Справа № 373/608/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Колодко Л.В.

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з названим позовом в суд. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його двоюрідний брат, ОСОБА_3, 1949 року народження. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний будинок належав померлому на підставі договору дарування від 02.08.1995 року. У померлого ОСОБА_3 не було спадкоємців за законом перших трьох черг. У зв'язку з цим, позивач, як двоюрідний брат померлого, є його єдиним спадкоємцем за законом третьої черги за правом представлення. Однак, під час прийняття спадщини позивачу стало відомо, що менш ніж за добу до смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4, померлий нібито склав заповіт, згідно з яким заповів усе своє майно відповідачці по даній справі. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_22. Заповіт не підписаний особисто спадкодавцем з причини нібито паралічу рук. Позивач стверджує, що у ОСОБА_3 ніколи не було паралічу рук, на підтвердження цього факту надав листи комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» від 12.02.2015 №200 та 26.12.2014 №1700.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що при посвідченні заповіту допущені порушення форми і посвідчення заповіту, заповіт не відповідає приписам ст.ст. 1247, 1248, 1253, ч.4 ст. 207 ЦК України, просив встановити нікчемність вищезазначеного заповіту.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який діє за договором про надання правової допомоги від 30.01.2015 року, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на те, що вона допомагала спадкодавцю, прибирала в його будинку, готувала інколи їсти, викликала швидку допомогу 31.10.2014 року, в зв'язку зі станом здоров'я його, а ОСОБА_3 їй допомагав косити бур'ян біля магазину, де вона працює з 2013 року, а також іншу фізичну роботу виконував, і тому спадкодавець обіцяв скласти заповіт на її ім'я ще літом 2014 року. Складений заповіт ОСОБА_3 є його добровільним волевиявленням, посвідчений нотаріусом згідно вимог Закону. Для складання заповіту вона ІНФОРМАЦІЯ_4 зверталась до державного нотаріуса ОСОБА_6, а коли той відмовився, то вона звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_22, з яким домовилась ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 годин приїхати до нього разом з трьома свідками. А о 16 годині вона, її мати ОСОБА_7 та двоє свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, нотаріус ОСОБА_22 зі своїм помічником приїхали до будинку ОСОБА_3, куди вони всі зайшли, а вона залишилась в дворі годувати курей.

Її представник ОСОБА_10, який діє за договором про надання правової допомоги від 23.03.2015 року, позов не визнав, вважаючи, що форма, зміст заповіту і посвідчення даного заповіту відповідають вимогам Закону.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, 1949 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.11.2014 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний будинок належав ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 02.08.1995 року.

Відповідно до ч.4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1262 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У зв'язку з відсутністю у ОСОБА_3 спадкоємців за законом перших трьох черг, позивач ОСОБА_1, як його двоюрідний брат, є єдиним спадкоємцем за законом третьої черги за правом представлення після ОСОБА_3

Родинні стосунки між позивачем та ОСОБА_3 підтверджені наступними письмовими доказами: свідоцтвом про народження ОСОБА_1, свідоцтвом про шлюб від 14.05.1941 року, свідоцтвом про народження матері ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, свідоцтвом про народження тітки позивача ОСОБА_17, свідоцтвом про шлюб від 14.01.1949 року батьків ОСОБА_3, свідоцтвом про народження ОСОБА_3

Факт відсутності інших спадкоємців за законом після ОСОБА_3, крім позивача, підтверджується свідоцтвами про смерть ОСОБА_18 та ОСОБА_19

Згідно заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_22. та зареєстрованим в реєстрі за №467, ОСОБА_3 заповідав все своє майно ОСОБА_2.

Зі змісту заповіту вбачається, що в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не може сам підписати текст заповіту його посвідчено в присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 та підписано ОСОБА_7, в зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 параліч рук і він не може підписати заповіт власноручно. Заповіт прочитаний уголос заповідачем до його підписання в присутності запрошених ним свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що у його брата за життя не було ніяких хвороб рук та інших хвороб, які могли мати наслідком параліч рук. Цей факт підтверджується листами комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» від 12.02.2015 року №200 та 26.12.2014 року за №1700.

Свідок ОСОБА_20 показав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 за декілька годин до посвідчення заповіту він був у будинку ОСОБА_3 та спілкувався з спадкодавцем. При цьому ОСОБА_3 не скаржився на хворобу рук, а навпаки, при привітанні міцно потис йому руку.

Свідок ОСОБА_7 також підтвердила у судовому засіданні, що заповідач, коли читав заповіт, тримав бланк заповіту в руці, перевертав його на другий бік. При цьому, руки у нього не тремтіли, що, з точки зору суду, виключає наявність паралічу рук у ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які були свідками при посвідченні заповіту, пояснили, що будь-якої інформації про наявність у ОСОБА_3 паралічу рук їм відомо не було, вважали, що вони підписуються в заповіті не у зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 є будь-які фізичні вади, а з метою підтвердити дійсність волевиявлення спадкодавця.

Свідок ОСОБА_22, який виконував обов'язки нотаріуса при посвідченні оскаржуваного заповіту, відмовився від дачі показань в судовому засіданні, посилаючись на вимоги ст. 8 Закону України "Про нотаріат".

При таких, встановлених в судовому засіданні обставинах, суд критично відноситься до доводів відповідача ОСОБА_2, в тій частині, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 не міг тримати в руках ручку для підписання заповіту, так як ці її показання не підтверджені ніякими належними та допустимими доказами, а спростовуються медичною документацією померлого, а також показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_7 (матері відповідача ОСОБА_2), не довіряти яким в цій частині у суду немає підстав. ,

Крім того, докази, досліджені в судовому засіданні свідчать, що при посвідченні заповіту були допущені ще й порушення вимог ч.5 ст.1253 та п.4 ст. 207 ЦК України.

Так, відповідно до ч.5 ст. 1253 ЦК У країни „свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос".

З показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вбачається, що в порушення ч.5 ст. 1283 ЦК У Країни свідки, які були запрошені для посвідчення заповіту, не зачитували його вголос.

Згідно з ч.4 ст. 207 ЦК України текст правочину особи, яка не має можливості підписуватися власноруч, за її дорученням підписує інша особа.

У порушення даної вимоги закону свідок ОСОБА_7 підтвердила, що не отримувала ніякого доручення від ОСОБА_3 на підписання заповіту, а підписалася на заповіті на прохання своєї доньки ОСОБА_2, в інтересах якої і укладався, заповіт. Дана обставина підтверджена показаннями ОСОБА_7 та визнана відповідачем ОСОБА_2, що вбачається з пояснень останньої.

З показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що він не був в кімнаті, де перебували

нотаріус та ОСОБА_3 Заповіт, як свідок, безпосередньо підписував на вулиці у автомобілі

нотаріуса, вголос заповіт спадкодавцю не зачитував, ні по яким питанням з ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 взагалі не спілкувався.

Крім того, свідок ОСОБА_16, а також свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_7 також підтвердили в суді той факт, що заповідач вголос текст заповіту не зачитував, а також те, що при вчиненні нотаріальної дії в кімнаті разом з нотаріусом та ОСОБА_3 перебувала особа, в інтересах якої посвідчувався заповіт.

Ці обставини, встановлені судом, також свідчать про незаконність оскаржуваного заповіту.

У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 ЦК України у її присутності іншою особою. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими, визначеними законодавством, посадовими чи службовими особами.

Статтею 45 Закону України „Про нотаріат" передбачено, що, якщо особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

В силу ч.2 та ч.3 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 ЦК України).

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 передбачено, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. У пункті 16 вказаної постанови зазначається, що „заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини".

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову

практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9 вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

З встановлених судом вищезазначених обставин, досліджених в судовому засіданні доказів і доводів обох сторін, суд приходить до висновку про нікчемність заповіту, вчиненого від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, посвідченого ІНФОРМАЦІЯ_4 приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_22. та зареєстрованого в реєстрі за №467, а значить про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним в повному обсязі.

В силу вимог ч.ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно ст. 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З врахуванням вимог Закону, доказів щодо витрат за правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру за №18 від 15.03.2015 року) з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5846,40 гривень (1218*40%=487,20*12годин).

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року позивач, як особа, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, звільняється від сплати судового збору за подання позову.

В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок на користь держави слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215, 1247, 1248, 1253, 1257, 1262, 1266, 1268, 1283 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним задовольнити.

Встановити нікчемність заповіту, вчиненого від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, посвідченого ІНФОРМАЦІЯ_4 приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_22. та зареєстрованим в реєстрі за №467.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5846 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 40 копійок витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складання рішення в повному обсязі виконано 21.04.2015 року.

Суддя: Л.В. Колодко