ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/624/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 позовні вимоги змінив, змінені підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивачка ОСОБА_2 5.06.2001 року придбала спірну квартиру АДРЕСА_1, але в ній не проживала. 15.06.2001 року її син ОСОБА_6 уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 16.08.2001 року ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену згоду на прописку та проживання у вказаній квартирі дружині сина ОСОБА_3 та доньці останньої від першого шлюбу ОСОБА_4 У вересні 2012 року син позивачки ОСОБА_6 в зв'язку з непрязненими відносинами з відповідачами покинув спірне приміщення, а 25 грудня 2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_3 було розірвано. 14.05.2014 року позивачка звернулась з листом до відповідачів про виселення їх зі спірної квартири та зняття з реєстрації до 14.08.2014 року. Вказане звернення вони отримали 24.05.2014 року, але виселились тільки в кінці серпня 2014 року, залишивши в квартирі голі стіни. Поскільки відповідачі добровільно виселились зі спірного житла, при цьому вони не є і ніколи не були членами сім'ї позивача, тому їх треба визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в порядку ч.2, ст.167 ЖК України, так як вони вибули на постійне місце проживання до іншого жилого приміщення. Однак куди саме представник позивача не знає.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судові засідання не з'явились жодного разу, про розгляд справи були неодноразово повідомлені належним чином (а.с.22; 39; 44; 47; 51-52), але у направлених заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутність, врахувавши, що зі спірної квартири вони виселились і їх речі там не знаходяться (а.с.25; 27; 53).
Заслухавши представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини.
Згідно ч.1; 3, ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Як встановлено у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_2 5.06.2001 року уклала договір купівлі-продажу квартири АЕА №329395, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим у реєстрі №2188, за яким придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5). Даний договір був зареєстрований в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 20.08.2001 року за №7665, про що свідчить реєстраційне посвідчення (а.с.6). Позивачка зареєстрована та постійно мешкає в АДРЕСА_2 (а.с.4), а в спірній квартирі вона не проживала.
16.08.2001 року ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену згоду на прописку та проживання у вказаній квартирі дружині сина ОСОБА_3 та доньці останньої від першого шлюбу ОСОБА_4, що підтверджується заявою від 16.08.2001 року, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованою у реєстрі за №2945 (а.с.14).
15 червня 2001 року, тобто через 10 днів після придбання спірної квартири позивачкою, її син ОСОБА_6 уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3, який був зареєстрований у відділу РАГС Демидівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №11. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також відповідачка ОСОБА_4 - донька ОСОБА_3 від першого шлюбу, стали спільно проживати в квартирі позивачки.
Спірна квартира є двохкімнатною, ізольованою квартирою жилою площею 30,10 м2, загальною площею 53,90 м2, розташованою на 2 поверсі 11-типоверхового будинку, зареєстрованими на день розгляду справи в ній є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі по справі, а також ОСОБА_6 - син позивачки, що підтверджується довідкою Ф-3 №646 від 18.06.2014 року (а.с.11).
У відповідності до ч.2, ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
У вересні 2012 року син позивачки ОСОБА_6 в зв'язку з непрязненими відносинами з відповідачами покинув спірне приміщення і з цього часу з ними не спілкувався, а 25 грудня 2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_3 було розірвано (а.с.8). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3.04.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2013 року було залишено без змін (а.с.9-10), тобто воно набрало законної сили.
14.05.2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулась із нотаріально посвідченою заявою до відповідачів про виселення їх зі спірної квартири та зняття з реєстрації до 14.08.2014 року (а.с.7). Вказане звернення вони отримали 24.05.2014 року (а.с.12), але виселились тільки в кінці липня - на початку серпня 2014 року, при цьому з реєстраційного обліку квартири не знялись. Факт виселення відповідачів зі спірної квартири в кінці липня на початку серпня 2014 року підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, два останніх з яких вказали, що у зазначений час кількома рейсами брат ОСОБА_3 завантажив та перевіз все майно з квартири АДРЕСА_1, включаючи меблі, побутову техніку, речі повсякденного вжитку, залишивши повністю її порожньою.
За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
Представник позивача наполягав у судовому засіданні на задоволенні позову саме на підставі ч.2, ст.167 ЖК України, обґрунтовуючи його тим, що відповідачі добровільно вибули зі спірної квартири до іншого помешкання, при цьому саме до якого він не знає, тому вони втратили право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Допитані в судовому засіданні вказані вище свідки також не знають куди саме і за якою адресою вибули відповідачі.
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що поскільки відповідачі добровільно виселились з квартири АДРЕСА_1, однак вони не набули права постійного користування іншим жилим приміщенням, до якого виселились, що і не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, тому в задоволення позову позивачки про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з дня їх вибуття в порядку ч.2, ст.167 ЖК України необхідно відмовити.
Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; 169; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст.47 Конституції України, ст.167 ЖК України, ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачами.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :