Справа № 366/243/15-ц
Провадження № 2-о/366/8/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., народних засідателів Кравченка В.А., Данилевської О.А., при секретарі судового засідання Євтушенко В.Д., розглянувши у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в смт. Іванків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою. Заяву мотивує тим, що ОСОБА_2, матір заявниці, 16 липня 2010 року разом зі своєю подругою, ОСОБА_3, поїхала до зони відчуження ЧАЕС для збирання ягід та грибів, додому не повернулася. Зі слів ОСОБА_3, ОСОБА_2 стало погано і вона залишилася в одному із пустуючи будинків у відселеному пункті Буда Варовичі.

За результатами проведених оперативно-розшукових заходів ВЗ ЧАЕС встановити місце перебування ОСОБА_2 не вдалося.

Необхідність оголошення померлою ОСОБА_2, яка є рідною матір'ю заявниці, обґрунтовується необхідністю прийняття спадщини.

В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є рідною матір'ю заявника та мешкала разом із нею за адресою: АДРЕСА_1.

З моменту оголошення в розшук ОСОБА_2 пройшло майже 5 років, її місце знаходження так і не встановлено. Таким чином, тривала відсутність ОСОБА_2 в місці її постійного проживання та неотримання відомостей про місце її фактичного перебування дають підстави припустити, що вона померла, оскільки перед своїм зникненням в зоні відчуження мала погіршення самопочуття.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності ,яка склалася щодо правовідносин за участю особи , яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, не заважаючи на вжиті заходи.

З досліджених матеріалів справи, зокрема копій матеріалів нетаємної частини оперативно-розшукової справи категорії «Рошук», судом встановлено, що ОСОБА_2 зникла в відселеному пункті зони відчуження ЧАЕС - Буда Варовичі 16 липня 2010 року. Жодних відомостей про місце її перебування протягом всього часу її зникнення ні в рідних, ні в правоохоронних органах, немає. Заходи оперативно-розшукової діяльності ніяких результатів по встановленню місця фактичного перебування ОСОБА_2 або будь-якої іншої інформації щодо неї на дали.

Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому має мати особиста цивільно-правова заінтересованість заявника у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв'язку.

За наведених обставин вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст.212-215, 246-249 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку міста Київ - померлою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя:

Народні засідателі: