Справа №339/88/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю прокурора Юхман Л.Я.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Поляницької сільської ради Болехівської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про працю,-

встановив:

Прокурор, звернувшись до суду із вказаним позовом, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Поляницької сільської ради шкоду у розмірі 11919.80 грн., завдану порушенням законодавства про працю та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Болехівського міського суду від 25.09.2014 р. відповідача, як голову Поляницької сільської ради , зобов"язано прийняти на роботу по переводу з відділу культури виконавчого комітету Болехівської міської ради ОСОБА_1 на посаду завідувача клубу с. Бубнище з 18.03.2014 року і на його користь стягнуто 14312 грн. 16 коп. заробітньої плати за час вимушеного прогулу.

Дане рішення виконане Поляницькою сільською радою, а саме виплачено 11919.80 грн. заробітньої плати за час вимушеного прогулу.

Посилаючись на те, що винним у незаконному переведенні працівника ОСОБА_1 та оплаті вимушеного прогулу є голова сільської ради, відповідач, то просить стягнути з нього на користь Поляницької сільської ради 11919 грн. 80 коп.заподіяної шкоди.

Представник особи, в інтересах якої заявлено позов - Поляницької сільської ради, в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності ( а.с .29).

Прокурор підтримав вимоги заяви, та виступаючи в судових дебатах, просив зменшити розмір відшкодуванням з врахуваням істотних обставин справи, що були встановлені при розгляді судом.

Відповідач позовних вимог не визнав та пояснив, що на сесії депутатів сільської ради від 11.09.2013 року прийнято рішення щодо укладення з ОСОБА_1 трудового контракту, щоб контролювати його роботу, яку сесія визнана незадовільною . За дане рішення проголосувала більшість депутатів, а тому, він, як голова сільської ради, зобовязаний був виконати рішення сесії.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Болехівської міської ради від 19.09.2013 р. змінено підпорядкування сільських клубних закладів, а саме прийняття та звільнення керівника сільського клубного закладу, яке раніше проводилося керівником відділу культури за погодженням з сільським головою, з моменту набрання чинності цього рішення проводилось сільським головою за погодженням з начальником відділу культури виконавчого комітету Болехівської міської ради.

Наказом відділу культури Болехівського міськвиконкому ОСОБА_1 звільнено з посади по переводу до Поляницької сільської ради.

17.03.2014 р. ОСОБА_1 написав заяву на ім'я відповідача, як сільського голови с.Поляниця про перевід його на посаду завідувача клуба с. Бубнище, де відповідач своєю резолюцією погодився на прийняття його на роботу, але на підставі контракту строком на три місяці.

Не погоджуючись із прийняттям на роботу на підставі контракту, ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами про прийняття його на роботу по переводу та стягнення вимушеного прогулу.

Рішенням Болехівського міського суду від 25.09.2014 р., зобов'язано сільського голову с. Поляниці Болехівської міської ради ОСОБА_1 прийняти на роботу по переводу з відділу культури виконавчого комітету Болехівської міської ради ОСОБА_1 на посаду завідувача клубу с. Бубнище з 18 березня 2014 року та стягнуто з Поляницької сільської ради 14312грн. в користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу. (а.с.5-7).

Розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу, який виплачений Поляницькою сільською радою згідно платіжного доручення №1 від 03.11.2014 в сумі 11919грн. (а.с.8) працівнику ОСОБА_3 за результатами розгляду трудового спору, встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили і в силу ч.3 ст.61 ЦПК Українидоказуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.41 ч.1 ,ст.49 Закону України „Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово та несуть за них відповідальність згідно з законодавством. Держава має право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевої державної адміністрації, яка заподіяла шкоду, у розмірах та порядку, визначених законодавством.

Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Положенням ст. 237 КЗпП України передбачено, що, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснюється з порушенням закону.

Пленумом Верховного Суду в п. 33 постанови N 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини.

Як випливає із змісту вказаних норм, до повної матеріальної відповідальності притягується керівник підприємства, установи, організації, який у свою чергу підписав незаконний наказ про звільнення працівника. Форма вини для покладення матеріальної відповідальності на службову особу, яка незаконно звільнила не має значення. Керівник може умисно протизаконно звільнити працівника, або може звільнити працівника, помиляючись у застосуванні закону, тобто допускаючи лише необережне правопорушення.

Так, за рішенням суду, яке набрало законної сили і яким зобов"язано прийняти на роботу по переводу згаданого вище працівника, встановлено, що під час переведення мали місце порушення КЗпП .

В судовому рішенні від 25.09.2014року зазначено, що задовільняючи вимоги ОСОБА_1 про прийняття його на роботу по переводу з відділу культури на посаду завідувача клубу с.Бубнище, суд виходив з того, що пропозиція сільського голови ОСОБА_2 про укладення контракту терміном на 3 місяці погіршила становище ОСОБА_1 порівняно із законодавством України про працю, оскільки фактично потягла за собою позбавлення його роботи і для відновлення порушеного права зобовязано відповідача прийняти на роботу ( а.с.6).

В той же час судом встановлено, що укласти договір про прийняття на посаду завідувача клубу ОСОБА_1 на контрактній основі передувало рішення сесії Поляницької сілької ради від 11.09.2013року , за яким сесія доручила голові сільської ради призначити на посади керівників сільських клубів с.Поляниця та с.Бубнище саме шляхом укладення з ними трудових договорів (контрактів) а.с.45.

Зазначене підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, депутати сільської ради , які пояснили, що саме вказаним рішенням зобов'язано відповідача прийняти ОСОБА_1 на посаду завідуючого клубом с.Бубнище на основі контракту і він, як сільський голова зобов'язаний був виконати рішення сесії. Приймаючии таке рішення на сесії одноголосно, депутати виходили з того, що визнали роботу завідуючого клубом с.Бубнище незадовільною і тому, щоб проконтролювати роботу, вимагали прийняття його по переводу на роботу шляхом укладення контракту. Вважають, що вини відповідача, як голови сільської ради немає, оскільки так діяти його зобов'язувало рішення сесії сільської ради.

Викладені обставини, які вказують на те, при яких умовах здійснено порушення трудового законодавства щодо завідувача клуба с.Бубнище , дають можливість у відповідності до вимог ст. 137 КзпП зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю, з урахуванням ступеня вини відповідача .

При цьому суд враховує врахував роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками". За змістом ч. 2 п. 3, п.19 вказаної постанови, виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП Українизалежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; тощо; який майновий стан працівника.

Судам слід мати на увазі, що зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, допустиме лише у виключних випадках при наявності зазначених у ст.137 КЗпПумов, які мають бути підтверджені ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, з обов'язковим викладенням у рішенні мотивів зниження суми, яка стягується.

Матеріалами справи встановлено, що доходи відповідача за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року становлять 21168.58 грн. ( а.с.37-46).

З акту обстеження його матеріально побутових вбачається, що він часто хворіє , власного житла немає, проживає у будинку батька, який потребує капітального ремонту, а також на його утриманні знаходяться малолітня дочка та батько пенсіонер, який хворіє і потребує лікування (а.с.38).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомого майна у відповідача немає (а.с. 39).

Його дружина працює вчителем Поляницької ЗОШ І-ІІІ і її доходи за період вересень 2014 року по лютий 2015 року становлять 6697 грн.96 коп. , допомоги в Управлінні праці та соціального захисту населення не отримує ( а.с.35-36).

Враховуючи фактичні обставини справи, за яких заподіяно шкоду, матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір відшкодування до 5000грн.

Судові витрати стягуються з відповідача в дохід держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 137, 232,236 КЗпП України, ст.ст.59,212-215,218 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов частково задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2:

- на користь Поляницької сільської ради (р/р 0013 МФО 836014 Банк одержувача ГУДК в Івано-Франківській області код доходу 240603) 5000 (п'ять тисяч) грн., заподіяної порушенням законодавства про працю та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу .

- судовий збір в дохід держави у розмірі 243(двісті cорок три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.