У х в а л а

16 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Гончара В.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Касьяна О.П.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватне підприємство «Зернодар», про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування посилаючись на те, що 27 липня 2007 року між банком та приватним підприємством «Зернодар» (далі - ПрАТ «Зернодар») було укладено кредитний договір № 10, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 650 000 грн зі сплатою 18 % на річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали в іпотеку банку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1, та ОСОБА_7 передав в іпотеку банку належні йому на праві власності нежитлові будівлі, розташовані по АДРЕСА_2.

У зв'язку з неналежним виконанням ПП «Зернодар» зобов'язань за кредитним договором станом на 23 травня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 430 778 грн 92 коп., в рахунок погашення якої банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за касаційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк України» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року.

20 січня 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового застосування судами норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 575, ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», заявник послався та додав копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року № 11 «Про практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви судових рішень, зокрема, копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вищевказані рішення суду касаційної інстанції ухвалені у справах за різних встановлених судами фактичних обставин, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватне підприємство «Зернодар», про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку, за заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.П. Гончар

Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

О.П. Касьян