів, померлому батькові позивача. Всі інші докази, а саме копія трудової книжки спадкодавця, технічні параметри автомобіля спадкодавця, копія технічного паспорту будинку по вул. Поштовій,18 в м. Підгороднє (місця проживання спадкодавця в певний час), є неналежними, оскільки не стосуються предмету доказування, а саме права власності спадкодавця ОСОБА_3 на будівельні матеріали, які були використані при будівництві металевого гаражу, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, напроти будинку по вул. Кожемяки, буд.17.

Крім того, даючи оцінку доказам по справі, судом встановлено, що відповідно до висновку експертного дослідження № 1463-15 від 28.07.2015 року, який міститься в матеріалах справи, металевий гараж, розмірами 6.4x3,6, що розташований за адресою м. Дніпропетровськ, напроти будинку по вул. Кожемяки,17 та металевий навіс «З» розмірами 5,0х2,75, 1992 року побудови, що розташований в м.Підгороднє, вул Поштова,18 мають спільну родову (групову) належність будівельних матеріалів, з яких вони збудовані. Однак, даний висновок не підтверджує того факту, що матеріали, які були використані при будівлі гаражу належали спадкодавцю ОСОБА_3, а лише підтверджує ідентичність будівельного матеріалу.

Свідки з боку позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_4, які були допитані судом, підтвердили лише факт користування ОСОБА_3 гаражем зі спірних будматеріалів, а не його право власності на ці будівельні матеріали, з яких був побудований гараж.

Оскільки позивач не надав суду відповідних доказів про належність спадкодавцеві прав на будівельні матеріали використані в процесі будівництва гаражу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його позову в частині визнання за ним права власності на вказані матеріали в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1218 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності майна, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя В.В. Руденко