ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 2/753/8139/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Шегеди Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що 15 листопада 2003 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Починаючи з 2012 року стосунки з відповідачем значно погіршилися, через втрату взаєморозуміння та взаємної поваги. Починаючи з літа 2014 року шлюбні стосунки між подружжям припинені. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги й не приймає участі в утриманні та вихованні дітей. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, тому вона й звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував, щодо позовних вимог про стягнення аліментів визнав частково, а саме у сумі 1500,00 грн. на двох дітей.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Сторони перебувають в шлюбі з 15 листопада 2003 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 1828 (а.с. 4).

З пояснень сторін вбачається, що їх сімя фактично розпалась, збереження шлюбу неможливе через через втрату взаєморозуміння та взаємної поваги. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю з 2014 року та за різними адресами.

Від можливості призначення судом строку на примирення сторони відмовилися, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому кожен з них свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України (далі- СК України) шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 108 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з пояснень сторін їх сімя фактично розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 03 червня 2005 року та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7), які проживають з позивачкою. Витрати на їх навчання, зайняття спортом, в секціях та кружках, придбання одягу, предметів канцелярії, іграшки позивач несе самостійно. Відповідач не регулярно здійснює матеріальну допомогу.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання кожної дитини в твердій грошовій сумі по 1500 грн. 00 коп., тобто 3 000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3, який працює у ТОВ «Фірма Техно-Сервіс-1» на посаді логіста і його дохід за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року становить 10 200,00 грн. (а.с.43).

Відповідач не заперечує свій обовязок щодо матеріального утримання дітей та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1500,00 грн.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими.

Однак враховуючи матеріальний стан відповідача, а саме те, що його заробіток за місяць значно перевищує загальний розмір стягнення аліментів на двох дітей, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей та вважає за необхідне визначити суму аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів але не меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначена частка аліментів є прийнятною як для позивача, так й відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 112, 180-185, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 15 листопада 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1828 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (09.05.1981 р.н.) аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 15 жовтня 2015 року до виповнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (09.05.1981 р.н.) судовий збір в розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: