Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

старшого державного виконавця Деснянського ВДВС

Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Ю.М. та старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано неправомірною постанову начальника Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції Приходька Ю.М. від 27 жовтня 2014 року про результати перевірки виконавчого провадження № 44193954. Визнано неправомірними постанови старшого державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 27 жовтня 2014 року про скасування процесуального документу - постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 44193954 від 28 липня 2014 року та від 27 жовтня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження. Зобов'язано Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції вчинити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1316/09, виданого 19 квітня 2005 року Новозаводським районним судом м. Чернігова. В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги тієї обставини, що з 01 жовтня 2013 року неповнолітня дитина проживає разом з боржником, а отже саме з цього часу у останнього припинився обов'язок щодо сплати аліментів.

Апелянт зазначає, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року його звільнено від сплати аліментів, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з нього в примусовому порядку вказаних платежів, що і стало передумовою для обґрунтованого висновку державного виконавця про закінчення відповідного виконавчого провадження.

Вказує, що на даний час відсутнє рішення суду за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_4 про стягнення з нього заборгованості по аліментам, а отже дії посадових осіб Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ є правомірними.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що заочне рішення суду від 25 лютого 2014 року, відповідно до якого було відкликано з виконання спірний виконавчий документ, скасовано та виконавчий лист повернуто для подальшого виконання. Крім того, відсутнє рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду щодо стягнення аліментів, а тому відмовою у відкритті виконавчого провадження зачіпаються права стягувача по примусовому виконанню судового рішення. Суд зазначив, що у відповідності до положень ст. 387 ЦПК України до компетенції судів не віднесено безпосереднє скасування рішень, які виносить державний виконавець, а лише надано право визнавати прийняте рішення неправомірним.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду і вважає його законним і обґрунтованим, виходячи з наступного.

Встановлено, що 19 квітня 2005 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 2-1316/2005 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с. 10).

На підставі заяви стягувача державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва 27 лютого 2014 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 9). Одночасно, у вказаній постанові зазначена сума заборгованості боржника по аліментам станом на 26 лютого 2014 року - 86192,17 грн.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2014 року ОСОБА_3 звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_4, виконавчий лист повернуто до суду (а.с. 8).

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 в суді першої інстанції встановлено, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2014 року вищенаведене заочне рішення суду скасовано, в зв'язку з чим виконавчий лист № 2-1316/2005 повернуто до виконавчої служби для виконання (а.с. 38).

05 березня 2014 року державним виконавцем Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1316/2005.

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ ОСОБА_2 від 07 квітня 2014 року закінчено вказане виконавче провадження згідно п. 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий лист на вимогу суду.

16 липня 2014 року центральним відділом ДВС Чернігівського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа, а 25 липня 2014 року старшим державним виконавцем зазначеного відділу відповідно п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 39).

В подальшому, за заявою стягувача ОСОБА_4 28 липня 2014 року державним виконавцем Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ відкрито виконавче провадження № 44193954 з виконання виконавчого листа № 2-1316/2005.

Враховуючи положення ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження» 27 жовтня 2014 року начальником Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ Приходьком Ю.М. винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 44193954, якою були скасовані наступні документи: постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 липня 2014 року; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44193954 від 28 липня 2014 року; постанова про арешт коштів боржника ВП № 44193954 від 31 липня 2014року та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44193954 від 01 серпня 2014 (а.с. 6). Підставою для скасування зазначених документів стало те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 07 квітня 2014 року не визнана судом незаконною та не скасована начальником відділу, тобто державним виконавцем при винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 липня 2014 року не були враховані вимоги ч. 5 ст. 47, ч. 1 ст. 50, п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі вищевказаної постанови начальника Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ 27 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ОСОБА_2 винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 липня 2014 року та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 7).

Оскаржуючи дії начальника Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ Приходька Ю.М. та старшого державного виконавця цього відділу ОСОБА_2, скаржник зазначала, що посадовими особами були порушені її права щодо виконання рішення суду про стягнення на її користь аліментів та виданого на підставі цього рішення виконавчого листа, а у боржника на час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження залишилась значна сума заборгованості по аліментам.

Приписами ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав, при яких виконавчий документ повертається стягувачеві та, відповідно до ч. 5 даної статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пункт 8 ч. 1 ст. 26 Закону передбачає відмову державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Зважаючи на наведені норми закону та проаналізувавши обставини справи, суд першої інстанції правильно визначив наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 в частині визнання неправомірними постанови начальника Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ Приходька Ю.М. від 27 жовтня 2014 року та постанов старшого державного виконавця відділу ОСОБА_2 від 27 жовтня 2014 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 липня 2014 року та про відмову у відкритті виконавчого провадження від 27 жовтня 2014 року.

Посилання ОСОБА_3 на наявність рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року, яким його звільнено від сплати аліментів, не можуть бути взяті до уваги колегії суддів, оскільки він звільнений від обов'язку по утриманню дитини лише з часу винесення даного рішення, що не спростовує тверджень ОСОБА_4 про наявність у боржника заборгованості по сплаті аліментів за час з 2005 по 2013 роки на час винесення оскаржуваних постанов.

В матеріалах справи відсутні і апелянтом не надані належні докази на підтвердження того, що у ОСОБА_3 відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Державний виконавець, що брала участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, підтвердила, що за наявними у виконавця даними певна сума заборгованості по сплаті аліментів у апелянта на даний час наявна. Існування судового спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про розмір заборгованості, на який посилається апелянт, як на самостійну підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження, до уваги не береться, оскільки даний спір по суті не вирішений і не спростовує висновку суду першої інстанції про те, що заочне рішення суду, на підставі якого відкликано виконавчий документ, скасовано, а виконавчий лист повернуто для подальшого виконання, а також про те, що виконавче провадження закінчено не у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду по стягненню аліментів. Отже, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що оспорюваними постановами порушуються права стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню судового рішення, є вірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: