Дата документу 06.04.2015
Справа № 501/1996/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Іллічівській міській суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Максимович Г.В.,

при секретарі - Єговкіні О.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовом (а.с.3-4) до ОСОБА_2, в якому мотивуючи тим, що в період шлюбу з відповідачем вони на підставі договору купівлі-продажу придбали спірну квартиру придбали кв.№ 47 (надалі - спірна квартира), загальною площею 28,9 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 в м.Іллічівську Одеської області та так як не можуть дійти згоди щодо подялу вказаного майна, просить суд:

· визнати за нею право власності на ? частини однокімнатної кв.47, загальною площею 28,9 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 в м.Іллічівську Одеської області, а також стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов, просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав до суду письмові заперечення та заяву про застосування строків позовної давності (а.с.18-20, 28, 31-33). Просив у позові відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

23 вересня 1995 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

У період шлюбу, 02.07.2002 р. на ім'я ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбана АДРЕСА_1 в місті Іллічівську Одеської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.10-11).

Рішенням Лебединського районного суду від 14 листопада 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Відповідно до положень ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Звертаючись до суду з позовом, представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 клопотала про відновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу в період з 2006 по листопад 2013 року позивачка з відповідачем підтримували фактичні шлюбні стосунки, отримувала орендну плату зі здачі спірного майна, не зверталася до суду з позовом до 2013 року, так як вважала, що її права як співвласника не порушені, підстав для подання позову вона не вбачала.

Однак вказані факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема, відповідач ОСОБА_2 пояснював, що хоча після розірвання шлюбу він та його колишня дружина мешкали в одній квартирі, вони не вели спільного господарства та сімейного бюджету, не проживали однією сім'єю.

Матеріалами справи на а.с. 23-24,39, 90-93 підтверджено, що в період з 2007 по 2014 рр. Лебединським районним судом Сумської області розглядались майнові спори між колишнім подружжям про поділ спірної квартири, захист права власності, усунення перешкод у користуванні квартирою в м.Лебедин та стягнення аліментів на утримання доньки.

Так, ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 12 березня 2007 р. (справа № 2-254/07) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартири АДРЕСА_1 повернуто позивачці в зв'язку з тим, що позов подано з порушенням правил виключної підсудності, оскільки спір підлягає розгляду в суді за місцезнаходженням спірної квартири (а.с. 23-24).

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 24 листопада 2010 року (справа № 2-1792/10) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_3 в м.Лебедині Сумської області та виселення закрито на підставі поданої позивачкою заяви, в якій вона відмовилась від заявлених вимог в зв'язку з добровільним вирішенням питання по суті.

08.07.2010 р. ОСОБА_1 на підставі договору дарування кватири, посвідченого нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2086, набула у власність квартиру АДРЕСА_3

17.11.2010 року ОСОБА_2 було знято з реєстрації місця проживання за адресою: Сумська область, м.Лебедин, АДРЕСА_3, - а 01.08.2011 р. зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, - про що є відповідні відмітки у паспортному документі ОСОБА_2 (а.с. 21-22).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2014 року (справа № 580/873/14-ц) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.90-91).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 29 жовтня 2014 року рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2014 року в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, змінено та визначено у сумі 300 грн., а не ? частини від усіх видів заробітку (а.с.92-93).

Як вбачається з тексту рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22.09.2014 р. (а.с.90), ухваленого у справі № 580/873/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання зазначала, що сторони проживали в шлюбі, після розірвання якого їхня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишалася проживати з матір'ю, а з вересня 2013 року навчається у Одеському національному морському університеті.

Як зазначав апеляційний суд Сумської області в рішенні від 2.10.2014 р. при розгляді справи суд першої інстанції належним чином з'ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки, викладені в рішенні.

Показання допитаних у справі свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 є поверховими і не дають змоги суду встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з 2006 по листопад 2013 року.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснювала, що після розірвання шлюбу сторони проживали в одній квартирі, але про обставини їх життя їй фактично відомо зі слів позивачки.

Свідок ОСОБА_4, яка приходиться донькою сторін, пояснила, що після розірвання шлюбу сторони проживали в одній квартирі, на даний час вона проживає з матір'ю, навчається в Одеському національному морському університеті.

Свідок ОСОБА_7, який приходиться сусідом, пояснив, що бачив сторін, але у спірній квартирі ніколи не був.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що була продавцем спірної квартири та з часу продажу квартири підтримує з ОСОБА_2 дружні стосунки. Факт проживання ним однією сім'єю з позивачкою ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу не підтвердила.

Свідок ОСОБА_10, яка приходиться матір'ю відповідача ОСОБА_2, заперечувала проти факту проживання сина з позивачкою ОСОБА_1 однією сім'єю після розірвання між ними шлюбу.

В свою чергу, позивачка в позові не просить встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у певний період часу, а суд відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя слід обчислювати з 07 березня 2005 року, з часу набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу, оскільки з вказаного часу між сторонами виник спір про порушення своїх майнових прав.

На а.с. 28 є заява відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частку спільно нажитого майна.

Докази наявності поважних причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об'єктивних незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, відсутні, а наведені позивачкою поважні причини пропущення позовної давності спростовуються матеріалами справи.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що інтерес ОСОБА_1 дійсно порушений, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, за відсутності наведених позивачем поважних причин пропущення позовної давності, в позові ОСОБА_1 слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Щодо посилання позивачки ОСОБА_1 в обґрунтування вимог про визнання за нею права на частку квартири на приписи статті 392 ЦК України суд зазначає наступне.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку відповідачем ОСОБА_2 право ОСОБА_1 на частку спірної квартири не оспорюється, в зв'язку з чим положення ст.392 ЦК України, на яких заявлено позов, не можуть бути застосовані до даних спірних правовідносин.

Не підлягають застосуванню й положення ст. 74 СК України, на які позивачка посилається, як на підставу заявлених вимог, оскільки зазначена норма стосується права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувать у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, що набуте ними за час спільного проживання.

Спірна квартира, про поділ якої заявлено у позові, придбана у період шлюбу, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми статей 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Керуючись ст.ст.6, 10, 38, 60, 179, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання права власності на ? частку АДРЕСА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя