Справа № 495/5777/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий 07.12.2009 року)
від відповідача: не з'явився
від третьої особи: не з'явився
від прокуратури: Деменко А.І. (посвідчення НОМЕР_4 видане 01.02.2013 року)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/9011/14-ц
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування
за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури
про позбавлення батьківських прав
06.08.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування (далі по тексту - третя особа) за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав (а.с.2).
Так, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач - ОСОБА_1, в судовому засіданні 04.03.2015 року заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Прокурор - Деменко А.І., в судовому засіданні 04.03.2015 року заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник третьої особи - Малиновської РА Одеської МР, в судове засідання 04.03.2015 року не з'явився, але подав до суду заяву, згідно із якою просив розглядати справу без його участі та при прийнятті рішення врахувати висновок органу опіки та піклування Малиновської РА Одеської МР (а.с.64).
Відповідач - ОСОБА_3, відзив, заперечення або пояснення на позов ОСОБА_1до суду не надав та в жодне судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Так, ухвали та повістки суду про призначення слухання справи, а також копія позовної заяви ОСОБА_1з додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах справи та за якою він зареєстрований (а.с.16-17). Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку з його не проживанням за визначеною адресою (а.с.17-а, 24, 28, 39-а, 59).
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в судові засідання не з'явився, будь-яких пояснень не надав та клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, інші учасники судового процесу в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечували, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчується і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 17.11.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується виданим 08.07.2008 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, відповідний актовий запис за № 740 (а.с.4). Батьками дитини записано:
30.07.2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, про що свідчить видане 30.07.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відповідний актовий запис за № 217 (а.с.5).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2009 року по справі №2-356/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

03.10.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, про що свідчить видане 03.04.2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6, відповідний актовий запис за № 319 (а.с.7).

Згідно із засвідченою 23.02.2010 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 за №108 заявою, ОСОБА_3 дає згоду на усиновлення його малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином ОСОБА_6, з присвоєнням їй прізвище та по батькові усиновителя (а.с.8).

01.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Оснач О.А. проведено розрахунок заборгованості по аліментам, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-356, виданого 08.04.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до якого станом на 31.07.2014 року вказана заборгованість складає 20 624,72 грн. (а.с.11).

13.02.2015 року органом опіки та піклування Малиновської РА Одеської МР зроблено висновок № 0435/01-20 про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4, відповідно до якого доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.63).

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України).

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4, проживає, перебуває на утриманні та вихованні матері - ОСОБА_1, та її чоловіка ОСОБА_6, які самі піклуються, виховують та матеріально забезпечують ОСОБА_4. В свою чергу, ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не приймає та матеріально не забезпечує.

Більш того, як було вище зазначено, ОСОБА_3, згідно із нотаріально засвідченою заявою, дає згоду на усиновлення його доньки, ОСОБА_4 громадянином ОСОБА_6

За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його донки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, правомірними та законними позовні вимоги ОСОБА_1, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Малиновської РА Одеської МР за участю Б-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко