Справа № 165/2179/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/409/15 Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 29 січня 2015 року,

В С ТА Н ОВ И Л А:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 29 січня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлення про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст.ст. 11, 60 ЦПК України позивач не надала суду належних доказів того, що на даний час вона потребує матеріальної допомоги від повнолітніх дітей.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Як передбачено ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що згідно повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2014 року та серії НОМЕР_2 від 4 квітня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_2 (а.с. 4, 5).

З довідки управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області № 1634 від 13 серпня 2014 року та посвідчення серії НОМЕР_3, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області 2 жовтня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с. 5, 7).

Згідно висновку МСЕК серії АВ № 0050197 від 1 листопада 2013 року ОСОБА_2 протипоказана робота в шкідливих і небезпечних умовах (а.с. 39).

На праві власності ОСОБА_2 належить ? частина домоволодіння по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - по ? частині вказаного домоволодіння (а.с. 57).

Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Нововолинськ, м. Володимир-Волинський, Володимир-Волинського та Іваничівського районів 24 жовтня 2014 року надано інформацію про те, що згідно баз даних РІІС та НАІС ДАІ за ОСОБА_2 зареєстровано два транспортні засоби, а саме: автомобіль "VOLKSWAGEN T4", 1996 року випуску та автомобіль "PEUGEOT EXPERT", 2000 року випуску (а.с. 68, 69).

Згідно витягу з бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України", наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби від 5 грудня 2014 року, ОСОБА_2 протягом 2014 року неодноразово перетинала державний кордон України, виїжджаючи у Республіку Польща та Республіку Білорусь (а.с. 111-112).

Відповідач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 9 липня 2011 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 11 червня 2013 року (а.с. 63, 64).

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Враховуючи, що позивач забезпечена житлом, на час пред'явлення позову за нею було зареєстровано в установленому порядку два транспортних засоби, розмір пенсії перевищував прожитковий мінімум для відповідної категорії осіб, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача обгрунтованої потреби отримувати матеріальну допомогу від повнолітніх дітей.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 949 грн., а 1074 грн. прожитковий мінімум для відповідної категорії осіб становитиме лише з 1 грудня 2015 року.

Таким чином, дохід позивача перевищує встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що автомобіль "PEUGEOT EXPERT" вона продала, на підтвердження чого надала суду копію довіреності (а.с. 141), однак суд першої інстанції правильно не взяв до уваги такі доводи, оскільки видача довіреності на право вирішення питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу не свідчить про припинення права власності позивача на таке майно.

Відчуження автомобіля "VOLKSWAGEN T4" вже після пред'явлення позову не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки у позовній заяві позивач покликалася на свій матеріальний стан, який існував саме до моменту пред'явлення відповідного позову в суд.

Доводи позивача про те, що вона виїжджала за кордон з метою лікування та придбання лікарських засобів належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Таким чином, наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків суду вони не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 29 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді