Справа № 460/3392/14 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/1754/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Яворівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 про скасування рішення органу опіки та піклування,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач, просить таке скасувати та ухвалити нове - по суті позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що дане рішення не відповідає нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки під час розгляду справи мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів про вчинення ОСОБА_3 психологічного тиску на дітей та травмування ним їх несформованої психіки. Крім того, не враховано судом законних прав, свобод та інтересів малолітніх дітей. Вважає за необхідне укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків без встановлення органом опіки та піклування ОСОБА_3 примусового порядку побачень з малолітніми дочками, оскільки таке травмує їхню психіку. Зазначає, що перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми не чинила. У висновку органу опіки та піклування немає даних про вчинення позивачем відповідачу перешкод у побаченні з дитиною та не враховано позиції ОСОБА_2 та думки дітей. Не взято до уваги ставлення ОСОБА_3 до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність доньок, вік, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції з`явилися сторони - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник органу опіки і піклування не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а тому, таку розглянуто у його відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 в підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_3, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що 23 грудня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, після реєстрації укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Згідно з копіями свідоцтва про народження (а.с.9,10), сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як встановлено, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12.12.2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, після розірванння шлюбу малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали проживати з мамою в будинку її батьків в с. Великополе, Яворівського району, Львівської області.

Судом першої інстанції також встановлено, що з часу розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 намагався підтримувати відносини з малолітніми дітьми, час від часу бачився з ними, чого сторони не заперечують, однак такі не дійшли спільної згоди щодо участі відповідача у вихованні дітей. З метою вирішення даного спору та визначення порядку побачення з дітьми відповідач ОСОБА_3 29.08.2014 року звернувся з відповідною письмовою заявою на ім'я голови Яворівської райдержадміністрації як органу опіки та піклування.

Згідно з розпорядженням голови Яворівської районної державної адміністрації №360/6-14 від 18.09.2014 року "Про встановлення порядку побачень з малолітніми дітьми" було встановлено ОСОБА_3 наступний порядок побачень з його малолітніми дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4: з 12 год. першої, третьої суботи місяця до 12 год. першої, третьої неділі місяця.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення органу опіки і піклування не травмує психіку дітей, а навпаки, саме поведінка позивача щодо несприйняття такого рішення та його умисного невиконання може привести до негативного впливу на психіку малолітніх дітей. Суд відхилив покликання позивача на комісійний акт від 20.09.2014 року як на підставу своїх вимог, виходив з того, що такий складався за обставин, що свідчать про спровоковані дії позивача як заінтересованої особи зафіксувати вигідні для неї факти.

З даним висновком погоджується і колегія суддів.

Статтями 10 та 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу (далі-СК) України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вимогами ст. 18 СК Українипередбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства"передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Рішенням суду першої інстанції достатньо мотивовано відсутність підстав вважати рішення органу опіки і піклування таким, що травмує психіку дітей, як про це зазначає позивач.

Так, судом досліджено розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації №360/6-14 від 18.09.2014 року "Про встановлення порядку побачень з малолітніми дітьми", зі змісту якого вбачається врахування рішення комісії з питань захисту прав дитини при Яворівській райдержадміністрації від 11.09.2014 року та висновку служби у справах дітей від 17.09.2014 року №638.

Судом повно з`ясовано обставини справи, зокрема звернуто увагу на те, що на засіданні комісії були присутні відповідач ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 разом з дітьми; членами комісії шляхом опитування та вивчення документів встановлювалися умови життя батьків, їхнє ставлення до дітей, визначалася прихильність дітей до кожного з батьків, їх вік, стан здоров'я, попередні обставини проживання та інші необхідні обставини.

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно неврахування висновком органу опіки та піклування позиції ОСОБА_2, думки дітей, ставлення ОСОБА_3 до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність доньок, вік, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, не заслуговують на увагу.

Судом вірно зазначено, що поведінка позивача щодо несприйняття такого рішення та його умисного невиконання може привести до негативного впливу на психіку малолітніх дітей, оскільки може зумовити звернення відповідача з позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та їх вихованні та можливої передачі дітей для проживання з ним.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності.

Враховуючи наведене, рішення районного суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, відповідає встановленим обставинам справи, наявним доказам, підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.