Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О, Фаловської І.М.,Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання батьківства та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1997 року підтримувала з відповідачем близькі стосунки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилась дочка - ОСОБА_8, батьком якої є ОСОБА_7 У 2003 році відповідач виявив бажання познайомитися з дочкою, періодично їх навідував. З 2007 року вони проживали разом, вели спільне господарство, проте ОСОБА_7 відмовився подати в органи державної реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

З підстав статей 128, 180-183 СК України ОСОБА_6 просила задовольнити позов.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_7 батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки заробітку (доходу) ОСОБА_7 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення витрат на проїзд до експертної установи відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_7 на вказані судові рішення.

Постановою Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2014 року і направлено справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що дитина, відносно якої встановлено батьківство, - ОСОБА_8, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кузнецовську Рівненської області, її матір'ю є ОСОБА_6 Згідно з листом відділу реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції від 12 березня 2013 року № 180/11,2-13 запис про батька ОСОБА_8 відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України внесено на підставі заяви матері. Позивач у шлюбі з відповідачем не перебувала й не перебуває, відповідач наявність стосунків із позивачем не визнав, своє батьківство заперечував.

Ухвалюючи рішення про визнання батьківства та стягнення аліментів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, керувався нормами статей 128, 180-183 СК України й виходив із того, що цей факт підтверджується ухилянням останнього без поважних причин від проведення судово-генетичної експертизи.

Однак з такими висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним обґрунтованим.

Рішення є законним коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Проте вказані вимоги закону залишилися поза увагою судів.

Так, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Отже, суди дійшли помилкового висновку про встановлення батьківства відносно ОСОБА_8, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі норм СК України.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням того, що справа розглядалась судами неодноразово, крім того, вказані порушення можуть бути усунуті на стадії апеляційного розгляду, скасуванню на підставі ч. 3 ст. 338 ЦПК України підлягає саме ухвала апеляційного суду з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Т.О. Писана
І.М. Фаловська
Г.В. Юровська