АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Людмили Володимирівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року в справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Людмили Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - товариства з обмеженою відповідальністю без вилучення паспортного документу,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України КушнірЛ.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Розважівське агро-промислове підприємство» громадянина України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу відмовлено.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Розважівське агро-промислове підприємство» громадянина України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу.

Заслухавши доповідь судді,пояснення представника боржника, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 13.08.2014 року відкрито виконавче провадження за наказом Господарського суду Київської області №911/689/14 виданого 04.07.2014 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Розважівське агро-промислове підприємство» на користь Аграрного фонду боргу за користування коштами.

Звернувшись з поданням про тимчасове обмеження виїзду за кордон ОСОБА_3 як керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Розважівське агро-промислове підприємство» , старший державний виконавець Кушнір Л.В. зазначала , що з дня відкриття провадження за вказаним наказом Господарського суду Київської області, боржником не здійснено будь-яких дій, які б спрямовувались на виконання рішення суду, тобто боржник умисно ухиляється від виконання зобов»язань , що дає підстави звернутись до суду з подання про обмеження керівника юридичної особи ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні вказаного подання, суд виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням, як не надно і доказів, що саме ОСОБА_3 на момент звернення державного виконавця із вказаним поданням до суду, є керівником ТОВ «Розважівське агро-промислове підприємство».

Такий висновок суду колегія суддів вважає, законним та обґрунтованим, відповідним нормам матеріального та процесуального права.

Так, згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини .

При цьому саме невиконання боржником самостійно зобов»язань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов»язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов»язань повинен вже відбутися і бути об»єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб»єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов»язання.

Будь-яких доказів того, що боржник вчиняє дії спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, майна, зміну місця знаходження , перешкоджання в реалізації арештованого майна тощо) , заявник не надав та на наявність таких не вказав. Як відсутня і інформація щодо наявності або відсутності коштів на рахунках боржника, на які постановами виконавця від 19.09.2014 року та 11.08.2015 року накладено арешт.

Не надано доказів і того, що державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», вчинено всі необхідні дії щодо виконання судового рішення, як то: опечатування, вилучення, передача майна(арештованого виконавцем на підставі постанови від 22.10.2014 року) на зберігання та реалізацію його в установленому законодавством порядку; накладення стягнення у вигляді штрафу на юридичну та посадових особу у випадках, передбачених законом; вимога від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичної особи про надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 є керівником ТОВ «Розважівське агро-промислове підприємство» лише з липня 2015 року, в зв»язку з чим дане подання державного виконавця і з цих підстав неможна визнати обґрунтованим, зважаючи на те, що виконавче провадження відкрито ще 13.08.2014 року .

На підставі викладеного, ухвала суду є законною та обґрунтованою, висновків якої доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України КушнірЛюдмили Володимирівни відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: