АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1359/14-ц 22-ц/774/418/К/15
Справа № 212/1359/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/418/К/15 суддя Кулігіна Т.Д.
Категорія - 5 ( ІV ) Суддя - доповідач - Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Жовтневий районний відділ в місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва від 12.11.2013 року, виданого на підставі Акту про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 01.10.2013 року, якою він не може на власний розсуд розпоряджатись, оскільки в квартирі проживає колишній власник ОСОБА_1, який добровільно виселятись не бажає.

Просив суд: визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_1 із зазначеної квартири.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_1 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права: розгляд справи без належного повідомлення відповідача про призначення судового засідання; невиконання вимог п.4 ч. 1 ст. 201 ЦК України щодо обов'язку суду зупинити провадження до розгляду іншої справи про визнання прилюдних торгів недійсними.

При цьому, представником відповідача наведено доводи щодо недійсності прилюдних торгів та звернуто увагу суду на те, що за приписами ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна сторона зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_1, будучи завчасно (17.02.2015 року), у порядку статті ч.5 ст. 76 ЦПК України через свого представника ОСОБА_2 (який діє на підставі нотаріально завіреної довіреності від 18.05.2013 року - а.с. 69), належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_2 судового повідомлення про призначення судового засідання на 03.03.2015 року - а.с. 88), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив та не скористався правом на участь у судовому засіданні через свого представника, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог, апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 12 листопада 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 (а.с. 8).

У вказаній квартирі зареєстрований та проживає колишній власник ОСОБА_1, що сторонами не оспорюється.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, як власник квартири, має право вимагати усунення порушень у користуванні власністю, які чинить своїм проживанням у квартирі ОСОБА_1, а тому порушене право підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_1 втратившим право користування спірною квартирою та його виселенням.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносин сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення таким вимогам закону не відповідає, а тому, колегія суддів, скасовує рішення суду у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення позивачем правомочностей власника щодо користування й розпорядження належною йому квартири існують перешкоди, а тому останній має право вимагати їх усунення.

Разом з тим, згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право скористатись не будь-яким, а певним способом захисту цивільного права, які визначені у частині другій цієї статті, а саме шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;) припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, належним способом захисту права власності ОСОБА_3, порушення якого виявляється у наявності перешкод у користуванні квартирою, у даному випадку буде припинення дії, яка порушує це право, а саме: виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки чинним цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права власника.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що правочин, за яким ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, є недійсним, а тому не створює для нього правових наслідків та не дає право на звернення до суду з даним позовом, колегією суддів відхиляється, оскільки правомірність такого правочину не є предметом даного спору, а згідно з приписами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо обов'язку суду зупинити провадження у справі до розгляду іншої справи про визнання прилюдних торгів недійсними колегією суддів відхиляється, оскільки ані відповідачем ОСОБА_1, ані його представником ОСОБА_6, не надано суду доказів щодо розгляду такої справи в порядку цивільного судочинства, а всі посилання на наявність такої справи є голослівними та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом у розумінні ст. 58, 59 ЦПК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

На підставі вищевикладеного колегія суддів ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилом ч.1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких серед іншого відносяться витрати на правову допомогу ( ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем вірно сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. (виходячи з мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня 2014 року, у розмірі 1218 грн.), і саме ця сума підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у відповідності до квитанції про оплату судового збору (а.с. 9).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Жовтневий районний відділ в місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: