провадження 2-др/201/29/15
04 грудня 2015 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого
судді Антонюка О.А.
при секретарі Дашкевич Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат, -
ОСОБА_1 27 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 25 листопада 2015 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з позивача на його користь понесених останнім судових витрат.

В судове засідання сторони не зявилися, про день та час слухання повідомлялися належним чином. ОСОБА_1 до суду було подано клопотання про розгляд заяви за її відсутності та заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі. Суд вважає можливим розглядати справу без вказаних осіб згідно ст. 169, ч. 3 ст. 220 ЦПК України.

Перевіривши матеріали цивільної справи та оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У судовому засіданні встановлено, що позовна заява була подана позивачем (фізичною особою) про стягнення грошових сум, тобто зазначена позовна заява є позовом майновий характер, також встановлено, що позивач при поданні позовної заяви до суду звільнений від сплати судових витрат.

Також було встановлено, що відповідачем по справі під час розгляду справи судом були понесені і документально підтверджені витрати, повязані з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень.

Крім того було встановлено, що інших понесених і документально підтверджені судових витрат не має.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат відмовлено.

Вказаним рішенням дійсно не було вирішено питання розподілу судових витрат, а тому є передбачені законом підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.

З урахуванням вище викладеного, а також враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору та в задоволенні позову було відмовлено, тому судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп слід віднести за рахунок держави, а витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 4000 гривень необхідно компенсувати за рахунок держави.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі підлягає частковому задоволенню, а вимог заяви про стягнення з ОСОБА_1 понесених ним судових витрат по справі в такому вигляді не обґрунтовані, не підтверджені та безпідставні і не ґрунтуються на вимогах закону, передбачених законом підстав для їх задоволення немає, крім того не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні цих вимог заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені, а тому суд вважає за необхідне в цій частині в задоволенні заяви відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 79, 88, ст. ст. 209, 212-215, 218, п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 487 гривень 20 коп віднести за рахунок держави.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати у вигляді витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень.

В задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_2 відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -