Номер провадження: 22-ц/785/2197/15
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановила:

29 серпня 2014р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2, Одеської міської ради, в якому просила суд визнати за нею право приватної власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її тітки ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що її тітка ОСОБА_4 знаходилася з 19 жовтня 1991р. у шлюбі з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно свідоцтва про право власності від 02 листопада 1994р. подружжю ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в рівних частках належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за законом першої черги до його майна являлись його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2, які своєчасно звернулися з заявами про прийняття спадщини до П'ятої Одеської державної нотаріально контори, та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки "ВАЗ-2101", державний номер НОМЕР_1.

Позивач стверджувала, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом стали власниками по 1/4 частині спірної квартири з часу прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), з урахуванням того, що 1/2 частина спірної квартири належала ОСОБА_4 на підставі приватизації, та її частка склала 3/4 частині спірної квартири.

Позивач вказала що рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2004р. було встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2., та за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Вказане рішення суду було скасовано та рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2013р. у задоволенні позову ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції вказав, що крім ОСОБА_4 також ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2., й прийняв спадщину в встановленому законом порядку, а суд першої інстанції не визначився з колом спадкоємців, які прийняли спадщину й ухвалив рішення без участі ОСОБА_2, яке стосується прав та обов'язків ОСОБА_2

В подальшому рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2014р., було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, видане 22 грудня 2008р. на ім'я ОСОБА_3 Позивач вважає, що на день смерті ОСОБА_4 їй належала 1/4 частка спірної квартири (3/4 - 1/2 = 1/4), яку вона в установленому статтями 1268-1270 ЦК України порядку також прийняла, як племінниця спадкодавця відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, якою передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Інших спадкоємців у ОСОБА_4 за законом, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, або осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, і які б прийняли спадщину після її смерті, немає.

Позивач вказала, що листом від 19 червня 2014р. нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 з тих підстав, що на ім'я померлої ОСОБА_4 немає правовстановлюючих документів, оскільки рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2004р. було скасовано. На підставі викладеного позивач ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та вказав, що ОСОБА_3 могла б отримати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою та надавши правовстановлюючі документи на спірну квартиру, а у випадку не надання таких документів мала б отримати відмову нотаріуса, а відсутність такої відмови при зверненні з позовною заявою до суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014р. був задоволений позов ОСОБА_3 Суд визнав за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.194-196).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права безпідставно задовольнив вимоги ОСОБА_3, не надав відповідну оцінку усім обставинам по справі (а.с.205-223).

Справа розглянута у відсутності ОСОБА_2, представник якого підтримав апеляційну скаргу і просив розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 і його представника.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на підставі відповідних і допустимих доказів.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду та вважає, що рішення суду не підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1991р. (а.с.13).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1994р., виданого згідно розпорядження органу приватизації від 02 листопада 1994р., квартира АДРЕСА_4 належала на правах спільної часткової власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в рівних частках (а.с.56, 62, 80, 81, 84).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується свідоцтвом про смерть на а.с.14.

Спадкоємцями за законом першої черги до майна ОСОБА_5 відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963року) являлись його дружина ОСОБА_4 та син від іншого шлюбу - ОСОБА_2, які своєчасно звернулися до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, та отримали свідоцтво про право власності на автомобіль, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 113/2002, відкритою після померлого ОСОБА_5 на а.с.89-99.

Суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом фактично стали власниками по 1/4 частині спірної квартири з часу прийняття спадщини в порядку ст.548 ЦК України (в редакції 1963р.).

Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2004р. було встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2., та за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.15).

В подальшому рішення суду від 22 жовтня 2004р. було скасовано та рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2013р. у задоволенні позову ОСОБА_3, яка є правонаступником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом було відмовлено, оскільки суд першої інстанції не визначився з колом спадкоємців, які прийняли спадщину й ухвалив рішення без участі ОСОБА_2, порушив його права як спадкоємця.

Крім того, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2014р., було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, видане 22 грудня 2008р. на ім'я ОСОБА_3

Судова колегія вважає, що на день смерті ОСОБА_4 їй належала 1/4 частка спірної квартири, на яку ОСОБА_3, як спадкоємиця ОСОБА_4 має право відповідно до вимог ч.3 ст.1266, статей 1268-1270 ЦК України. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 323/08, відкритої після померлої ОСОБА_4, ОСОБА_3 своєчасно подала заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4

Інших спадкоємців у ОСОБА_4 за законом, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, або осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, і які б прийняли спадщину після її смерті, немає.

Листом від 19 червня 2014р. нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 з тих підстав, що на ім'я померлої ОСОБА_4 немає правовстановлюючих документів (а.с.130зворот).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої-черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК, є вичерпним. Немає підстав розширювати цей перелік за рахунок осіб, які в якості двоюрідних племінників, двоюрідних внуків мають право на спадкування як спадкоємці п'ятої черги спадкоємців за законом.

Правило про те, що при спадкуванні при прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення (ч. 6 ст. 1266 ЦК), слід розуміти таким чином, що спадкоємцями по прямій низхідній лінії є рідні пра-, прадід, дід, батько, внук, правнук, праправнук. Внуки, праправнуки спадкують за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК, а прадід, (прабаба) відповідно до ч. 2 ст. 1266 ЦК.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, (статті 10, 11 ЦПК України).

Всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, в яких передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач та його представник не надали суду першої та суду апеляційної інстанції відповідні, допустимі та обґрунтовані докази на заперечення проти позову ОСОБА_3

Фактично відповідач ОСОБА_2 та його представник не оспорювали право ОСОБА_3 на частину спірної квартири, як спадкоємця після померлої ОСОБА_4

Однак, доводи представника відповідача ОСОБА_2 відносно того, що ОСОБА_3 мала можливість отримати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку, звернувшись до нотаріально контори з відповідною заявою та надавши правовстановлюючі документи на спірну квартиру, і лише при отриманні відмови нотаріуса звернутися до суду з позовом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки листом від 19 червня 2014р. нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 з тих підстав, що на ім'я померлої ОСОБА_4 немає правовстановлюючих документів.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам позивача у сукупності з наданими ним доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014р. - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір в сумі 121грн.80коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра