У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Горелкіної Н.А., Ізмайлової Т.Л.,

Євтушенко О.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі - ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот») про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, за касаційними скаргами ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2013 року та приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 7 серпня 2013 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2011 року його було поновлено на роботі в ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» і стягнуто з товариства на його користь 71336 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 13 грудня 2011 року рішення міського суду змінено, скасовано рішення у частині стягнення 71 336 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь ОСОБА_3 86895 грн 54 коп. за період з 17 липня 2008 року до 29 червня 2011 року. Посилаючись на те, що вказане рішення було виконано лише 16 лютого 2012 року, просив задовольнити позов.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 7 серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано його таким, що в період з 30 червня 2011 року до 16 лютого 2012 року перебував у вимушеному прогулі у зв'язку із затримкою виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2011 року у частині поновлення на роботі в ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», стягнуто з останнього на користь позивача 26673 грн 39 коп. середньої заробітної плати за час затримки виконання вказаного судового рішення.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції змінено у частині стягнення з ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь ОСОБА_3 середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення, зменшено суму середньої заробітної плати, що підлягає стягненню, до 15616 грн 80 коп. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» підлягає частковому задоволенню, а ОСОБА_3 - повністю з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2011 року було поновлено ОСОБА_3 на роботі в ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» і стягнуто з товариства 71336 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зазначене судове рішення було змінено рішенням апеляційного суду Луганської області від 13 грудня 2011 року в частині розміру стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Виконавчий лист на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2011 року ОСОБА_3 отримав 20 січня 2012 року. 8 лютого 2012 року він подав до державної виконавчої служби заяву про примусове виконання судового рішення.

13 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

15 лютого 2012 року ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» видало наказ про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у частині стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання судового рішення та визначаючи її розмір, суд першої інстанції виходив із того, що в період з 17 липня 2008 року до 29 червня 2011 року ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» дванадцять разів підвищувало розмір тарифних ставок і посадових окладів, та, застосувавши норми пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, дійшов висновку про те, що при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду заробітну плату позивача необхідно коригувати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання судового рішення в частині поновлення на роботі, апеляційний суд вважав, що підстави для коригування середньоденного заробітку позивача під час розрахунку середньої заробітної плати за час затримки виконання судового рішення в частині поновлення на роботі відсутні, оскільки він визначений судом при вирішенні спору про поновлення на роботі.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

За змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Враховуючи те, що за період від часу звільнення позивача до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду заробітна плата позивача підлягала коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Саме з цього виходив суд першої інстанції визначаючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі.

При вирішенні спору апеляційний суд наведеного не врахував, дійшов помилкового висновку, що підстави для коригування середнього заробітку відсутні, оскільки він визначений судом при вирішенні спору про поновлення на роботі.

При цьому апеляційним судом не було враховано, що розрахунок заробітної плати, проведений судом у іншій справі, по своїй суті є правовим висновком і не може розцінюватись як встановлена обставина, яка не підлягає доведенню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, коли апеляційним судом помилково скасоване рішення ухвалене згідно із законом, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Що ж стосується доводів касаційної карги ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» в частині відсутності у позивача права на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, то вони підлягають відхиленню.

Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника передбачена ст. 236 КЗпП України.

Цією статтею виплата таких коштів у разі затримки виконання рішення не ставиться в залежність від того, чи було воно звернуто до виконання, та чи було пред'явлено до виконання виконавчий лист, а підставою виплати є сам по собі факт затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Інших умов при настанні яких проводиться виплата зазначених коштів вказаною статтею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» задовольнити частково, а ОСОБА_3 - повністю.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2013 року скасувати, залишити в силі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 7 серпня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді: Н.А. Горелкіна Т.Л. Ізмайлова О.І. Євтушенко А.С. Олійник