Справа № 492/1816/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2015 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г., за участю представника скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (далі ПАТ ЕК «Одесаобленерго») звернулося до суду з зазначеною скаргою, вимоги якої в ході судового розгляду були уточнені (а.с. 86 89). В обґрунтування скаржник посилався на те, що державним виконавцем ВДВС Арцизького РУЮ Одеської області після відкриття виконавчого провадження не було здійснено жодних виконавчих дії по виконанню виконавчого листа №2-89 від 27.05.2009 року. Скаржник просив визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Арцизького РУЮ Одеської області Косенко Л.В. неправомірною та постановити ухвалу, якою зобов'язати державного виконавця здійснити виконавчі дії, якими у забезпечення виконання рішення суду накласти арешт на грошові кошти та майно боржника; звернути стягнення на грошові кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, у разі їх виявлення; звернути стягнення на належне боржнику майно, за умови відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримала скаргу у повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник ВДВС Арцизького РУЮ в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено розпискою, наявною у матеріалах справи (а.с. 105), клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 106), клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав.

Суд, розглянувши скаргу ПАТ ЕК «Одесаобленерго», заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, додані до скарги докази, приходить до наступного висновку.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України обов'язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції, які є нормами прямої дії.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що виконання судового рішення є невід'ємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами (ст. ст. 2, 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Положення ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуються зі ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В порушення цих вимог державний виконавець, отримавши заяву стягувача разом з виконавчим листом 15.07.2013 року, відкрив виконавче провадження лише 09.10.2013 року, зазначивши при цьому, що заява про примусове виконання надійшла 09.10.2013 року, що на думку суду є грубим порушенням наведеної вище 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В матеріалах справи наявний супровідний лист від 09.10.2013 року № 03-43/8332, зі змісту якого вбачається, що боржнику та стягувачу направляється постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.10.2013 року по виконанню виконавчого листа 2-89/09, що не збігається із датою самої постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка датована 09.10.2013 року і в матеріалах відсутнє поштове повідомлення про вручення відповідного документу адресатам. У звязку з чим суд приходить до висновку, що сторонам виконавчого провадження постанова про відкриття провадження не надсилалася з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження наявний акт державного виконавця від 12.11.2014 року за змістом якого від складений в с. Вознесенка, вул. Пушкіна, 21; поняті не залучались у звязку з відсутністю, а також відмовою інших осіб до залучення в якості понятих при проведенні виконавчих; майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Разом з тим, акт державного виконавця не містить відомостей при примусовому виконанні якого виконавчого документа він складений, який орган видав цей документ, а також резолютивну частину виконавчого документу. Наведене свідчить про те, що згаданий акт складений державним виконавцем формально без виїзду за місцем проживання боржника, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Право державного виконавця звертатися із запитами про надання необхідної інформації для здійснення виконавчих дій також передбачене п.п.1.10, 1.11 п.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5.

Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про суворе дотримання державним виконавцем наведених норм. Як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Арцизького районного суду Одеської області № 2-89/09, державним виконавцем не проведено жодної дії по виконанню виконавчого документу для встановлення наявного у боржника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, тощо. Більш ніж через рік після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець склав акт, який, як зазначалося вище, не відповідає вимогам закону та 23.12.2014 року виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка мотивована відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Зазначена постанова згідно супровідного листа від 25.12.2014 року № 5657/0343 направлена стягувачу, але, знов таки матеріали виконавчого провадження не містять підтвердження про вручення цієї постанови стягувачу.

Розгляд скарги за правилами розділу VII ЦПК України є формою судового контролю за виконанням судових рішень, яке характеризується особливим порядком розгляду звернення до суду. Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

За таких обставин, враховуючи те, що як встановлено судом, державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого листа № 2-89/09 Арцизького районного суду Одеської області не було здійснено жодної виконавчої дії, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», безумовно було порушено права стягувача ПАТ «ЕК Одесаобленерго», передбачені ст. 124 Конституції України та п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, які гарантують кожному право на виконання рішення суду, тому суд дійшов до висновку, що внесена до суду скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки зобовязувати державного виконавця вчиняти конкретні виконавчі дії є передчасною вимогою.

За змістом ч. 1 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визначає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Зважаючи на приписи зазначеної норми та обґрунтованість скарги, суд вважає за необхідне поновити порушенні права стягувача ПАТ «ЕК Одесаобленерго» шляхом визнання неправомірними: порушення державним виконавцем Арцизького РУЮ Одеської області Косенко Л.В. строку відкриття виконавчого провадження, бездіяльність по виконанню виконавчого документу № 2-89/09 виданого Арцизьким районним судом Одеської області 27.05.2009 року та зобовязати державного виконавця виконати виконавчий документ № 2-89/09 виданий Арцизьким районним судом Одеської області 27.05.2009 року здійснивши усі необхідні виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 4, 5, 40, 41, 85 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 384-387, 293, 294, 296 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області, задовольнити частково.

Визнати неправомірними: порушення державним виконавцем Арцизького РУЮ Одеської області Косенко Л.В. строку відкриття виконавчого провадження, бездіяльність по виконанню виконавчого документу № 2-89/09 виданого Арцизьким районним судом Одеської області 27.05.2009 року та зобовязати державного виконавця виконати виконавчий документ № 2-89/09 виданий Арцизьким районним судом Одеської області 27.05.2009 року здійснивши усі необхідні виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

В задоволенні вимог ПАТ «ЕК Одесаобленерго» про зобов'язання державного виконавця здійснити виконавчі дії, якими у забезпечення виконання рішення суду накласти арешт на грошові кошти та майно боржника; звернути стягнення на грошові кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, у разі їх виявлення; звернути стягнення на належне боржнику майно, за умови відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ

Арцизького районного суду