Ухвала

Іменем України

26 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, діючого в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Дарницької районної ради у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати аліментів, призначених за рішенням суду, стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення надмірно сплачених аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що з 24 лютого 1990 року по 17 березня 2009 року перебував із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2007 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку. Посилаючись на те, що відповідачка витрачає сплачені ним аліменти не за цільовим призначенням, а донька проживає із ним та перебуває на його утриманні, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визначити місце проживання доньки із ним, звільнити його від сплати аліментів, стягнути з відповідачки надмірно стягнуті з нього аліменти з квітня по червень 2014 року у розмірі 9 465 грн. 89 коп., оскільки донька проживала з ним.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2, діючого в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), виходячи з предмета та підстав позову (ст. 186 СК України), дійшли до правильного висновку, що позивач не довів нецільове використання відповідачкою аліментів, які стягуються з нього. Отже, підстави для зменшення аліментів відсутні.

Вимог про стягнення аліментів на свою користь, якщо дитина проживає з ним, з підстав, передбачених СК України, позивач не заявляв.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова