Провадження №2/263/96/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу , в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 06.07.2011 року у розмірі 6400 доларів США., що по курсу гривні до долара США станом на день подачі заяви про уточнення позовних вимог - на 16.12.2014 року, складає 105 088 грн., просив також стягнути 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 9477 грн., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції за 2014 рік у розмірі 19 966 грн.72 коп., суму у розмірі 800 грн. в частини відшкодування моральної шкоди, судові витрати у розмірі 250 грн., всього 135 582 грн. 55 коп.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги суду пояснив, що між ним і відповідачем 06.07.2011 року був укладений договір позики, відповідно до якої він передав відповідачеві суму у розмірі 14 000 доларів США, частина грошових коштів йому була повернена, сума, що залишилася, у розмірі 6400 долари США до теперішнього часу не повернена, у зв'язку з чим просить задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснив, що договір позики між ним і відповідачем укладений в доларах США, сума боргу вказана у розмірі 14 000 дол. США, повернення боргу також передбачалося в доларах США, або по курсу долара до гривні. Також пояснив в судовому засіданні, що відмовляється надати суду оригінал договору позики від 06.07.2011 року, оскільки в матеріалах справи є копія договору, надана їм при поданні позовної заяви до суду 09.10.2014 року.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, також заперечувала проти надання суду оригіналу договору позики.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно відповідно до договору позики від 06.07.2014 року отримала від позивача суму в позику, проте сума їй була передана в гривнах у розмірі 111 612 грн., в національній валюті України вона повернула частину боргу в сумі 60588 грн., сума яку вона винна позивачеві повернути складає 51024 грн. Договір позики укладений в національній валюті України, в тексті договору сума боргу вказана в гривні, повернення боргу також передбачається в гривні, тому з позовними вимогами позивача вона не згодна.

Представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснила, що з позовом вона не згодна, оскільки позивачем суду не представлені докази заявлених вимог відповідно до вимог закону, в матеріалах справи відсутній оригінал договору позики від 06.07.2011 року, в судовому засіданні позивач відмовився надати вказаний документ, у зв'язку з чим вважає, що суд позбавлений можливості дати належну оцінку доказам у справі, умовам укладення договору позики.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про неможливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав :

Згідно вимогам ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами і іншими особами, що беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і по яких у сторін і інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимогам ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Згідно вимогам ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно вимогам ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є всякого роду документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, що мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо представлена копія письмового доказу, суд, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подачі оригіналу.

Суду позивачем не наданий оригінал договору позики від 06.07.2011 року укладеного між сторонами. Наявна в матеріалах справи копія договору, на думку суду не може служити підставою для задоволення заявлених вимог, оскільки суд позбавлений можливості взяти до уваги копію документа, як доказ у справі. Обставини ж викладені в договорі позики не визнані сторонами, тому підлягають доказуванню відповідно до вимог закону.

Враховуючи викладене, зважаючи на суперечливі свідчення позивача і відповідача в судовому засіданні, той факт, що суду не представлений оригінал договору позики, суд вважає за необхідне в задоволенні заявлених вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 208,209, 58,59,60,61,64 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Донецької області.

Суддя Васильченко О.Г.