Провадження № 2/161/4147/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Нектар-2» до товариства з обмеженою відповідальністю «Енсо-Центр», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар-2» звернулось в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором поставки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2014 року між ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» та ОСОБА_3 «Енсо-Центр» був укладений дистрибюторський договір №25, відповідно до якого постачальник (ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар») на умовах, передбачених договором поставляє дистрибютору (ОСОБА_3 «Енсо-Центр») продукцію, а дистрибютор здійснює її продаж клієнтам за цінами, зазначеними у прас-листах постачальника і проводить своєчасну оплату отриманої від постачальника продукції протягом 21 календарних днів з моменту поставки.

Крім того, 22.12.2014 року між ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1, згідно якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 «Енсо-Центр» грошового зобовязання за дистрибюторським договором №25 від 15.12.2014 року з лімітом відповідальності розміром 1000,00 грн.

Вказує, що 16.12.2014 року ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» здійснило ОСОБА_3 «Енсо-Центр» поставку продукції на суму 22345,98 грн., однак протягом 21 календарного дня оплата не була проведена.

Разом з тим, 30.03.2015 року між ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» та ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар-2» укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно якого ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» відступило право вимоги боргу за дистрибюторським договором №25 від 15.12.2014 року ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар-2».

У звязку з чим, просить стягнути з ОСОБА_3 «Енсо-Цент» на користь ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар-2» 38099,66 грн. за договором поставки, а також стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за поставлену продукцію в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги зменшив в частині стягнення заборгованості за договором поставки та просив стягнути 37099,66 грн. В решті підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.12.2014 року між ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» та ОСОБА_3 «Енсо-Центр» був укладений дистрибюторський договір №25, відповідно до якого постачальник (ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар») на умовах, передбачених договором поставляє дистрибютору (ОСОБА_3 «Енсо-Центр») продукцію, а дистрибютор здійснює її продаж клієнтам за цінами, зазначеними у прас-листах постачальника і проводить своєчасну оплату отриманої від постачальника продукції протягом 21 календарних днів з моменту поставки (а.с. 7-10).

30.03.2015 року між ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» та ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар-2» укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно якого ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» відступило право вимоги боргу за дистрибюторським договором №25 від 15.12.2014 року ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар-2» (а.с. 13-14).

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 ч. 1 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Розділом 5 договору передбачено, що ціни на поставлену продукцію встановлюються в українських гривнях. Оплата за кожну отриману дистрибютором партію продукції здійснюється шляхом безготівкового перерахування суми, що вказана у накладній, з розрахунку дистрибютора на рахунок постачальника. Дистрибютор зобовязаний здійснювати оплату за поставлену продукцію протягом 21 календарного дня з моменту її поставки (а.с. 8).

Так, із поданої суду видаткової накладної №КФ-0000010 від 16.12.2014 року вбачається, що позивачем було здійснено поставку відповідачу продукції на суму 22345,98 грн. (а.с. 6).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 11.2 договору, у випадку, якщо дистрибютор у термін, зазначений п. 5.3 цього договору, не оплатив отриману продукцію, він зобовязаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (а.с. 9).

Судом зясовано, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку, ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика» надіслано вимогу від 30.01.2015 року та 28.07.2015 року, яку відповідач отримав 02.02.2015 року та 28.07.2015, однак залишив її без реагування, оплату за товар не провів (а.с. 15-16).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Згідно положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в порушення умов договору, відповідачем ОСОБА_3 «Енсо-Центр» не було здійснено оплати поставленого товару, оскільки доказів належного виконання умов договору всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України ним суду надано не було.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із ОСОБА_3 «Енсо-Центр» суму боргу у розмірі 21345,98 грн. за поставлену продукцію, суму інфляційних втрат в розмірі 9096,42 грн., 3% річних в розмірі 359,98 грн. та пеню в розмірі 6297,28 грн., а всього 37099,66 грн.

Крім того, 22.12.2014 року між ОСОБА_3 «Кондитерська фабрика Нектар» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1, згідно якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 «Енсо-Центр» грошового зобовязання за дистрибюторським договором №25 від 15.12.2014 року з лімітом відповідальності розміром 1000,00 грн. (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Отже, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимоги позивача про стягнення судового збору також підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60-61, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 553, 610, 611, 625, 692, 712 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Енсо-Центр» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Нектар-2» заборгованість за договором поставки в розмірі 37099 (тридцять сім тисяч девяносто девять) грн. 66 коп..

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Енсо-Центр», ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Нектар-2» заборгованість за поставлену продукцію в розмірі 1000 (одну тисячу) грн.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Енсо-Центр», ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Нектар-2» по 190 (сто девяносто) грн. 50 коп. з кожного судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк