Справа №642/5139/14
Провадження №2/642/407/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Скляренка С.О., при секретарі Островерховій О.Г., за участю прокурора Івасюка М.О.., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Ленінського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно його двох доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування зазначеного позову ОСОБА_1 зазначила, що з 17.07.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народилися доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 У жовтні 2010 року фактично припинилися шлюбні стосунки між сторонами, рішенням Московського районного суду м. Харкова 14.09.2012 року шлюб був розірваний. Діти мешкають з матір'ю. Рішенням Московського районного суду м. Харкова 06.06.2011 року були стягнуті аліменти з ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, однак добровільно відповідач аліменти не сплачував, у зв'язку з чим було відкрито виконавче провадження у Жовтневому ВДВС ХМУЮ. 30.03.2013 року були внесені відомості в ЄРДР про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ст.. 164 ч. 1 КК України. Позивач також зазначила, що фактично відповідач з жовтня 2010 року участі у вихованні дітей не приймає, аліменти не сплачує, життям дітей не цікавиться, не телефонує та не виявляє бажання спілкуватись та приймати участь у їх вихованні.

У судові засідання позивачка жодного разу не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином. Суд відмовив в задоволенні поданого 20 лютого 2015 року позивачкою клопотання про відкладення судового засідання через хворобу, оскільки ОСОБА_1 не надано будь-якого належного підтвердження вказаній обставині, а крім того, ще на початку розгляду справи в липні 2014 року вона надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності (а.с. 31) і саме ця заява була взята за основу при постановленні 24 грудні 2014 року ухвали судовою колегією судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області (а.с. 79-80).

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання повторно також не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, жодних заяв про перенесення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

Таким чином суд вирішив розглядати справу у відсутності позивачки та її представника на підставі наданих письмових доказів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Ленінського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньок суду наданий не був.

Прокурор в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 07.12.2010 року.

Від шлюбу в них народилися доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_3 від 07.09.2004 року та серія НОМЕР_2 від 05.09.2008 року відповідно.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2011 року з відповідача було присуджено до стягнення аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2012 року був розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

10.12.2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого документа, виданого на підставі вищевказаного рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей.

30.03.2013 року слідчим Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області внесені відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ст.. 164 ч.1 КК України у зв'язку з його ухиленням від сплати аліментів (кримінальне провадження №0000982).

12.04.2013 року позивачка по справі ОСОБА_1 була залучена до кримінального провадження №000982 від 30.03.2013 року законним представником потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Враховуючи викладене, у випадку, якщо особа подає позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, вона повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У якості доказів позовних вимог позивачка посилається зокрема на покази вихователя ДНЗ №182 ОСОБА_6, а також керівника танцювального колективу «Острів скарбів» ОСОБА_7, інших свідків, зазначивши в позові, що вони можуть підтвердити факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, однак клопотання про виклик свідків нею або її представником ні в самій позовній заяві, ні в ході судового розгляду заявлено не було. Разом з цим, суд критично ставиться до долучених до матеріалів позову письмових показів за підписом ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вказані особи не були допитані в судовому засіданні в якості свідків, у встановленому законом порядку не приводились до присяги про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань не попереджувалися, а тому ці пояснення суд вважає неналежними доказами.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тобто не було належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав. На підставі наданих позивачем лише документальних доказів неможливо встановити характер стосунків, що склалися між батьком та доньками, та зробити висновок про те, що відповідач дійсно взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків.

Таким чином, позивачкою не надано достатніх належних доказів, які б вказували на достатність правових підстав для задоволення позовних вимог, тобто не доведені обставини, на які посилається позивачка як на підставу позовних вимог, не надано достатніх доказів в обґрунтування цих вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 59, 60, 157, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 164-166 СК України, Пленумом Верховного суду України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Ленінського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Скляренко