АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2484/2015 Головуючий у першій інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕВНЕР», треті особи: ОСОБА_5, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про витребування майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.07.2014 задоволено заяву позивача та з метою забезпечення позову накладено арешт на групу нежитлових приміщень № 145 - магазин з продажу товарів громадського споживання, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 416,7 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 00.

В апеляційній скарзі третя особа ФОП ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для накладення арешту на нежитлові приміщення, оскільки судом не було перевірено належність на праві власності первісному відповідачу ОСОБА_5 вказаного майна.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2014 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна - групи нежитлових приміщень АДРЕСА_1, загальною площею 416,7 кв.м., що територіально знаходиться в Дарницькому районі м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.07.2014 відкрито провадження у справі.

Одночасно з пред'явленням позову позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Оскаржуваною ухвалою заяву задоволено.

Під час розгляду справи ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2014 задоволено заяви позивача та замінено відповідача ОСОБА_5 на ТОВ «КЕВНЕР», а також залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_3

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо нерухомого майна - групи нежитлових приміщень АДРЕСА_1, загальною площею 416,7 кв.м.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивач вказував, що майно знаходиться у власності відповідача, а отже може бути реалізоване до закінчення розгляду справи по суті, що може призвести до неможливості виконання рішення суду.

В матеріалах справи містяться дані про належність спірного майна на праві власності відповідачу ТОВ «КЕВНЕР», що не заперечується сторонами.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, а також врахувавши зміст позовних вимог, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Доводи апелянта про те, що судом не було перевірено належність на праві власності первісному відповідачу ОСОБА_5 вказаного майна не можуть вплинути на законність і правильність по суті оскаржуваної ухвали.

Більш того, слід зазначити, що оскаржувана ухвала вже була предметом апеляційного розгляду за скаргою відповідача ТОВ «КЕВНЕР» і ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.09.2014 залишена без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для її скасування судом апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді