УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2736/15-ц

25 листопада 2015 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Цвіркун О.С. розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_3 в межах суми стягнення 1046838 грн. 80 коп.

В обґрунтування даної заяви заявники зазначили, що у провадженні Костопільського районного суду перебуває цивільна справа №564/2736/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості згідно боргової записки в сумі 1046838 грн. 80 коп., та оскільки сума стягнення боргу по вказаній цивільній справі є дуже значною, то на думку заявників невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому у разі його прийняття на їхню користь.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до положень ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Однак, заявники не додали до заяви документів та доказів, які б підтверджували необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову в залежності від можливого утруднення чи не виконання рішення суду по справі.

Із заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ними вибрано вид забезпечення позову такий, як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне на праві власності відповідачу.

З аналізу п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу.

Проте на час розгляду заяви про забезпечення позову жодних відомостей про належність на праві власності відповідачеві будь-якого рухомого чи нерухомого майна заявниками не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається лише після відкриття провадження у справі (за винятком випадку, передбаченого ст. 151 ч. 4 ЦПК України).

Як встановлено судом, провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості згідно боргової записки, на час подачі заяви, судом не відкрито, оскільки позовна заява надійшла до суду 16.11.2015 року, а 17.11.2015 року судом у відповідності до ч.3 ст. 122 ЦПК України здійснено запит до Костопільського РС УДМС України в Рівненській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Однак на даний час запитувана інформація до суду не надійшла, що унеможливлює вирішення суддею питання про відкриття провадження у справі на час надходження заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення та протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

СуддяОСОБА_4