№ 207/5725/14-ц
№ 2/207/140/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді: САВЧЕНКА В.О.

при секретарі: ГОРБ С.Б.

за участі представника відповідача ОСОБА_1: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини -- сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191 СК України.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з відповідачем ОСОБА_1 вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1995 року. Від проживання з відповідачем у шлюбі вони мають трьох синів, двох повнолітніх та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого відповідач зобов'язаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. Подружні стосунки з відповідачем припинені, матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина відповідач не надає. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення аліментів на малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Оскільки ж відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 23 лютого 2015 року з позовною заявою ОСОБА_5 не був згоден та пояснив, що він сумнівається в своєму батьківстві відносно сина ОСОБА_7, 2012 року народження, оскільки його дружина ОСОБА_5 не проживає з ним з 2010 року. Крім того, в одному з останніх телефонних розмов вона сказала йому, що ОСОБА_6 не є його сином. Шлюбні відносини вони припинили в 2010 році, хоч шлюб їх у встановленому порядку не розірваний. Мешкають вони окремо один від одного і спільного господарства не ведуть. Як йому стало відомо, позивачка на теперішній час проживає з іншим чоловіком. В судовому засіданні 23 лютого 2015 року ОСОБА_1 попросив зробити перерву на день-два для спілкування з позивачкою і вирішення спірних питань, проти чого позивачка не заперечувала. Але за станом на 25 лютого 2015 року, як стверджувала представник відповідача і сам відповідач в своїй заяві, його в м. Дніпродзержинську вже не було, хоч в судовому засіданні 23 лютого 2015 року відповідач стверджував, що буде знаходитися в м. Дніпродзержинську до кінця лютого 2015 року.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні 25 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 визнала та пояснила, що дійсно відповідач ОСОБА_5 знаходився в зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 10 лютого 1995 року. Шлюбні відносини припинені. Від подружнього життя вони мають трьох синів, двох повнолітніх та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з позивачкою. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_7 він не надає. Син мав намір оспорювати батьківство відносно сина ОСОБА_7, але не зараз, можливо, через декілька місяців. Якщо ж суд та позивачка ОСОБА_5 не бажають ще чекати деякий час, то вона, як представник сина, згодна щоб суд виніс рішення про стягнення аліментів за рішенням суду на сина ОСОБА_7. А син вже, як забажає, то буде оспорювати батьківство відносно сина ОСОБА_7 дещо пізніше.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав.

Сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі. Але подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина, який знаходяться на утриманні матері. На утримання малолітнього сина відповідач, згідно діючого законодавства, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду.

Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. До дня розгляду справи відповідач не надав суду особисто, не направив до суду ніяких доказів іншим способом проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5 і не вказав суду джерела таких доказів. Як сам відповідач, так і його представник тільки говорили про сумніви щодо батьківства відповідача відносно сина ОСОБА_7. Отже, інтимні стосунки позивачка і відповідач підтримували і після 2010 року. Якби цього не було, то відповідач не сумнівався б в своєму батьківстві відносно сина ОСОБА_7, а категорично заперечував би проти свого батьківства відносно сина ОСОБА_7 і проти позовних вимог. Але зустрічного позову про оспорювання батьківства до суду так і не надійшло. Більш того, відповідач вже виїхав з м. Дніпродзержинська, хоч мав намір залишатися в м. Дніпродзержинську до кінця лютого 2015 року.

Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити повністю - в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України.

Суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити повністю. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Керуючись статтями 180, 182, 183, 191 ч. 1 СК України, статтями 10 і 60 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини -- сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні матері, - з а д о в о л ь н и т и п о в н і с т ю .

Стягувати аліменти з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Баглійським РВ 06 січня 2000 року), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зі слів працює за межами України в "Росэлектрострое" (г. Санкт-Петербург, ул. Декабристов, дом № 46, литера А, помещение № 6), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, зі слів фактично мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), починаючи з 16 грудня 2014 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Баглійським РВ 06 січня 2000 року) на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах місячної суми платежу та на протязі десяти днів з дня проголошення цього рішення сторонами або їх представниками може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська.

С у д д я : В.О. САВЧЕНКО