У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,
суддів: Євграфової Є.П., Парінової І.К.,
Коротуна В.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України, про стягнення суми коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 28 квітня 2010 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладений договір № SAMDN0866 на вклад «Мультивалютний», відповідно до умов якого позивач передав для розміщення на депозитному рахунку банку 5 тис. євро з процентною ставкою 11,5 % річних строком на 12 місяців. Зазначений договір автоматично пролонговувався банком. 29 квітня 2014 року строк його дії закінчився.

17 травня 2012 року між ОСОБА_6 та банком укладений договір № SAMDN9587, вклад «Мультивалютний», згідно з умовами якого позивач передав банку для розміщення на депозитному рахунку 6 192 доларів США з процентною ставкою 8,5 % річних строком на 12 місяців. Після автоматичного пролонговування строк договору сплив

18 травня 2014 року.

Після неодноразового звернення до відповідача та отримання відмови у виплаті грошових коштів за депозитними вкладами, позивач просив стягнути з відповідача за двома договорами загальну суму за вкладами та процентами, а саме: 13 075 доларів США (6 491,33 доларів США + + 6 584,21 доларів США) та 7516 грн 66 коп. (4814 грн 66 коп. + 2702 грн).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 10 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 10 листопада 2014 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 12 375,08 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 28 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN0866 (вклад «Мультивалютний»), згідно з п. 1 якого ОСОБА_6 вніс на рахунок № НОМЕР_3 у банку грошові кошти у розмірі 5 тис. євро строком на 12 місяців з нараховуванням 11,5 % річних (а. с. 11).

17 травня 2012 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN9587 (вклад «Мультивалютний»), згідно з п. 1 якого ОСОБА_6 вніс на рахунок № НОМЕР_2 у банку грошові кошти у розмірі 6192 доларів США строком на 12 місяців з нараховуванням 8,5 % річних (а. с. 18).

Додатковою угодою від 20 травня 2013 року, укладеною між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», строк вкладу за депозитним договором від 28 квітня 2010 року № SAMDN0866 продовжено на 12 місяців з 28 квітня 2013 року по 28 квітня 2014 року включно з процентною ставкою на новий строк - 9,75 % річних (а. с. 17).

Додатковою угодою від 20 травня 2013 року, укладеною між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», строк вкладу за депозитним договором від 17 травня 2012 року № SAMDN9587 продовжено на 12 місяців з 17 травня 2013 року по 17 травня 2014 року включно з процентною ставкою на новий строк - 9,75 % річних (а. с. 17).

З наданих позивачем виписок з основних карт № НОМЕР_1 за період з 28 квітня 2010 року - 07 серпня 2014 року та № НОМЕР_2 з 17 травня 2012 року - 07 серпня 2014 року вбачається, що залишок грошових коштів на рахунках відповідно за договором № SAMDN0866 від 28 квітня 2010 року складає 6 206,87 доларів США, за договором № SAMDN9587 від 17 травня 2012 року - 6 169,21 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Обмеження видачі вкладів з рахунків в іноземній валюті, запроваджені постановою Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» на впливають на вирішення спору і можуть стосуватися лише порядку виконання рішення суду. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на неможливість виконання договорів оскільки відділення банку, у якому укладалися договори знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Разом з тим із договорів банківського вкладу від 28 квітня 2010 року № SAMDN0866 (вклад «Мультивалютний») та від 17 травня 2012 року № SAMDN9587 (вклад «Мультивалютний») вбачається, що вони були укладені ОСОБА_6 з ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований і діє на території України у м. Дніпропетровську, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.І. Євтушенко
Судді: Є.П. Євграфова
В.М. Коротун
О.В. Попович
О.М. Ситнік