Суддя Маслов М. І.
Провадження № 2/644/701/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Маслова М.І.,

при секретарі - Шпиця Л.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, « про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання права власності у порядку спадкування»,-

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, де просила встановити факт її проживання з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 1996 року по день його смерті - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати спадкоємцем за законом четвертої черги, визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Зазначена 1/3 частина квартири є власністю спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний №7-95-49934 від 14 липня 1995 року.

В судовому засіданні позивач надала пояснення, що з ОСОБА_3 одружилась в 1962 році. В 1996 році шлюб було розірвано, але в їх стосунках відносно сумісного проживання нічого не змінилось.

В період шлюбу у них народилось двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7..

На теперішній час як ОСОБА_4 так і Дімітрій, більше двадцяти років мешкають за кордоном та до України не приїжджають. Після смерті батька, протягом шестимісячного строку з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини, жоден із них не звертався, і як відомо позивачу з телефонних розмов, звертатись не бажають.

Крім того позивач в судовому засіданні надала пояснення, що до 30 січня 1996 року вони з чоловіком, ОСОБА_3 перебували в шлюбі, який було розірвано формально, з причини тяжкої хвороби матері чоловіка, яка потребувала постійного догляду. Мати мешкала в м. Москва Російської Федерації, куди вони з чоловіком їздили по черзі та без постійної реєстрації. Закон дозволяв перебування в Москві на дуже короткий термін. Перебуваючи в шлюбі, зареєструватись в квартирі не було можливості. Таким чином довелось розірвати шлюб та ОСОБА_3, як синові зареєструватись за місцем мешкання матері, щоб надавати їй допомогу за потребою.Не зважаючи на розірвання шлюбу, як зазначила позивач, вона з ОСОБА_3 прожи-вали однією сім'єю разом, за змогою її приїздів до Москви доглядали матір. По черзі їздили до Харкова в свою квартиру. Сімейні стосунки між ними не припинялись.Після смерті матері, вони більшу частину часу мешкали в Харкові, за адресою: АДРЕСА_1, де вели спільне господарство: купляли побутову техніку, одяг, продукти харчування, разом зі знайомими відзначали свята, робили в квартирі ремонт, піклувались одне про одного, мали відносини чоловіка та дружини. Повторно шлюб зареєстровано не було.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача проти позову не заперечував та надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, прийняти рішення на підставі наданих доказів позивачем.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно п. 5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 2 ст. 74 СК України передбачено, що на майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі поширюються положення глави № 8 цього кодексу, тобто вказане майно слід розглядати як спільне майно подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які сумісно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 більше ніж п'ять років на момент смерті ОСОБА_3 проживали разом однією сім'єю в фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали спільні витрати, разом придбали майно в інтересах сім'ї, тобто були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки.

