АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Нежури В.А., Усика Г.І.,

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.01.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.01.2015 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Також апелянт зазначає, що судом не була надана належна оцінка доказам, які містяться в матеріалах справи, а тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову

Відповідачі та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому, враховуючи положення ст. 303-1, ст. 305 ЦПК України , колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.152 ЦПК України.

Судом встановлено, що в листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання дій незаконними.

Справа № 752/19715/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/4189/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
20.11.2014 позивач також подала заяву у якій просила забезпечити позов шляхом витребування документів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вказане клопотання про витребування доказів вирішується в порядку передбаченому ч. 1 ст. 137 ЦПК України, а посилання заявника на положення ст. ст. 151-153 ЦПК України при вирішенні вказаного клопотання є нікчемними, а тому правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, позивач просить забезпечити докази у справі шляхом витребування документів з Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Головного управління юстиції у м. Києві. Проте, вказана заява про забезпечення позову, враховуючи її зміст та прохальну частину не відповідає вимогам передбаченим ст. ст. 151-153 ЦПК України, так як вказані заходи не направлені на забезпечення виконання рішення, а стосуються забезпечення доказів, що має вирішуватися судом в порядку ч. 1 ст. 137 ЦПК України.

А тому враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведенні апелянтом доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення процесуального права, які привели, або могли призвести до неправильного вирішення питання, оскільки суд вірно застосував норми чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.01.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: