Справа № 546/1427/13-ц
Номер провадження 2/546/5/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді Беркути Л.Г.

при секретарі - Захарченко Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

На обґрунтування вимог посилався на те, що між ними з відповідачем будо укладено договір позики від 09 лютого 2013 року, відповідно до якого він передав у власність ОСОБА_2 кошти у сумі 1 532 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути вказану суму в строк до 01 вересня 2013 року, фактичне передання позики відповідачу підтверджується наданою ОСОБА_2 розпискою від 09 лютого 2013 року, у вказаний строк ОСОБА_2 грошові кошові кошти не повернув, і на час подання позову, його борг становить 1 532 000 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, ОСОБА_1 просив стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 1 532 000 грн.

Не погодившись із позовними вимогами ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору позики та розписки від 09 лютого 2013 року недійсним

Ухвалою суду від 23 грудня 2013 року зазначений зустрічний позов ОСОБА_2 об'єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в одне провадження.

Ухвалою від 01 грудня 2014 року зустрічний позов залишено без розгляду за клопотанням ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскаржувані договір та розписку було підписано ним під тиском позивача ОСОБА_1 та грошові кошти йому не передавались.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2 та його представників ОСОБА_4О та ОСОБА_5, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 09 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір позики, за умовами якого позикодавець - ОСОБА_1 надає позичальнику ОСОБА_2 позику у розмірі 1 532 000 (один мільйон п'ятсот тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. у строк до 01 вересня 2013 року /а.с.3/.

Факт одержання коштів ОСОБА_2 за договором позики від 09 лютого 2013 року у сумі 1 532 000 (один мільйон п'ятсот тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. підтверджується розпискою від 09 лютого 2013 року, яка є невід'ємною частиною договору /а.с.4/, а також показами свідка ОСОБА_6, який був присутній при підписанні оскаржуваних договору та розписки.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як видно з матеріалів справи, договір позики був укладений у добровільному порядку, підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору і він відповідає волевиявленню сторін, договір є чинним.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові ВСУ №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів при вирішенні спорів у подібних правовідносинах, сформульована така правова позиція: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей».

Таким чином, наявні у справі договір позики від 09 лютого 2013 року та розписка від 09 лютого 2013 /а.с.3,4/, власноручне написання яких відповідач не заперечує, є належними і допустимими доказами тієї обставини, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, зазначені у них.

Тобто, доводи відповідача про те, що гроші за договором позики він не отримував, а договір позики та розписку ним підписано під тиском є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, показами позивача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6, а також діями самого відповідача, який не звертався до правоохоронних органів щодо примушення його до підписання оскаржуваних договору та розписки.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконав умови договору позики, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 1 532 000 (один мільйон п'ятсот тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України ст.ст. 526, 610, 629, 1046-1050 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 09 лютого 2013 року у розмірі 1 532 000 (один мільйон п'ятсот тридцять дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: