01.12.2015 Єдиний унікальний № 371/1712/15-ц
Провадження 2/371/584/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
1 грудня 2015 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Гаврищука А.В.
з участю секретаря судового засідання Смиченка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 (далі - позивач) 28 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 6 березня 1997 року. Від спільного шлюбу позивач з відповідачем мають повнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникають непорозуміння та суперечки. Відповідач залишила його та впродовж останніх шести років проживає окремо. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
У судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву, просив шлюб розірвати, подав письмову заяву про відмову від позову в частині визначення місця проживання дитини та залишенням відповідачу прізвища "Дринь". У цій частині суд прийняв відмову позивача від позову.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 6 березня 2011 року.
Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-БК №343644 (а.с. 6).
Від спільного шлюбу позивач з відповідачем неповнолітніх дітей не мають.
Позивач на примирення не згодний, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу.
Причиною розладу в сімї стали непорозуміння та суперечки між подружжям через різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого позивач та відповідач втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного.
Судом встановлено, що розлад в сімї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер.
Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме: непорозуміння та сварки, суперечать інтересам позивача.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач який наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділенні Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 6 березня 1997 року за актовим записом № 1.
Заочне рішення може бути переглянуте Миронівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя : А.В. Гаврищук