Ці обставини підтвердили свідки - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. Зокрема, зазначені свідки пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в шлюбі з 1962 року та мали двох спільних дітей. Про те, що вони розірвали шлюб, мало кому було відомо так - як по день смерті ОСОБА_3 вони проживали разом, та в їх стосунках нічого не змінилось, крім того, що вони разом або по одинці періодично мешкали або в Харкові, або в Москві, де проживала мати чоловіка, яка потребувала турботи як за віком так і за станом здоров'я. Свідок ОСОБА_6 надала суду пояснення, що знайома з родиною ОСОБА_3 понад 28 років. Вони є сусідами, мешкають в одному будинку та під'їзді. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знає дуже добре. На її очах виростали діти ОСОБА_3, ходили до школи та навчались в інституті. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 жили однією сім'єю до смерті чоловіка, довгий час по черзі їздили до Москви, де тяжко хворіла мати ОСОБА_13 та потребувала турботи. Свідок ОСОБА_11 надала аналогічні пояснення. Свідок ОСОБА_8 пояснила, що її чоловік та ОСОБА_3 були військовими офіцерами, разом служили та дружили сім'ями до смерті ОСОБА_3.Вона зазначила, що сім'я ОСОБА_3 була зразковою, а шлюб було розірвано вимушено в зв'язку з хворобою матері ОСОБА_13, яка мешкала в Москві та потребувала як турботи так і фізичної допомоги. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є медичною сестрою, як і позивач за справою. Вони разом працювали в лікарні багато років, дружили сім'ями. Їй достовірно відомо, що свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_3 отримали вимушено, за необхідності реєстрації ОСОБА_3 в квартирі його матері в Москві. Мати, маючи вік близький до 90 років була хворою та потребувала турботи в тому числі фізичної допомоги. В період хвороби свекрухи, в Москву постійно їздила позивачка, надавала свекрусі як медичну так і фізичну допомогу. В зв'язку з хворобою матері чоловіка, ОСОБА_1 вимушено звільнилась з роботи. Свідок також зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до смерті ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, у них був єдиний бюджет. Постійно приїзджаючи з Москви до Харкова, чоловік привозив до дому продукти харчування, гроші так - як пенсію після реєстрації в квартирі матері отримував в Росії. Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, такі ж як і ОСОБА_9, зазначила, що сім'я ОСОБА_3 в 2013 р. робила ремонт квартири АДРЕСА_1. Ремонтом займався чоловік разом з позивачем за справою. Свідок ОСОБА_7 надала в судовому засіданні пояснила те, що з позивачем вони мешкають в одному будинку. Вона є головою домового комітету, їй ОСОБА_3 періодично передавали ключі від квартири, коли сумісно перебували в Москві в зв'язку з важкою хворобою матері чоловіка. Вона є свідком того, що позивач та ОСОБА_3 вимушено розірвали шлюб, але в їх житті після розірвання шлюбу нічого не змінилось. Сумісне життя продовжувалось як і раніше. ОСОБА_3 до смерті чоловіка мали в квартирі сумісне спальне місце. В 2013 р. вони зробили в квартирі ремонт, міняли вікна, двері, клеїли шпалери, придбали новий холодильник, пральну машину,ряд кухонних речей. Ті обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом, однією сім'єю з 1996 року в фактичних шлюбних відносинах підтверджується й іншими доказами: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3, від ІНФОРМАЦІЯ_6, за № 773558 ,виданого Царицинським відділом РАКС Управління Москви ( а.с.5); довідкою б/н про те, що ОСОБА_3 був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 - один ( а.с.9); копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, виданого Комінтернівським РАКС від 30 січня 1996 року, № 035511( а.с.6); копією свідоцтва про право власності на житло від 14 липня 1995 р., виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.16); документами на побутову техніку (гарантійні талони, керівництво по експлуатації а.с. 38 - 69)холодильник «Sаmsung», пральна машина «LDJU», придбані після розірвання шлюбу,що підтверджує факт придбання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільного майна на потреби сім'ї; квитанціями по сплаті ОСОБА_3 комунальних послуг за період з 2008 р. по 2010 р., за квартиру АДРЕСА_1; долученого до матеріалів справи щоденника ОСОБА_3 (з особистими записами власноручно), з яких вбачається, що в період перебування в Москві, він планує перекази коштів до Харкова - дружині, записи підтверджено долученими до справи рядом квитанцій:- 3449, від 31 жовтня 2005 року,- 3818, від 26 жовтня 2006 року, -872,від 06 березня 2007 року,-5827 від 14 вересня 2007 року,-10889 від 11 грудня 2007 року,- 1062 від 24 січня 2008 року. Щодо зазначених квитанцій про обмін валюти на вітчизняні кошти, з метою їх переказів дружині, до матеріалів справи долучено заяву MTCN - 245-172-9485 від 24 січня 2008 року, яка збереглась у позивача, де зазначено: відправник ОСОБА_3 - одержувач - ОСОБА_1. Щодо змісту заяви та квитанції за номером 1062 вбачається збіг суми обміну коштів та дати переказу їх дружині - ОСОБА_1.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 з 1962 р. по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_7., в тому числі в фактичних сімейних відносинах з 1996 р..

Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, ОСОБА_1 має право на спадкування за законом четвертої черги, так-як до смерті спадкодавця, в фактичних шлюбних відносинах вони прожили не менше п'яти років.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 листопаду 2014 р., приватним нотаріусом ОСОБА_15, за № 164/02-31 вбачається, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7., з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк звернулась ОСОБА_1, інших заяв ніхто до нотаріальних контор не подавав.

Оскільки судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, нотаріальною конторою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування за законом, то за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на спадщину після смерті ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 6, 9, 10, 14, 15, 30, 38, 40, 42, 44, 60, 61, 77, 80, 107, 110, 118-120, 158, 169, п.2 ст. 208-209, 234, 256, 294, 295 ЦПК України, ст. ст.1256, 1259, 1264 ЦК України, ст. 74 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, «про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання права власності у порядку спадкування» - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 (до моменту смерті).

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області, через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Маслов М.І.