Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А.

При секретарі Михайловській Т.П.

За участю позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м . Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , 3-я особа КС « Добробуд», до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд в лютому 2015 року з позовом до відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , який уточнила заявою від 27 жовтня 2015 року , про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 37019,18 грн. та моральної шкоди 2000 грн.

Вказує на те, що 7 лютого 2008 року між Кредитною спілкою « Добробуд» і ОСОБА_3 укладений кредитний договір , за яким відповідач отримав кредит 20000 грн. на строк 37 місяців зі сплатою процентів 24 % на рік з погашенням кредиту шляхом щомісячного платежу 555,56 грн. тілу кредиту і 394,52 грн. відсотків.

З ОСОБА_2 укладений договір поруки на забезпечення виконання боржником кредитного договору.

ОСОБА_3 свої зобов»язання перед кредитором не виконав.

КС « Добробуд» у відповідності до п. 6.2.6 кредитного договору 27 червня 2012 року відступила їй право вимоги боргу , про що ОСОБА_3 був повідомлений під особистий підпис 27 червня 2012 року.

Між нею та ОСОБА_4 був укладений договір та графік погашення заборгованості, але відповідач свої зобов»язання не виконав. Існує борг на суму 37019,18 грн. , який складається з тіла 13000грн., пені за прострочення виплат 19041 грн. , інфляційних 2715,75 грн , які просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просить його задовольнити.

Представник 3-ї особи участі в судовому засіданні не приймав, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_3М в судове засідання не прибув, направив письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, погоджується на стягнення боргу в сумі 13000 грн. Пояснила , що за кредитним договором з кредитною спілкою « Добробуд» вони отримали грошові кошти на строк два роки з оплатою відсотків. Згідно договору поруки вона виступала поручителем за виконання позичальником умов кредитного договору. ОСОБА_1 повідомила про передачу їй права вимоги боргу , при зустрічі з нею чоловік ОСОБА_3 підписав договір про погашення боргу в сумі 33000 грн, до якого докладався графік погашення боргу. До 1 липня 2014 року вони погашали борг ОСОБА_1, залишилось 13000 грн. боргу. Далі виплачувати борг не мали можливості через складне матеріальне становище. Тому просить в іншій частині позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи , суд дійшов такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно кредитному договору № КС 002041 від 7 лютого 2008 року ( а.с.3) КС « Добробуд» надав ОСОБА_3 кредит в сумі 20000 грн. строком на 37 місяців з 7 лютого 2008 року по 7 лютого 2011 року зі сплатою 24 % річних.

Згідно договору поруки № КС -002041 від 7 лютого 2008 року ( а.с. 4) поручитель ОСОБА_2 зобов»язалась перед кредитором КС « Добробуд» відповідати за виконання позичальником обов»язків за зазначеним кредитним договором.

Відповідно до договору відступлення права вимоги від 27 червня 2012 року КС « Добробуд» відступила ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 33000 грн. ( а.с. 5).

Про заміну кредитора боржник ОСОБА_3 повідомлений письмово 27 червня 2012 року під особистий підпис ( а. 6)

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

У відповідності до ст.. 513 ч. 1 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов»язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов»язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав , якщо інше не встановлено договором або законом.

Як видно із договору від 27 червня 2012 року ( а. с.8-9) між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, боржник зобов»язується відшкодувати їй погашений перед КС « Добробуд» борг 33000 грн. до 1 липня 2014 року в порядку згідно графіку та сплатити пеню в сумі 1/10 частини в день від первісної суми в разі прострочення платежу за графіком .

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, це одна десяти відсотка, тобто 33 грн.

До договору докладений графік погашення боргу ОСОБА_3, в якому відображено суми і дати фактичного погашення боргу, із я кого видно, що боржником порушувались строки виплати в суми виплат.

Згідно наведеному позивачем розрахунку, борг по основному зобов»язанню становить 13000 грн. , по пені 19041 грн.

Заборгованість по зобов»язанню та пені обґрунтована та знаходить своє підтвердження. Приймаючи до уваги, що договірні відносини з виплати боргу за кредитним договором в порядку відступлення права вимоги склались між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 згідно договору між ними, відповідальність з невиконання цього договору покладається на відповідача ОСОБА_3 , так як з ним позивачем укладено договір щодо порядку і умов погашення боргу, а тому у відповідності до вимог ст. 514 ЦК України у позивача є право вимагати виконання зобов»язань в обсязі даного договору, тобто з ОСОБА_3

Таким чином, суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13000 грн. боргу .

Стосовно стягнення пені в розмірі 19041 грн., то її вимога обґрунтована умовою договору між ОСОБА_1 і ОСОБА_4

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимогст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом , зокрема зі сплати неустойки.

Обов»язок позичальника в разі порушення ним виконання зобов»язання сплатити пеню передбачений договором .

При вирішенні питання про розмір пені, яка підлягає стягненню, суд враховує положення ст.. 551 ч. 3 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи значне перевищення розміру пені ( 19041 грн.) у співвідношенні до розміру заборгованості ( 13000 грн.), а також наявність дочки ОСОБА_5, яка малозабезпечена і отримує соціальну допомогу - інваліда 3 групи, яка проживає з батьками однією сім»єю, суд зменшує розмір пені і визначає до стягнення пеню в сумі 9000 грн.

Також обґрунтовані вимоги позивача про стягнення компенсації у зв»язку з інфляцією, оскільки згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Враховуючи , що за зобов»язанням ОСОБА_5 повинен був погасити ОСОБА_1 борг до 1 липня 2014 року, то в межах заявлених позивачем вимог щодо виплати інфляційних на момент 10 лютого 2015 року,то виходячи з помісячного індексу інфляції з липня 2014 року по січень 2015 року, шляхом множення ( 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024х 1,019х1,03), коефіцієнт зростання дорівнює 1,119, а розмір інфляційної виплати становить 1549,60 грн. (13000 грн. х (1,119х100-100) :100.

Таким чином, суд задовольняє позов ОСОБА_1 на загальну суму 23549,60 грн. ( 13000 грн. + 9000 грн. + 1549,60 грн.), яку стягує з ОСОБА_3

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди , суд зазначає наступне.

Як роз»яснив Верховний Суд України в п. 2 постанови Пленуму № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються у вказаних випадках та якщо відшкодування моральної шкоди прямо зазначено в спеціальних законах.

Однак у спорах про неналежне виконання забов»язань з повернення боргу відшкодування моральної шкоди не передбачене законодавством. Тому вимоги позивача підлягають відхиленню як такі, що заявлені безпідставно.

Суд відмовляє у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, оскільки остання не перебувала у договірних відносинах з позивачем і не виступає поручителем у зобов»язанні ОСОБА_3 перед ОСОБА_1

Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує витрати з оплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 235,50 грн. 43 коп.

На підставі ст.. ст.. 1046, 1050, 625, керуючись ст.. ст.. 10, 57, 60,209 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, борг в сумі 23549 грн. 60 коп. та на відшкодування витрат із сплати судового збору 235 грн. 50 коп., а разом суму 23785 грн. 10 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тітова Т.А.

23.11.2015