Дата документу 21.10.2015 Справа № 554/7912/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/7912/15-ц

Іменем України Провадження № 2/554/2693/2015

( заочне )

21 жовтня 2015 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., при секретарі Коробковій О.О. розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та кредит» про повернення строкового банківського вкладу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та кредит» прохаючи суд стягнути з останнього на її користь 20645,89 доларів США + відсотки по ньому; пеню в розмірі 13006,91 доларів США, інфляційні витрати 1255,38 грн. та три відсотки річних 35,64 долари США; моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме: просила суд стягнути відсотки за червень, липень, серпень 2015 року по 161,30 доларів США, за чотири дні травня та десять днів вересня 2015 року 75,27 доларів США, загалом 559,17 доларів США ( а. с. 51).

Позивачка в судове засідання не з»явилася, представник позивачки подав до суду заяву про слухання справи без участі позивача та представника позивач, вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим поштовим повідомленням, викликався до суду, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв чи клопотань не надав, про причини своєї неявки вдруге не повідомив ( а. с. 28, 33). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ч. 3 ст. 36, ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу без цих учасників процесу, у заочному порядку, та ухвалив рішення.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду стало наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_1. та відповідачем ПАТ ОСОБА_2 «ОСОБА_2 та Кредит» було укладено договірзаяву № 331832/219074/7-14 «Стандарт» на 7 місяців в іноземній валюті в сумі 6400 доларів США на строк та відсотки вказані в п.п. 1,2 Договору. 27.10.2014 року позивачка виконала свої зобов»язання по Договору внесла готівкою на вкладний рахунок № 2630.6.079286.005 - 6400 доларів . Також згідно п. 4 Договору позивачка поповнила вклад 28.10.2014 року на суму 11400 доларів США, 29.10.2014 року на суму 1200 доларів США, 29.10.2014 року на суму 1200 доларів США, 31.10.2014 року на суму 200 доларів США, 27.11.2014 року на суму 500 доларів США та 28.11.2014 року на суму 300 доларів США. Загальна сума вкладу вийшла 20 000 доларів США. ( а. с. 7-16 ).

Строк дії Договору закінчився 27.05.2015 року, тому відповідно до п. 6 Договору відповідач зобов»язаний був повернути суму вкладу за вимогою позивачки після закінчення дії вкладу шляхом виплати готівковими коштами через касу банку. По закінченню строку 27.05.2015 року позивачка звернулася з заявою до відділення банку про замовлення та початок повернення їй з 28.05.2015 року суми вкладу, а також недоотриманих відсотків, нарахованих відповідно договору на що банком було відмовлено. Позивач неодноразово звертався до банку з заявами про повернення грошових коштів, однак банк не повертав належні позивачеві грошові кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, норми якої за змістом ст.8 основного Закону України є нормами прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений. Право приватної власності є непорушним.

Зазначені права власника та їх гарантії передбачені також і ст.ст.319, 321 ЦК України, якими одночасно передбачено, що держава не втручається у здійснення власником права власності.

Суд прийшов до висновку, що невиконання Банком умов депозитного договору в частині повернення позивачу суми депозитного вкладу після сплину терміну депозитного договору прямо порушує право позивача користуватись та розпоряджатись своїм майном грошовими коштами, що були предметом договору депозитного вкладу.

Сума депозитного вкладу , яка на момент розгляду справи не повернута позивачу, як встановлено судом, складає 20 000 доларів США. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 неповернутого депозитного вкладу у вищезазначеному розмірі.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Сума відсотків, враховуючи збільшення позовних вимог від 10.09.2015 року станом на 10.09.2015 року становить 1205,06 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України, в силу ст.360-7 ЦПК України обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з таким рішенням Верховного Суду України, у постанові від 29 травня 2013 року (справа № 6-39цс13), відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України,проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судами встановлено, що позивачі звернулися до банку із заявами про повернення банківських вкладів кожний, чим засвідчили свої наміри припинити дію договорів. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів, проте повернув кошти позивачам пізніше, чим порушив свої грошові зобовязання. За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно із законом три проценти річних від простроченної суми боргу 20645,89 грн. за договором-заявкою № 331832/21074/07-14 за період з моменту закінчення дії договору від 27 жовтня 2014:

20645,89 доларів США * 3%/100/365*21 день = 35,64 доларів США.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Дана норма кореспондує з положеннями ч.2 ст.625 ЦК України, стягнення пені умовами депозитного договору не передбачено, а тому, на думку суду, правові підстави для стягнення з Банку пені відсутні.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, завданої неналежним виконанням відповідачем умов договору, суд виходив з наступного.

Між сторонами існують договірні правовідносини, в той час як норми глави 82 ЦК України регулюють відшкодування моральної шкоди у позадоговірних зобовязаннях. У Договорі можливість відшкодування моральної шкоди у звязку з порушенням сторонами його умов не передбачена.

Позивачем не доведено як факту завдання йому моральної шкоди, так і прямого причинного звязку між діями відповідача, повязаними з порушенням умов договору, та можливими негативними наслідками для позивача, а тому суд прийшов до висновку, що заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди у позадоговірних відносинах, в суді не доведена. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн. слід відмовити.

В задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача та втрат від інфляції в сумі 1255,38 грн. в національній валюті , суд вважає такими, що не підлягають задоволенню в зв»язку з їх недоведеністю.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст.1, 8, 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.526,625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та кредит» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою м. Полтава, вул. Капельгородського-б.17-а, кв. 1-б - 21205,06 доларів США ( вклад та відсотків) 35,64 доларів США ( 3 % річних), а всього на загальну суму 21240,70 доларів США ( по курсу НБУ 21,42 грн. за 1 долар США станом на 27.05.2015 року ), що становить 454 975,80 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та кредит»» в особі філії «Полтавське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та кредит» судовий збір у сумі 4549,758 грн. на користь Держави.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто Октябрським районним судом м. Полтави за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів зо дня отримання нею копії рішення.

Суддя О.І. Шевська