Справа № 643/3091/14-ц
Пр. № 2/643/95/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2015 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

при секретарі Муленко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору дарування частини квартири недійсним, посилаючись на те, що між нею, третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем 23.12.2009 року укладено договір дарування, згідно якого позивач та третя особа ОСОБА_3 подарували відповідачу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Позивач посилається на те, що при вчиненні договору дарування вона помилялася щодо його природи, оскільки відповідач обіцяв їх довічно доглядати. У зв*язку з чим просить визнати недійсним договір дарування, укладений між нею, третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем.

Позивач, її представники в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснень за позовом не надав, у зв*язку зі станом здоров*я.

Представник третьої особи - Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відповідність дій нотаріуса вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, під час посвідчення спірного договору дарування.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що позивач не надала доказів відносно її помилки щодо природи договору, відповідач сплачував комунальні платежі в спірній квартирі протягом його проживання в зазначеній квартирі. На теперішній час позивач та третя особа ОСОБА_3 мешкають в квартирі, їхні права не порушені. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 23.12.2009 року між позивачем, третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір дарування, згідно якого позивач та третя особа ОСОБА_3 подарували відповідачу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 26411248 від 04.09.2014 року право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 належить відповідачу на підставі спірного договору дарування.

Згідно довідок КП «Жилкомсервіс» дільниця № 32 сторони зареєстровані в АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером за віком, людиною похилого віку, здійснює догляд за чоловіком - третьою особою ОСОБА_3, який страждає на ряд захворювань.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач крім спірної частини квартири на час укладання договору і на час розгляду справи в суді, іншого житла не має, на даний час відповідач в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує з січня 2014 року.

Згідно із ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину. Помилка щодо мотивів вчинення правочину не має істотного значення, крім випадків, установлених законом.

Під помилкою в даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття суб*єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Судом встановлено, що позивач, укладаючи оскаржуваний договір дарування, мала на меті те, що вона залишиться проживати у своїй квартирі, а також те, що відповідач буде за нею та її чоловіком довічно доглядати. Зазначені обставини підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6

Таким чином, суд вважає доведеним факт помилки позивача щодо правової природи укладеного нею 23.12.2009 року правочину, у зв*язку з чим договір дарування має бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов*язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов*язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки беззаперечно встановлено, що спірне нерухоме майно обдарованому фактично не передавалось, необхідність застосовувати наслідки недійсності правочину відсутня.

Разом з цим, суд задовольняє позов частково, не знаходить підстав для визнання спірного договору дарування недійсним в частині укладення договору між третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси третьої особи в суді.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір дарування частини квартири від 23.12.2009 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, р. № 6421 недійсним, в частині укладення договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

18.02.2015