Справа № 388/970/15-ц Провадження № 2/478/387/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Ломазі Н.О.,

за участю

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому, пославшись на те, що встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України був пропущений ними із поважних причин, просили визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у три місяці після набрання рішенням суду законної сили та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у три місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Позивачі посилалися на те, що 13.10.2014 року померла їх бабуся ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належну покійній на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №531386 виданого 17.12.2001 року Каширівською сільською радою земельну ділянку площею 7,09 га, яка знаходиться на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, яку ОСОБА_5 заповіла позивачам в рівних долях, згідно заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №86 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області ОСОБА_6. У вересні 2014 року позивачі дізналися про те, що їх бабуся ОСОБА_5 зникла із с. Славне, Долинського району, Кіровоградської області і її місце перебування не було їм відоме. На початку травня 2015 року від родичів позивачам стало відомо, що ОСОБА_5 померла 13.10.2014 року в с. Красноіванівка, П?ятихатського району, Дніпропетровської області. Про її смерть позивачів ніхто не повідомляв, а тому вони не змогли навіть бути присутніми під час її поховання. Також вказали на те, що внаслідок того, що вони не мали інформації про місце перебування ОСОБА_5, про її перебування в лікарні та смерть, вони не змогли реалізувати своє право на спадкування майна після смерті бабусі ОСОБА_5, тому просили визначити їм додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

19.05.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для прийняття спадщини.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з?явились, були повідомлені належним чином, повірений позивачів ОСОБА_7 надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів, позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти задоволення позову у повному обсязі. Пояснив, що позивачам було відомо про смерть бабусі ОСОБА_5, оскільки вони були присутні під час її поховання. 13.10.2014 року ОСОБА_5 померла, а 14.10.2014 року відбулось поховання, під час якого були присутні позивачі, які поклали на могилу померлої вінки від внуків та співмешканця.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8, який проживає в с. Красноіванівка, П?ятихатського району, Дніпропетровської області по сусідству з відповідачем, пояснив, що на похованні ОСОБА_5 14.10.2014 року були присутні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким про смерть бабусі повідомив рідний брат дядька позивачів ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, що позивачі були присутні під час поховання їх бабусі ОСОБА_5. Також вказала, що до дня смерті ОСОБА_5 проживала зі своїм сином ОСОБА_9.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №618625 виданого 04.03.2015 рокувидно, що ОСОБА_5 померла 13 жовтня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №34.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №531386 виданого 17.12.2001 року Каширівською сільською Радою народних депутатів видно, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 7,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 27.05.2015 року за №964/02-16 видно, що ОСОБА_5, яка померла 13.10.2014 року, актовий запис про смерть №34 від 13.10.2014 року, складений Грушуватською сільською радою П?ятихатського району, Дніпропетровської області, з 26.10.2011 року по день смерті проживала і була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. На день смерті за вищевказаною адресою ОСОБА_5 проживала і була зареєстрована одна.

Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 12 квітня 2014 року видно, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис №180. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_11, дружини ОСОБА_11.

Відповідно до заповіту від 03.03.2008 року зареєстрованого в реєстрі за №86 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області ОСОБА_6 видно, що ОСОБА_5 заповіла земельну ділянку площею 7,09 га, яка знаходиться на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №531386 виданого 17.12.2001 року Каширівською сільською радою ОСОБА_3 та ОСОБА_12 в рівних долях.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2015 року, виданої приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_13, видно, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 через пропуск нею строку для прийняття спадщини.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2015 року, виданої приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_13, видно, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 через пропуск ним строку для прийняття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_13 від 10 липня 2015 року за №73 видно, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 подано заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 13.10.2014 року, спадкова справа №39/2014. Інших заяв про прийняття спадщини станом на 10 липня 2015 року не надходило.

Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить із того, що позивачі не надали жодних переконливих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску ними строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи, яка відкрита приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_13, вбачається, що у встановлений законом строк - 21 листопада 2014 року - із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса звернувся відповідач - ОСОБА_1, спадкоємець за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму N 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте обставини, на які послалися позивачі в позові такими не є. Проживання в різних населених пунктах та необізнаність про смерть заповідача не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, позивачам було відомо про факт смерті ОСОБА_5, яка померла 13.10.2014 року.

Закон не передбачає обов'язку спадкоємців за законом сповіщати спадкоємців за заповітом про відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області вимоги ст. 66 Закону України «Про нотаріат» та частини другої глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, виконав. Доказів того, що дії нотаріуса не відповідали вимогам закону, позивачами не надано.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя?