Справа № 307/3961/14-ц
Провадження № 2/307/193/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарях Герич Є.І., Баник А.А., представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені). В позовній заяві зазначила, що рішенням Тячівського районного суду по справі №2-1153/10, яке набрало законної сили 13.07.2010 року, було вирішено стягувати на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення ним повноліття. Для виконання даного рішення Тячівським районним судом було видано виконавчий лист, який вона разом із заявою про відкриття виконавчого провадження подала до відділу державної виконавчої служби Тячівського управління юстиції. За наслідками розгляду її заяви відділом ДВС було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження. Істотною умовою для стягнення з боржника заборгованості по сплаті аліментів неустойки (пені) є обізнаність боржника з покладеними на нього обов'язками щодо стягнення з нього аліментів за рішенням суду. Факт ознайомлення ОСОБА_3 з обов'язком сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина у розмірі 400 гривень щомісячно підтверджується: набранням рішенням законної сили, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.03.2012 року, актом державного виконавця від 22.04.2013 року про здійснення боржником перешкоди при описі майна боржника, вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, виклику про явку до відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, що направлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання боржником. Отже, згідно матеріалів виконавчого провадження №20903192 вбачається, що ОСОБА_3 знав про свій обов'язок сплачувати аліменти на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року до досягнення ним повноліття. У матеріалах виконавчого провадження наявні розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, а саме: розрахунок заборгованості від 02.03.2012 року, згідно якого боржником частково сплачено 2500 гривень, заборгованість - 6700 гривень; розрахунок заборгованості від 27.02.2014 року, згідно якого боржником частково сплачено 4654 гривень, заборгованість - 13746 гривень; розрахунок заборгованості від 28.09.2014 року, згідно якого боржником частково сплачено 4654 гривень, заборгованості - 16146 гривень. Тячівським районним судом вирішено стягувати аліменти з 28.04.2010 року. Боржником сплачено суму 4654 гривень. Ця сума з округленням дорівнює сумі боргу, що підлягає до сплати боржником за рік сплати аліментів з 2010 року по 2011 рік. Таким чином станом на 28.05.2011 року у боржника відсутня заборгованість з сплати аліментів. З 28.05.2011 року по 24.10.2014 року боржником не погашено заборгованість зі сплати аліментів. Свої позовні вимоги ставить таким чином, що стягнення з боржника неустойки (пені) підлягає за останні три роки, починаючи з 28.10.2011 року по 28.09.2014 року. Станом на 28.09.2011 року у боржника була наявна заборгованість у розмірі 1600 гривень. Починаючи обчислення неустойки (пені) з 28.10.2011 року неустойка (пеня) за вересень місяць 2011 року нараховується у жовтні місяці 2011 року. Згідно такого порядку обчислення станом на 01.10.2014 року з боржника слід стягнути 15600 гривень заборгованості зі сплати аліментів та 94116 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 83924,1 гривень за період з 28 жовтня 2011 року по 28 вересня 2014 року.

Позивачка та представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просять стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 83924,1 гривень.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що аліменти вчасно позивачці він не сплачував у зв'язку з відсутністю роботи та не можливості виїхати працювати на сезонні роботи, так як за вироком суду він засуджений та має певні обмеження. На даний час він повністю погасив заборгованість по аліментах перед позивачкою на утримання їх неповнолітньої дитини. Також зазначив, що в даний час він одружений вдруге і на його утриманні є ще одна неповнолітня дитина та жінка перебуває в стані вагітності. Просить в задоволенні позову відмовити. .

Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа по справі №2-1153/10 виданого Тячівським районним судом 12 серпня 2010 року, з відповідача ОСОБА_3 вирішено стягувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень щомісячно до досягненням ним повноліття, починаючи з 28 квітня 2010 року (а.с.30-31).

В подальшому виконавчий лист позивачкою ОСОБА_2 був звернутий до виконання та на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Тячівського управління юстиції від 19 серпня 2010 року було відкрито виконавче провадження (а.с.4, 27).

Згідно постанови дільничного інспектора Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 5 березня 2012 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 було відмовлена на підставі ст.6 п. 2 КПК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 164 КК України (а.с.5-6).

Актом державного виконавця від 02.04.2013 року встановлено, що при описі майна боржника ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 здійснив перешкоду в описі майна, про що розписався (а.с.7).

Вироком Тячівського районного суду від 12 червня 2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 164 ч.1 КК України та засуджений до обмеження волі строком на один рік із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст.76 КК України (а.с.8-9).

Також встановлено, що в період до 28 вересня 2014 року у відповідача ОСОБА_3 виникала заборгованість по сплаті аліментів перед позивачкою ОСОБА_2, що підтверджуються даними розрахунків по сплаті аліментів, складених державним виконавцем відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції (а.с.10-12,28-29)

Згідно доданих до матеріалів справи квитанцій про сплату відповідачем аліментів, оригінали які досаджені в судовому засіданні, встановлено, що в період з 11 листопада 2010 року по 12 січня 2015 року відповідачем було сплачено аліментів в розмірі 21648 гривень (а.с.44-51).

На даний час відповідач ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, і від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких перебуває також на утриманні і у відповідача, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, свідоцтвом про народження малолітнього сина серії НОМЕР_2, довідкою виконавчого комітету Руськополівської сільської ради №344 від 20.02.2015 року (а.с.78-80). свідоцтва про укладення шлюбу

Згідно довідки комунального закладу «Тячівська районна поліклініка від 23.02.2015 року ОСОБА_5 перебуває на 35 тижні вагітності (а.с.77).

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь заборгованості по аліментах в сумі 15600 гривень залишно без розгляду.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь неустойки (пені) по аліментах в сумі 20 000 гривень залишено без розгляду.

За змістом ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний був сплатити на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти за період з 28 квітня 2010 року по 28 вересня 2014 року аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з розрахунку 400 гривень щомісячно, в розмірі 21200 гривень (400*53 місяці).

Також встановлено, що в період з 11 листопада 2010 року по 12 січня 2015 року відповідачем було сплачено аліментів в розмірі 21648 гривень, тобто повністю погашено заборгованість по аліментах по 28 вересня 2014 року,при цьому згідно досліджених в судовому засіданні квитанцій про сплату аліментів в період з 11 листопада 2010 року по 21 січня 2014 року було сплачено аліментів в розмірі 4450 гривень, тобто був охоплений період зобов'язання відповідача по аліментах з 28 квітня 2010 року по 28 березня 2011 року.

Залишок суми по аліментах в розмірі 17198 гривень відповідачем був сплачений в період з 24 листопада 2014 року по 12 січня 2015 року.

З наведеного можна зробити висновок, що в період з 28 вересня 2011 року по 28 серпня 2014 року (період несплати аліментів, за який позивачка просить стягнути неустойку (пеню), відповідачем аліменти не сплачувалися, а тому за вказаний період відповідач став погашати заборгованість по аліментах, сплачуючи платежі, починаючи з 24 листопада 2014 року.

При розгляді справи за №6-149цс14, предметом якої був спір про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року ухвалив постанову та зробив правовий висновок про те, що, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

А тому розмір неустойки (пені) за період з 28 жовтня 2011 року по 28 вересня 2014 року складатиме 76736 гривень, а саме :

Період сплатиСума аліментів, яка несплаченаКількість прострочених днівРозмір пені, грн.
28.10.11-28.09.264
28.11.11-28.09.140
28.12.11-28.09.020
28.01.12-28.09.96
28.02.12-28.09.72
28.03.12-28.09.56
28.04.12-28.09.32
28.05.12-28.09.12
28.06.12-28.09.88
28.07.12-28.09.68
28.08.12-28.09.44
28.09.12-28.09.20
28.10.12-28.09.00
28.11.12-28.09.76
28.12.12-28.09.56
28.01.13-28.09.32
28.02.13-28.09.08
28.03.13-28.09.96
28.04.13-28.09.72
28.05.13-28.09.52
28.06.13-28.09.28
28.07.13-28.09.08
28.08.13-28.09.84
28.09.13-28.09.60
28.10.13-28.09.40
28.11.13-28.09.16
28.12.13-28.09.96
28.01.14-28.09.2
28.02.14-28.09.8
28.03.14-28.09.6
28.04.14-28.09.2
28.05.14-28.09.2
28.06.14-28.09.
28.07.14-28.09.
28.08.14-28.09.
Всього 76736

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини виникла з вини відповідача, який не сплачував аліменти.

Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Тому, враховуючи наведене, а також беручи до уваги положення частини 2 статті 196 СК України, з урахуванням майнового стану відповідача, який на даний час ніде працює, має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, перебування теперішньої дружини відповідача на 35 тижні вагітності, того, що сума неустойки значно перевищує суму заборгованості по аліментам, яка на даний час відповідачем погашена повністю, виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір неустойки, який необхідно стягнути з відповідача, слід зменшити до 4000 гривень, а тому позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 4000 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а в решті позову відмовити.

.Керуючись ст.4, 10, 11, 60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, України, на користь ОСОБА_2 4000 (чотири тисячі) гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий : В.І.Бобрушко