АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1257/15 Головуючий: І інстанції:
Справа № 642/3100/2014-ц Ольховський Є.Б.
Категорія: договірні Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір № НАХRFО 11940049 від 30.10.2007 року, відповідно до умов якого банк надавав відповідачу кредитні кошти у сумі 7032,64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Взяті на себе зобов'язання за договором ОСОБА_2 не належним чином не виконує, в наслідок чого станом на 20.03.2014 року утворилась заборгованість заборгованість у розмірі 24072,88 грн., яка складається:

- 1752,88 - заборгованість за кредитом;

- 2,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 20694,80 - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1122,52 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ "Комерційного банку "Приватбанк" задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором в сумі 24072 грн.. 88 коп.. та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування та направлення справи на новий розгляд.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 змінивши доводи апеляційної скарги, просили рішення суду змінити, зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 5000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спір суд, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою спірних правовідносин, що виникли між сторонами та законом, що ці правовідносини регулює.

Судом достовірно встановлено, що між сторонами був укладений договір №НАХRFО 11940049 від 30.10.2007 року, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7032,64 грн. , строком з 30.10.2007 р. по 29.04.2010 р. включно, з умовами сплатити за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 914,64 грн., в обмін на зобов'язання позивача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки.

У зв'язку з неналежним виконанням узятих на себе зобов'язань ОСОБА_2 у нього виникла заборгованість станом на 20 березня 2014 року у розмірі 24072 грн. 88 коп. яка складається:

- 1752 грн. 88 коп. - тіло кредиту;

- 2грн. 68 коп. - заборгованість по процентах;

- 20694,80 - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1122,52 грн. (процентна складова).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України судова колегія, з урахуванням зміни ОСОБА_2 доводів своєї апеляційної скарги, переглядає законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором.

Приймаючи до уваги, що справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України з ухваленням заочного рішення, відповідач лише в ході апеляційного розгляду справи звернувся з клопотанням щодо зменшення розміру неустойки, судова колегія вважає за можливе застосувати положення ст. 551 ЦК України.

Частиною третьої ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

По справі достеменно встановлено, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання разом із заборгованістю по процентам за користування кредитом та штрафними нарахуваннями, тому судова колегія, виходячи з положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 20694 грн. 80 коп. до 5000 грн..

Апеляційна скарга, змінена ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду в порядку ч. 1 ст. 300 ЦПК України, підлягає задоволенню, рішення суду - зміні в частині розміру стягнення пені.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року змінити, зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з 20694 грн. 80 коп. до 5000 грн.

Всього стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 8378 грн. 08 коп.

В іншій частині - рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -