провадження № 4-с/760/126/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року Солом»янський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді-Букіної О.М.

при секретарі- Купневській В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2 про скасування постанови ВП № 46283619 від 31.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, визнання бездіяльності неправомірною,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 липня 2000 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку з 14 липня 2000 року на утримання дитини ОСОБА_3. З березня 2003 року боржник аліменти на утримання сина не сплачує, відповідно до довідки-рахунку ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 24 січня 2014 року сума заборгованості складає 74131 гривню 38 копійок.

05 лютого 2015 року на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 04 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, не дивлячись на наявність заборгованості за виконавчим документом.

31 січня 2015 року ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві прийнято постанову № 46283619 від 31.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, яку заявник отримала лише 27.05.2015 року після звернення 20.05.2015 р. до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві з письмовим запитом.

Вважає постанову незаконною та такою, що порушує її права. Зазначає, що частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначене місце проведення виконавчих дій, при цьому право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії, належить стягувачу.

Боржник ОСОБА_2 з моменту прийняття виконавчого документа до виконання та на даний час зареєстрований та проживає в Солом'янському районі м. Києва, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження в Печерському районі є незаконною.

Також посилалася на те, що у держвиконавця ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві не було правових підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2015 року, оскільки дитина станом на 21.09.2013 року досягла повноліття, а постанова про відкриття не була направлена стягувачу у порядку передбаченому ч.5 ст. 25, ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження». А тому вважає, що дії суб»єкта оскарження не узгоджуються з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження», а її права як стягувача, порушеними.

В судовому засіданні заявник та її представник просили скасувати постанову ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві про відкриття виконавчого провадження №46283619 від 31.01.2015 року по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року, визнати рішення ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2015 року неправомірним, визнати бездіяльність ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2015 року стягувачу, протиправною.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали подану скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись, їх неявка розгляду скарги не перешкоджає.

Заслухавши думку заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 серпня 2009 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 14263806 на підставі виконавчого листа № 2-1740, виданого 11 серпня 2009 року Солом'янським районним судом м. Києва на виконання рішення від 22 липня 2000 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Відповідно до довідки-рахунку ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 24 січня 2014 року сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 74131 гривню 38 копійок.

04.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається з копії постанови ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві про закінчення виконавчого провадження від 04.12.2014 року, підставою для закінчення виконавчого провадження була відповідь Пенсійного фонду України, згідно якої боржник ОСОБА_2 працює в «Кайрос Керама» за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 41-а, кім. 40, що територіально відноситься до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві від 04.12.2014 року, державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46283619 від 31.01.2015 року по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року.

Копію даної постанови було вручено стягувачу 27.05.2015 року, тобто після її звернення до ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві від 20.05.2015 року.

Відповідно до ч.5 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» копія даної постанови мала бути направлена стягувачу не пізніше наступного робочого дня.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 31 ЗУ « Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження мала бути направлена рекомендованим листом з повідомленням.

В матеріалах справи відсутні докази того, що держвиконавцем ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві ОСОБА_5 на виконання вимог ч.5 ст.25 та ч.1 ст.31 ЗУ « Про виконавче провадження» було направлено копію оскаржуваної постанови, що свідчить про протиправну бездіяльність суб»єкта оскарження, а вимоги скаржника в цій частині обґрунтованими.

Аналізуючи матеріали справи у їх сукупності, суд також вважає, що постанова ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві про відкриття виконавчого провадження №46283619 від 31.01.2015 року по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року підлягає скасуванню.

Так, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.08.2015 р. у справі № 760/2902/15-ц за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6, ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання бездіяльності неправомірною, скарга ОСОБА_1 задоволена.

Даною ухвалою суду, яка набрала чинності 23.09.2015 року зобовязано державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 вжити дій щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.12.2014 р. у виконавчому провадженні № 14263806; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 щодо неналежного вчинення виконавчих дій по стягненню коштів з боржника у виконавчому провадженні № 14263806.

Ухвалою від 28.08.2015 р. встановлено, що стягувач обрала місце вчинення виконавчих дій за місцем проживання боржника, що зареєстроване в Солом'янському районі м. Києва.

Разом з цим, судом встановлено, що державний виконавець встановив місце роботи боржника, яке територіально віднесено до Печерського району м. Києва, проте зазначена обставина не є підставою для закінчення виконавчого провадження в Солом'янському районі і направлення виконавчого документа до іншого відділу державної виконавчої служби, оскільки місце проживання боржника відоме і саме за ним стягувач обрала місце вчинення виконавчих дій.

В той же час, з матеріалів виконавчого провадження, наданих суду не вбачається, що державним виконавцем встановлено майно боржника, на яке можна звернути стягнення, і це майно знаходиться на території іншого відділу державної виконавчої служби.

Вказані обставини встановлені судом та в порядку ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві про відкриття виконавчого провадження №46283619 від 31.01.2015 року по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року, підлягає скасуванню.

Скаржник також просить суд визнати неправомірними дії ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження №46283619 від 31.01.2015 року по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2013 року дитині стягувача виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів за даним виконавчим документом мало бути припинено.

Відповідно до довідки-рахунку ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 24 січня 2014 року сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 74131 грн.38 коп.

Відповідно до вимог п. 7.22. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Відповідно до п.8 ст. 74 Закону України « Про виконавче провадження» , після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації,

фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум

аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про

закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, станом на 31.01.2015 року у ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що стягувач подала на виконання вимог ЗУ «Про виконавче провадження» до ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві заяву про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 57-60, 383-386 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2 про скасування постанови № 46283619 від 31.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, визнання бездіяльності неправомірною задовольнити.

Постанову відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 31 січня 2015 року у виконавчому провадженні № 46283619 по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року, скасувати.

Визнати дії ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві про відкриття виконавчого провадження № 46283619 від 31.01.2015 року по виконанню дубліката виконавчого листа Солом»янського районного суду м.Києва №2-1740 від 11.08.2009 року неправомірними.

Визнати бездіяльність ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 46283619 від 31.01.2015 року стягувачу, неправомірною.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: