Справа № 128/672/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд

Вінницької області м.Вінниця

В складі:судді Ганкіної І.А.

При секретарі: Жигаровій О.Д.

Позивачі ОСОБА_2

Адвокаті ОСОБА_3

Пред-ві відповідача ОСОБА_4

3-ій особі ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_6, за участю 3-ої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів, придбаних на будівництво прибудови та стягнення з ОСОБА_6 витрат на будівництво прибудови, -

Встановив:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, за участю 3-ої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів, придбаних на будівництво прибудови та стягнення з ОСОБА_6 витрат на будівництво прибудови.

В первинному позові та уточненні до нього, позивач ОСОБА_2 зазначив, що 06.08.2005р. він уклав шлюб з ОСОБА_5, який рішенням Вінницького райсуду від 28.08.2012р. був розірваний. Під час шлюбу подружжя проживали в будинку відповідачки ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1. Оскільки у подружжя народився син ОСОБА_9, їх сім'я збільшилась, і подружжя, з дозволу відповідачки ОСОБА_6 вирішили добудувати до належного їй будинку дві житлові кімнати розміром 4,5x11м. Для закупки будівельних матеріалів, оплати праці будівельників позивач та його дружина ОСОБА_5 витрачали свої спільні кошти. Оскільки власником будинку є ОСОБА_6, то рішенням №70 Степанівської сільської ради від 24.10.2010р. їй було надано дозвіл на будівництво такої прибудови. В 2011р. вони закінчили будівництво прибудови. Загальна вартість на будівництво склала 115 128,67 грн. будівництво є самочинним, до експлуатації не прийняте. Позивачем та ОСОБА_5 на будівництво були придбані наступні будівельні матеріали та конструкції: 13.03.2009р. цемент загальною вартістю 1500,00 грн.; 09.08.2009р. цегла керамічна загальною вартістю 3150,00грн.; 11.08.2009р. цегла керамічна загальною вартістю 4200, 00 грн.; 25.08.2009р. шифер 8-ми хвильовий загальною вартістю 3300,00 грн.; 31.08.2009р. саман 530 шт. загальною вартістю 1590,00 грн.; 27.10.2009р. вікно склопакет вартістю 1322, 43 грн.; 25.03.2010р. мінвата, гідробар'єр та ін. загальною вартістю 2156,00 грн.; 23.10.2010р. ринва, кріплення та ін. за 1425,00грн.; 23.07.2011р. пінопласт, цемент, сітка, лутка загальною вартістю 2400,00 грн.; 04.10.2011р. гіпсокартон,профіль,шпаклівка загальною вартістю 2269,00грн.; 01.10.2011р. дуб рустик. загальною вартістю 1705,24 грн.; подложка 2 мм. загальною вартістю 111,00 грн. Всього на суму 25128,67 грн. Крім того, були витрачені кошти в сумі 30000,00 грн. на щебінку, пісок, гранітний відсів, бетон. Також подружжям була проведена оплата будівельних та внутрішніх робіт в сумі 60000,00 грн. В 2012р. в зв'язку з погіршенням відносин позивача з ОСОБА_5, позивач виїхав з будинку відповідачки на проживання до своїх батьків. На пропозицію вирішити спір про сплату позивачу належної йому 1/2 частки витрачених коштів відповідачка ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_5 відмовили, в зв»язку з чим позивач звернувся до суду та просить суд за остаточною редакцію заявлених позовних вимог визнати спільним майном подружжя будівельні матеріали, придбані на будівництво прибудови на суму 58 175 грн. 00 коп. та стягнути з ОСОБА_6 половину витрат на будівництво прибудови в сумі 29 087 грн. 50 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свій позов підтримав в уточненій редакції. Суду показав, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 він з дружиною, після народження сина вирішили добудувати прибудову до будинку матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 Будівництво прибудови велося фактично лише за кошти подружжя, він на свої кошти та кошти своїх батьків придбавав будівельні матеріали які зазначені у позові, цеглу, цемент, шифер, столярку, гіпсокартон та інше та було збудовано прибудову розміром 4,5 на 11 кв.м., в яку вони з дружиною заселилися спільно з дитиною і у якій стали проживати. У даній прибудові жили виключно вони і мати дружини у прибудові не жила. Після того, як стосунки між подружжям погіршилися, він пішов жити до своїх батьків і бажає повернути свої вкладення у будівництво. За уточненням позову просить визнати спільним майном подружжя будівельні матеріали, придбані на будівництво прибудови на суму 58 175 грн. 00 коп. та стягнути з ОСОБА_6 половину витрати на будівництво прибудови в сумі 29 087 грн. 50 коп. Представник позивача адвокат ОСОБА_3 зазначила, що позов підтримує, вважає, що відповідачем по справі є саме ОСОБА_6, яка є єдиним власником житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 вважає такою, що має статус виключно 3-ої особи. Вимоги до ОСОБА_5 як до відповідача позивач ставити не бажає, належним відповідачем вважає саме ОСОБА_6

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов ОСОБА_2 не визнала. Суду представник показала, що ОСОБА_6 не заперечує щодо того, що позивач вкладався у будівництво прибудови, однак будівництво вела вона, її донька та позивач, а отже доля позивача у витратах на будівництво складає лише 1/3 частину, того, що було визначено за експертним висновком. Разом з цим, позов не визнала взагалі, так як вважає, що спірні правовідносини позивачем визначені не вірно, так як спір щодо даних витрат не може вирішуватися за участю ОСОБА_6 в якості єдиного відповідача, так як ОСОБА_6 не перебувала у шлюбі з позивачем, а у шлюбі з позивачем перебувала її донька ОСОБА_5, яка по справі визначена позивачем, як третя особа. Тому, просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 позов не визнала та суду показала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, від якого народила сина ОСОБА_9. Після народження сина, оскільки їх сім»я збільшилася її мати ОСОБА_6 розпочала будівництво прибудови. Основне будівництво було проведено саме її матір»ю, яка є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1. Самі вони грошей на будівництво не мали. Вклад позивача у будівництво значним не вважає, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

06.08.2005р. було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який був зареєстрованим у виконкому Побережнянської сільської ради 06.08.2005р. за актовим записом №03, про що свідчить свідоцтва про шлюб від 06.08.2005р. серії НОМЕР_1 (а.с.17). Після реєстрації шлюбу дружина прийняла призвище «ОСОБА_5».

Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2., батьками якого відповідно до свідоцтва про народження від 27.02.2006р. серії НОМЕР_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.18).

За рішенням Вінницького районного суду від 28.08.2012р. шлюб між подружжям був розірваний (а.с.19).

Судом встановлено, що після реєстрації шлюбу подружжя проживало у житловому будинку по АДРЕСА_1. Дана обставина сторонами не заперечується, тому в силу ст.61 ЦПК України доказування не потребує.

Вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6, яка є матір»ю ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно довідки Степанівської сільської ради №691 від 29.10.2012р. позивач проживав у будинку в АДРЕСА_1 з 06.08.2005р. по 25.07.2012р. (а.с.9), без реєстарціїї. Є зареєстрованим у с.Побережне, Вінницького району та області.

24.10.2010р. ОСОБА_6 рішенням Степанівської сільської ради №70 як власниця даного житлового будинку отримала дозвіл на будівництво прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10).

У відповідності до даних технічного паспорту та оглянутої у судовому засіданні інвентарної справи в наслідок здійснення будівництва прибудови було прибудовано до житлового будинку приміщення коридору 2-1, площею 4,0 кв.м., кімната 2-2, площею 20,1 кв.м., приміщення ванної та туалету 2-3, площею 4,0 кв.м., кухня 2-4, площею 8,7 кв.м.

Вказані споруди є самочинно збудованими, так як у експлуатацію не прийняті.

Згідно висновку експерта №358 від 30.12.2014р. (а.с.159-189) та уточнення до нього за №015/15 від 19.02.2015р., вартість фактично виконаних робіт при будівництві житлової прибудови «А», розташованої по АДРЕСА_1 (без врахування сантехнічних робіт у приміщенні кухні поз.3-4) станом на 2011р. складає 58 175 грн.00 коп. в тому числі: - заробітна плата - 15 346,00 грн.; вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій - 41 786,00 грн., вартість експлуатації будівельних машин і механізмів - 1 043,00 грн.00 коп.

За визнанням відповідача та третьої особи, та доданими суду накладними та платіжними документами на придбання будівельних матеріалів судом встановлено, що будівництво велося за рахунок спільних витрат ОСОБА_6, та подружжя ОСОБА_5, так як згідно поданих суду платіжних документів на ім»я ОСОБА_2 витрати були понесені під час перебування позивача і третьої особи в шлюбі.

Стороною відповідача визнано, що вклад позивача у витрати на будівництво прибудови складає 1/3 ( з розрахунку вкладу ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5.) частину від розміру витрат визначених за експертним висновком . Вказана сума таким чином складає 19 391,66 грн. (58 175 грн. 00 коп. : 3 = 19 391,66 коп.).

Визначаючись щодо заявлених вимог та встановлених судом обставин, суд враховує, що позивачем заявлено вимогу, щодо визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів, придбаних на будівництво прибудови до єдиного відповідача ОСОБА_6, яка є матір»ю ОСОБА_5 та яка не перебувала у шлюбі з позивачем, в порядку розподілу подружнього майна за нормативними положеннями ст. ст. 60,69, 70,71 СК України.

Однак, суд вважає, що в порядку даних нормативних положень може бути визначено частки у спільному майні подружжя виключно за вимогами, які мають бути заявлені лише до подружжя.

Так, згідно ст.60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (жоходу).

За ст.69 СК України лише дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

При цьому, в силу ст.70 СК України розмір часток дружини та чоловіка при поділі майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Оскільки, вимогу, щодо визнання витрат на будівництво прибудови спільним сумісним майном подружжя, позивач пред»являє не до особи, з якою перебував у шлюбу, і категорично заперечує проти пред»явлення даних вимог до ОСОБА_5, та визначення ОСОБА_5 належним відповідачем за вказаною позовною вимогою, суд вважає, що оскільки позов заявлено не до належного відповідача у задоволенні вимоги щодо визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів, придбаних на будівництво прибудови до єдиного відповідача ОСОБА_6, слід відмовити.

Питання визначення співвідповідача чи належного відповідача у відповідності до ст. 33 ЦПК України належить до виключного права позивача і не може бути вирішено судом за власною ініціативою, чи ініціативою інших сторін по справі.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_6 витрат на будівництво прибудови, суд враховує, що судом було встановлено, що будівництво прибудови велося подружжям ОСОБА_5 спільно з власницею житлового будинку ОСОБА_6 Відповідач та третя особа не заперечили вкладу ОСОБА_2 в будівництво в одній третій частці від визначеної суми вкладу в будівництво за експертним висновком №358 від 30.12.2014р.

Вклад ОСОБА_6 в будівництво прибудови підтверджують документальні докази у вигляді платіжних документів за придбання будівельних матеріалів на а.с. 52-53, 63,64,65, накладними №18 від 10.11.2010р., №26 від 14.05.2011р.,без номера від 20.07.2011р.,товарними чеками від 24.08.2011р., всього на суму 12 932, 52 грн.

Тому, суд вважає встановленим той факт, що в будівництво прибудови було вкладено кошти ОСОБА_6, а також кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_5 дані правовідносини суд вважає такими, що регулюються нормативними положеннями ст.ст. 368,372 ЦК України.

Так, у відповідності до ст.368 ЦК України спільна власність двох і більше осіб, без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Враховуючи, що кошти в будівництво вкладалися всіма сторонами, суд вважає, що вказані витрати як спільні сумісні, слід розділити на три частини, що було визнано відповідачем, в зв»язку з чим до стягнення на користь позивача підлягає 1/3 витрат, що з розрахунку вкладу ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 складає 19 391,66 грн. (58 175 грн. 00 коп. : 3 = 19 391,66 коп.).

В решті позовна вимога до задоволення не підлягає. Грошові кошти на суму 38 783,34 грн. відносяться до витрат, а отже і власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5

До судових витрат суд відносить витрати на оплату судового збору 1000 грн., 107,30 грн. та 107,30 грн., всього 1214,60 грн., а також оплату послуг адвоката - 4000 грн., оплату проведення експертного дослідження 2960 грн. 00 коп. та оплату за виготовлення технічного паспорта для проведення експертного дослідження на суму 1551,53 грн. Всього на суму 9 726,13 грн. В зв»язку з тим, що є задоволеним позов позивача лише щодо стягнення третини заявленого позову, суд вважає, що до стягнення за вимогами ст.ст.79,88 ЦПК україни підлягає також 1/3 частини понесених судових витрат, саме, 3242,04 грн. ( 9726,13 грн.:3= 3242, 04грн.).

Керуючись ст.ст.60,69,70,71 СК України, ст.ст. 368,372 ЦК України, ст.ст.11,15,59,60,61, 203,209,213,214,218,223 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 вартість витрат на будівництво прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 на суму 19 391,66 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, за участю 3-ої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів, придбаних на будівництво прибудови та стягненні решти витрат на будівництво прибудови на суму 38 783,34 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати частково на суму 3242,04 грн., в решті стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 діб з моменту винесення рішення.

Суддя:

: