Справа №592/9401/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2233/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и л а :

29 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, який обгрунтвувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний момент, ОСОБА_5 навчається на другому курсі навчально-науковому Інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, денної форми навчання на бюджетній основі, рік вступу 01 вересня 2014 року, термін закінчення 30 червня 2018 року. Зазначала, що працює на посаді «Начальника відділу» у ПрАТ «СК «Уніка» з 01 липня 2010 р. та має середньомісячний дохід близько 1880 грн. Син не має можливості самостійно заробляти собі на життя та знайти постійне офіційне місце роботи так як навчається на денній формі навчання. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина, на період його навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2018 року, а в разі продовження навчання, до досягнення віку 23 років.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягното з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення навчання в навчально-науковому Інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, але не довше ніж до досягнення двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з 29 вересня 2015 року. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального права, неналежне дослідження доказів та обставин справи, просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги тих обставин, що він є інвалідом ІІ групи, потребує лікування у медичних закладах, на його утриманні перебуває непрацездатний батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, іншого доходу, крім пенсії, не має. Зазначає, що син навчається на бюджетній основі та отримує стипендію. Вважає, що як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, проте суд на вказану обставину не звернув уваги та помилково стягнув з нього на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін навчається на другому курсі навчально-науковому Інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги, тому вважав стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина з визначенням їх розміру у частці від усіх видів заробітку батька. Крім того, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на період навчання сина.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно з довідкою № 32 від 03 вересня 2015 року та довідкою про доходи ОСОБА_5 навчається на другому курсі навчально-науковому Інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, денної форми навчання на бюджетній основі, рік вступу 01 вересня 2014 року, термін закінчення 30 червня 2018 року та щомісячно отримує стипендію у розмірі 803 грн. (а.с. 7).

З довідки вбачається, що позивачка працює на посаді Начальника відділу ПрАТ «СК «Уніка» з 01 липня 2010 р. та отримує заробітну плату середньомісячний розмір якої за останні три місяці становить близько 2000 грн. (а.с. 9).

Відповідач є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності (а.с. 20).

До суду першої інстанції ОСОБА_3 надав довідку виконкому Харківської сільради про те, що він здійснює догляд за батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує його та надає допомогу в обслуговуванні (а.с. 21).

Відповідно до положень ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, суд першої інстанції встановив наявність у ОСОБА_5 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із його навчанням в університеті та взяв до уваги обовязок по утриманню повнолітньої дитини обох батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що позивачка працює та отримує заробітну плату середньомісячний розмір якої становить близько 2000 грн., відповідач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2845,46 грн., їх син щомісячно отримує стипендію у розмірі 803 грн. (а.с. 7, 9, 34). Отже, сплативши аліменти у розмірі 1/6 частини з пенсії, що у гривневому еквіваленті становить 474 грн., то на утримання відповідачу залишається 2371 грн. Таким чином, відповідач знаходиться у більш вигідному матеріальному становищі ніж позивачка та їх син, який проживає та зареєстрований разом з позивачкою.

Також залишаються не підтвердженими належними доказами інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у розмірі визначеному судом. Твердження апелянта про те, що на його утриманні знаходиться батько, ІНФОРМАЦІЯ_3, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки позивач не надав доказів в якому саме розмірі він надає батьку таку допомогу. Крім того, з довідки виконкому сільради вбачається, що ОСОБА_3 відвідує батька та надає допомогу в обслуговуванні, проте відомості, що батько знаходиться на його матеріальному утриманні по справі відсутні. До того ж, батько є пенсіонером, отримує пенсію, живе окремо від відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач потребує медикаментозної підтримки та лікування у медичних закладах не підтверджені доказами. Так, апелянт не надав про це відповідних медичних довідок ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав для скасування судового рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням (а.с. 20), та стягнув з нього судовий збір на користь держави, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні з виключенням із резолютивної частини абзацу третього щодо вказівки про стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 3; 309 ч.1 п. 4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року змінити та виключити із резолютивної частини рішення абзац третій щодо стягнення судового збору.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -