Справа № 148/32/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне )

27 лютого 2015 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк» ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

05.01.2015 року ПАТ КБ „Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 11731 грн.91 коп., мотивуючи свої вимоги наступним.

Відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору б/н від 13.03.2013 року остання отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим не виконав зобов»язання за договором.

У зв»язку з порушеннями зобов»язань за кредитним договором станом на 31.10.2014 року відповідач має заборгованість 11731 грн.91 коп., що складається із 5637 грн.77 коп. заборгованості за кредитом, 3859 грн.29 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг,500 грн. штраф ( фіксована ставка), 534 грн.85 коп. штраф ( процентна ставка).

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11731 грн.91 коп. за кредитним договором б/н від 13.03.2013 року та судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з»явився, в той час як був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не повідомив суд про поважність причини своєї неявки.

Суд, вивчивши надані представником позивача разом із позовною заявою письмові докази, оцінюючи їх відповідно од ст..212 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст..27 ч.2 ЦПК України кожна сторона зобов»язана надати суду всі наявні докази у підтвердження своїх позовних вимог.

Позивачем у підтвердження позовних вимог надана ксерокопія анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 13.03.2013 року.

На цю анкету-заяву позивач посилається як на письмовий доказ, що підтверджує отримання коштів відповідачкою.

Проте, суд не вважає, що дана ксерокопія є належним та допустимим доказом отримання коштів. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Ксерокопія як незасвідчена копія службового документа не відповідає вимогам п.3.16 ДСТУ 2732-2004 «Діловодствоо й архівна справа, терміни та визначення понять», якою визначено вимоги до копії службового документа, що містять реквізити, які в окремих випадках надають їй юридичної сили оригіналу.

До того ж, у зазначеній ксерокопії анкети-заяви від 13.03.2013 року не відображено який саме вид кредитної картки виявила бажання оформити позичальниця ( «Універсальна», «Пенсійна», «Зарплатний пакет» чи «Gold» ), який кредитний ліміт просила встановити. В ній не вказано номер платіжної картки чи номер рахунку, на який банком повинні бути перераховані кошти.

Жодних доказів отримання відповідачем коштів у банку не надано.

В ксерокопії анкети-заяви позичальника, в Умовах та правилах надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяві, відсутні дані про отримання відповідачем не тільки коштів, але й банківської картки.

Відповідно до ст..ст.526,527,530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов»язується надаити грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем суду не надано належних доказів виконання цього договору кредитором зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою та ін.

Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 кредитної картки зі встановленим лімітом коштів. До того ж цей розрахунок зроблений та підписаний невідомою особою, тому не може тбути визнаний належним доказом отримання коштів позичальником..

За викладених обставин суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі доданих до позовної заяви додатків неможливо встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, їх дійсну суму, суму повернутого боргу відповідачем, залишок боргу на час розгляду справи.

За таких обставин суд вважає недоведеним позивачем факт виконання ним умов договору про надання кредитного ліміту відповідачу.

Окрім цього,відповідно до ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В наданих позивачем суду письмових доказах відсутні відомості про встановлення сторонами договору строку повернення позики. Не надано також доказів пред»явлення вимоги відповідачу про повернення позики або відомостей про встановлення інших умов та строків повернення позики.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то на підставі ст..88 ЦПК України з відповідача не можуть бути стягнуті судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 326,,527,530, 1049 ЦК України,ст..ст.60, 88, 212,224,226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст..228 заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач ОСОБА_1 може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: