Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2015 Справа №607/11683/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання частково недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання частково недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року в м. Тернополі Тернопільської області померла рідна матії позивачки ОСОБА_1 громадянка Російської Федерації ОСОБА_9.

До дня смерті ОСОБА_9 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_9, а її зареєстрованим місцем проживання є адреса: АДРЕСА_1, м. Інта, Республіка Ком Російської Федерації. Разом із померлою ОСОБА_9, до дня її смерті постійно фактично проживала її дочка - позивачка ОСОБА_1 та її чоловік - відповідач ОСОБА_2, її син - відповідач ОСОБА_3 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_10, проте був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_2.

За час свого життя ОСОБА_9 заповіту не складала, а відтак спадкування майна яке залишилось після її смерті, відбувається в порядку спадкування за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є її рідна дочка позивачка ОСОБА_1, чоловік - відповідач ОСОБА_2. та рідний син - ОСОБА_3 які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки до дня її смерті проживали разом із нею.

Дочка померлої ОСОБА_9 - відповідачка ОСОБА_4 вважається такою, що не прийняла вказану спадщину, оскільки на час її відкриття не проживала разом із померлою ОСОБА_9 та не подала нотаріусу заяву при прийняття спадщин: протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Батьки померлої ОСОБА_9 померли.

Квартира АДРЕСА_3 належала померлій ОСОБА_9 та відповідачу ОСОБА_2. на праві спільне сумісної власності в рівних частинах, виходячи з наступного.

З 12 квітня 1964 року по день своєї смерті ОСОБА_9 перебувала; зареєстрованому шлюбі з батьком позивачки ОСОБА_1 - відповідачем ОСОБА_2. Під час шлюбу останні за спільно нажиті кошти набули у власність квартиру АДРЕСА_12 м. Тернополі Тернопільської області, шляхом участі відповідача ОСОБА_2. як пайовика у житлово-будівельному кооперативі т сплати пайових внесків за будівництво даної квартири в період 1985 по 1991 роки.

Одразу ж після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 відповідач ОСОБА_2. повідомив позивачку ОСОБА_1, що він на спадкову квартиру право власності у встановленому законом порядку не оформив та запропонував згодом після отримання ним правовстановлюючих документів на неї звернутися до нотаріуса : метою отримання нами свідоцтв про право спадщину за законом.

В лютому 2014 року позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що відповідачу ОСОБА_2., на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 1 квітня 200' року, видано свідоцтво про право власності на спадкову квартиру, яке зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 1 квітня 2005 року з; реєстром №49617.

Надалі, відповідач ОСОБА_2. обдарував відповідача ОСОБА_3 спадковою квартирою, згідно договору дарування квартири від 21 лютого 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округ) ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №258 та його реєстрація в Державному реєстрі права на нерухоме майно про реєстрацію праве власності проведена цього ж дня та цим ж нотаріусом за номером запису про праве власності - 189410.

В даному випадку має місце порушення прав позивачки ОСОБА_1 яі спадкоємця майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_9, що підлягає судовому захисту шляхом визнання спадкової квартири спільним сумісним майном подружжя визнання частково недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на частину квартири за позивачкою, виходячи з наступного.

Відтак, з наведеного слід вважати, що ОСОБА_9 на день її смерті належала 1/2 частина спадкової квартири.

Просить суд, визнати квартиру АДРЕСА_4 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_9, визнати частково недійсним договір дарування квартири від 21 лютого 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №258, і частині дарування 1/6 частини квартири АДРЕСА_5 в м Тернополі Тернопільської області, визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_6.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні відносно задоволення позову заперечили за безпідставністю, заявили про застосування позовної давності до вимог позивача, а також вказали, що позивачем не оспорюється свідоцтво про право власності на квартиру, яке є чинним та на підставі якого спірну квартиру було подаровано ОСОБА_3

Дослідивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15.10.1966 року, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 року, про що зроблено актовий запис №734 від 15.10.1966року м.Інта Коми АССР міськбюро ЗАГС. Батьками вказано - батько: ОСОБА_2 та мати: ОСОБА_9.

Відповідно до відповіді виданої Управлінням запису актів громадянського стану Республіки Кома №03-30/4024 від 23 жовтня 2014року, повертає без виконання документи про витребування документу про укладення шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_9. Повідомляє, що в архіві територіального відділу загсу м. Інти знаходиться запис акту №101 від 12 квітня 1964року про укладення шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_9. Відповідно до ст.9 Федерального Закону "Про акти громадянського стану" повторне свідоцтво про громадянську реєстрацію акту громадянського стану видається лише при наявності представлення нотаріально посвідченої довіреності від особи та відмовляє ОСОБА_1 у видачі довідки про укладення шлюбу.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого м.Скалат виконком міської Ради народних депутатів 09.11.1985 року, ОСОБА_15 та ОСОБА_1 09 листопада 1985 року уклали шлюб, та після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_1 "ОСОБА_1".

Згідно довідки ПМП "Совр" від 02.12.2004 року №1210, виданої ОСОБА_2, станом на 01.12.2004 року повністю сплачено пайовий внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_7.

Відповідно до договору дарування квартири від 21.02.2013року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №258, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_3 прийняв в дар, належну ОСОБА_2 чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_11 Відчужувана квартира належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №6, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 01 квітня 2005року та зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим №49617.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 654990 від 21.02.2013року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_11 Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер 258, виданий 21.02.2013, видавник приватний нотаріус ОСОБА_11 Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:499364 від 21.02.2013. Форма власності: приватна. Власник: ОСОБА_3. Реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:1. Об"єкт нерухомого майна: квартира, об"єкт житлової нерухомості. Адреса: АДРЕСА_11

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №675 від 19.05.2004року.

Як вбачається з довідки №46 від 06.02.2014року, виданої ПМП "СОВР", ОСОБА_1про те, що вона дійсно зареєстрована і проживає в АДРЕСА_11 і займає житлову площу 57,4кв., з 4-кімнат. Тип власності приватизована. Власник особового рахунку - ОСОБА_3. Родинні відносини -сестра. Будинок знаходиться на балансі ПМП "СОВР". Сім'я складається з: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8.н., ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_10.н., ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_11.н., ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_12.н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13.н. ОСОБА_1 зареєстрована за цією адресою з 10.06.2005 року.

Відповідно до рішення Тернопільської міської ради №217 від 10.03.2005року про оформлення права власності на кооперативні квартири, вирішено п.1 оформити право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_11 загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. п.2 Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності згідно п.1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №6 від 01.04.2005року, Виконком Тернопільської міської ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_11 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №217 від 10.03.2005р. та зареєстровано в міському бюро технічної інвентаризації на праві власності за реєстром №49617.

Відповідно до роз'яснення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_20 від 21.10.2014/104/01-16, щодо реєстрації спадкової справи у Спадковому реєстрі після смерті матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9, яка фактично проживала у АДРЕСА_11 без реєстрації місця проживання, повідомляє про те, що підстав для заведення спадкової справи не має, оскільки відсутні належні документи про місце відкриття спадщини.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Таким чином, встановлено, що з 12 квітня 1964року ОСОБА_2 і ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі та сплативши повністю станом на 01.12.2004 року внески за кооперативну квартиру в АДРЕСА_11, фактично набули її у власність.

Відтак, спірна квартира належала ОСОБА_2 і ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності подружжя, хоча право власності і не було оформлено у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи наведене, після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_4.

Водночас, як встановлено із довідки №46 від 06.02.2014року, виданої ПМП "СОВР", за ОСОБА_1 зареєстровано місце проживання у АДРЕСА_11 з 10.06.2005 року, тобто вже після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 року.

Позивач також не заверталась до нотаріальної контори у шестимісячний строк після відкриття спадщини після ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини.

Відтак, позивач не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України.

Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки позивачем не прийнято спадщину після смерті ОСОБА_9

Не підлягають до задоволення і вимоги про визнання частково недійсним договір дарування квартири від 21 лютого 2012 року та визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_9- за факту неприйняття спадщини позивачкою, судом не встановлено порушення її прав у цій частині вимог.

Суд також критично оцінює доводи відповідачів про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1 яка звернулася до суду із даним позовом 14.07.2014 року, приймаючи до уваги доводи позивача про те, що їй стало відомо про оформлення права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2. у лютому 2014 року.

Суд відзначає, що позивач не позбавлена права звернутись до суду із вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 328, 384, 392, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 69,70 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання частково недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.