Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

06 березня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, та відсотків за прострочення грошового зобов'язання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, просить стягнути з відповідача на його користь 16 420,00 гривень боргу за договором позики, 492,60 грн. - три проценти річних від простроченої суми, 2463,00 грн. - інфляційні нарахування за час прострочення виконання грошового зобов'язання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 23.09.2013 року він позичив відповідачу 16 420 гривень. На підтвердження укладеного договору позики та фактичного одержання вищевказаної суми відповідачем була надана розписка від 23.09.2013 року, яка відповідає вимогам п.2 ст.1047 ЦК України. Згідно зазначеної розписки відповідач зобов'язувався повернути кошти до 01 жовтня 2013 року, а у разі невиконання зобов'язання виплатити 10% за кожен місяць прострочення. На момент звернення до суду з позовом, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а відтак, вважає, що відповідач зобов'язаний йому повернути борг, 3% річних від простроченої суми, та інфляційні нарахування від суми боргу.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики грошових коштів в сумі 16 420 гривень.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Грошові кошти у вищевказаному розмірі були передані відповідачу у момент підписання розписки 23 вересня 2013 року ( а.с.9).

Відповідно до зазначеної розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу кошти до 01 жовтня 2013 року, а у разі невиконання зобов'язання виплатити 10% за кожен місяць прострочення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Судом встановлено, що відповідач зобов'язання не виконав та позику не повернув.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем не виконано зобов'язання за договором позики, то з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу в розмірі 16 420 гривень, 492,60 грн. - 3% проценти річних від простроченої суми боргу, та інфляційні нарахування за період з 01.10.2013 року по 22.10.2014 року в розмірі 2 956,13 гривень, а всього 19 868,73 гривень.

Таким чином, оцінюючи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити.

Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 15, 30, 60, 88, 209-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 23 вересня 2013 року в розмірі 16 420 гривень, 492,60 грн. - 3% проценти річних від простроченої суми боргу, та інфляційні нарахування за період з 01.10.2013 року по 22.10.2014 року в розмірі 2 956,13 гривень, а всього 19 868,73 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 73 копійки) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Городецька