АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2249/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 428/5585/14-ц Олійник В.М.
Категорія: договірна Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» про захист прав позивача шляхом визнання договору укладеним,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області позов ОСОБА_4 було задоволено.

Визнано укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» (далі по тексту - ТОВ «ЛЕО») договір про користування електричною енергією щодо постачання ОСОБА_4 електричної енергії у необхідних йому обсягах до його електроустановок, які знаходяться у квартирі АДРЕСА_1. на умовах, передбачених типовим договором, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26.07.1999 р. №1357.

Стягнуто з ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» на користь держави судовий збір в сумі 243.60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТОВ «ЛЕО» апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду не обґрунтоване і таке, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального та процесуального права; невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, неповного з'ясування обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи і прийняття обґрунтованого рішення. А саме: суд взяв до уваги лише докази позивача і при цьому перешкоджав відповідачу довести свої заперечення проти позову; безпідставно не застосував при вирішенні спору Закон України «Про електроенергетику», п.п. 12.4 -12.6 Правил користування електричною енергією, (далі ІІКЕЕ), затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442 (із змінами та доповненнями), які підлягали до застосування і помилково застосував Закон України «Про захист прав споживачів», який не спірні правовідносини не поширюються, оскільки укладання договору про користування електричною енергією не є результатом господарської діяльності, тобто не є товаром або послугою; будинок № 71-Ж входить до складу ОСББ «Оріана», з яким відповідач уклав договір на постачання електроенергії юридичній особі - населеному пункту від 18.10.2008 року № 1150; позивач відповідно до ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» зобов'язаний укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з ОСББ «Оріана».

У своїх запереченнях проти скарги ОСОБА_4 зазначив, що відповідач не довів по справі, що позивач є членом ОСББ «Оріана», що ОСББ «Оріана» має відношення до будинку, де мешкає позивач, а договір № 1150 від 18.10.2008 року між відповідачем та вказаним ОСББ на постачання електроенергії заперечує право позивача укласти договір на постачання електроенергії, проти чого безпідставно заперечує відповідач.

Типовий договір про користування електричною енергією, який укладається між споживачем і електропостачальником, затверджено постановою КМ України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН)» від 26.07.1999р № 1357.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який з'явився у судове засідання, за відсутності представника відповідача, який відповідно до положень ст. 305 ЦПК України просив розглянути справу за його відсутністю, згідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» електропостачання є комунальною послугою і тому доводи скарги про те, що на спірні правовідносини положення вказаного Закону України та Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються - є безпідставними.

Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергію для населення, які затверджені Постановою КМ України від 26 липня 1999 року № 1357 (ПКЕЕН). Згідно з п.п. 1.3 п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією, який викладений у додатку № 1, і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

Судом на підставі наявних у справі доказів обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 і є споживачем електричної енергії, яку постачає ТОВ «ЛОЕ». Вказаний будинок хоча й входить до складу мікрорайону № 80, однак на балансі ОСББ «Оріана» не перебуває, а позивач не є його членом. Позивач у досудовому порядку звертався до відповідача з заявами про укладання договору про користування електричною енергією, у відповідь йому було повідомлено про необхідність подання балансоутримувачем будинку подати для розгляду проект електроспоживання квартир (а.с. 6).

Стаття 630 ЦК України передбачає можливість визначення окремих умов договору відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону України виконавець послуг з постачання електроенергії зобов?язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Такі договори визначено у ст.ст. 633, 634 ЦК України як публічні договори приєднання. За ч. 4 ст. 633 ЦК України підприємець не має права відмовитись від укладання публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи, маючи для цього процесуальну можливість, належних і допустимих доказів на спростування вказаних обставин і підтвердження своїх заперечень проти позову та доводів скарги - не надав, відомостей про те, що відповідач мав труднощі у наданні таких доказів у справі відсутні. Наявний в матеріалах справи додаток до укладеного між ТОВ «ЛОЕ» та ОСББ «Оріана» договору № 1150 від 18.10.2008 року про постачання електроенергії, який відповідач до суду так і не надав, є схемою електропостачання площадки вимірювання (підстанції), яка знаходиться в комплексі житлових багатоповерхових будинків мікрорайону АДРЕСА_1. Така схема лише підтверджує, що відповідач є виконавцем послуг з електропостачання до будинку, в якому мешкає позивач, і не звільняє від передбачених вказаної нормою п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язків відповідача по укладенню з позивачем відповідного типового договору.

Як вбачається зі Статуту ОСББ «Оріана», це об'єднання створено співвласниками лише багатоквартирного будинку № 71-А і до обслуговування будинку № 71-Ж ніякого відношення не має (а.с. 42-47).

Згідно до листа голови правління ОСББ «Оріана» від 17.03.2014 року будинок АДРЕСА_1 на баланс не приймався.

Наведені обставини свідчить про відсутність підстав для застосування правил ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» і передбачених у п.п. 12.4 -12.6 ПКЕЕ правил про необхідність узгодження позивачем своїх дій з ОСББ «Оріана» при укладенні з відповідачем договору приєднання на постачання електроенергії, що визначено нормами ПКЕЕН, які затвердженні постановою КМ України від 26.07.1999р. № 1357.

При цьому районний суд обґрунтовано постався на правову позицію, яка була викладена у постанові ВС України від 10 жовтня 2012 року по справі № 6-110цс12 за позовом ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», до власника приватного будинку про зобов'язання укласти договір про надання послуг за утримання будинку та прибудинкової території. При аналогічних обставинах справи Верховний суд зазначив, що свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Таким чином, з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ПКЕЕН убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на умовах типового договору надання послуг з електропостачання, як одного з виду житлово-комунальних послуг, є обов'язком як споживача, так і виконавця цих послуг. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Що стосується надання позивачем схеми електропостачання будинку, то такі вимоги відповідача не ґрунтуються нормах ПКЕЕН. Як вбачається з наявного в матеріалах справі рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради від 21 грудня 2013 року про погодження акту готовності до експлуатації чотириповерхового багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, ніяких зауважень стосовно стану електричних мереж будинку у старшого державного інспектора з енергетичного нагляду інспекції Держенергонагляду у Луганській області начальника Сєвєродонецького відділення - не було (а.с. 14-16). Відповідач не заперечував проти того, що квартира позивача обладнана засобами обліку електричної енергії і при цьому відповідач не позбавлений можливості як при укладанні договору, так і при його виконанні провести технічну перевірку як лічильника, так і технічну перевірку електричної мережі будинку, електропроводки у квартирі позивача.

Таким чином відповідач не довів обґрунтованість доводів своєї скарги і не спростував законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального і процесуального права. Тому, з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: