АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/502/15 Головуючий у І інстанції Скригун В.В.
Категорія 05 Доповідач: Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 02 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та їх виселення,

ВСТАНОВИЛА:

у липні 2014 року позивачка звернулася з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 23 квітня 2009 року вона є власником будинку АДРЕСА_1, у якому окрім неї проживають відповідачі, останні впродовж тривалого часу чинять їй перешкоди у здійснені права власності, безпідставно звинувачують її у крадіжках, викликають органи міліції, погрожують фізичною розправою, у позові просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним будинком та виселити їх із цього будинку.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи позивачка вимоги скарги підтримала, пояснила, що відповідачка ОСОБА_3 є її сестрою, остання з сім'єю вселилася у будинок за згоди матері сторін, хоча батько був проти цього, за договором дарування позивачка є власником будинку та має намір вселити до нього свою доньку, відповідачі їй перешкоджають у цьому.

Відповідачі та їх представник до суду не з'явилися при належному повідомленні, від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з причини, яка колегією суддів не була визнана поважною та належним чином обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі зареєстровані у спірному будинку з лютого 1994 року, з 18 травня 2006 року будинок належав батьку позивачки та відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 вересня 2006 року ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні позову до відповідачів про їх виселення з будинку з тих підстав, що останні проживали у цьому будинку як члени його сім'ї та позивачем не доведено наявності обставин, передбачених ст. 116 ЖК України, для їх виселення.

На підставі договору дарування від 23 квітня 2009 року власником спірного будинку є позивачка, таке її право зареєстровано у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, аналогічне положення також містить стаття 405 ЦК України.

Таким чином право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок у особи, членами сім'ї якої вони є, із припиненням права власності особи на жиле приміщення втрачається право користування цим жилим приміщенням і у членів її сім'ї.

Отже у зв'язку з припиненням права власності ОСОБА_6 на будинок відповідачі втратили право користування ним, а позивачка, як новий власник будинку, має право вимоги на усунення перешкод в користуванні ним та не має правового обов'язку забезпечувати житлом членів сім'ї колишнього власника будинку, її право на усунення перешкод в користуванні власністю чинним законодавством не поставлено в залежність від наявності або відсутності обставин, передбачених ст. 116 ЖК України.

Приведений висновок колегії суддів з приводу права користування будинком членами сім'ї колишнього власника будинку відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-158цс14, яка у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі приведених норм матеріального права, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнати такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виселити із житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 121,8 гривні з кожного у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _