24 лютого 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.,
при секретарі - Греховій Г.Ю.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його такою особою, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що він є власником житла, у якому проживала його донька - ОСОБА_3 зі своєю сім'єю: чоловіком - ОСОБА_2 та доньками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2014 р. розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_2 проживавав в іншому місці з серпня 2013 року та з часу розірвання шлюбу жодного разу не з'являвся у квартирі АДРЕСА_1, де на даний час проживає донька позивача зі своїми дітьми.

Комунальні служби, що надають послуги по утриманню його квартири АДРЕСА_1, вказують кількість мешканців з урахуванням проживання в ній ОСОБА_2 та нараховують по своїх тарифах відповідні розміри грошових коштів, які має сплатити позивач таким службам за надані його послуги.

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не проживає в означеній квартирі вже понад рік. Позивач просить визнати ОСОБА_2 такою особою, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 155 ЖК Української РСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співласником АДРЕСА_1. В означеній квартирі зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою № 598 ЖЕК № 3 від 04.12.2014 р. та довідкою відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Хмельницькій області від 10.12.2014 р. З грудня 2013 року в означеній квартирі ОСОБА_2 не проживає та не оплачує комунальні послуги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2014 р. встановлено факт не проживання понад рік в означеній квартирі відповідача.

Факт не проживання відповідача в означеному квартирі понад рік без поважних причин підтверджується також показаннями допитаних як свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо втрати ОСОБА_2 права на користування АДРЕСА_1 підлягають задоволенню, оскільки останній понад рік не проживає у квартирі без поважних причин.

Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 155 Житлового кодексу України, ст. 319, 321, 383, 405 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою особою, що втратив право на користування житлом у АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243, 40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.