У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 1997 року він проживає в квартирі АДРЕСА_1, яка належала на праві власності його матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла, і він прийняв у спадщину зазначену квартиру. Згодом про смерть його матері довідався його приятель ОСОБА_4 та почав разом із своєю дружиною ОСОБА_2 приїжджати до нього та, знаючи про його залежність від спиртного і зловживання алкоголем, став регулярно пригощати його спиртними напоями. ОСОБА_4 запропонував йому допомогти в оформленні права на спадщину та забрав його паспорт, військовий квиток, свідоцтво про смерть його матері та документи на квартиру. Згодом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 почали возити його до невідомих йому осіб та вказували, де саме він повинен поставити свій підпис, пояснюючи, що таким чином оформлюється його спадщина. Через деякий час ОСОБА_4 та ОСОБА_2 повідомили його, що він особисто 27 вересня 2010 року продав квартиру ОСОБА_2 та почали погрожувати фізичною розправою, якщо він не виселиться. Позивач указує, що не мав наміру продавати квартиру, оскільки є інвалідом другої групи і це є його єдиним помешканням. Вказує, що в силу свого стану здоров'я на момент укладання угоди він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2010 року недійсним та визнати за ним право власності на квартиру.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27 вересня 2010 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте ОСОБА_2 просить поновити цей строк з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені в клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід задовольнити.

Проте у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що у момент учинення спірного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, що зокрема підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи, та на підставі ст. 225 ЦК України визнав договір купівлі-продажу недійсним.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.С. Ткачук