Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П. ,

при секретарі - Дорошкевич В. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про вселення, суд,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення в жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить 76/300 частин індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1

Право власності на 19/100 частин вона набула на підставі договору дарування від 23 червня 1995 року, посвідченого Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-5178.

Право власності на 19/300 частин набула на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2011 року.

Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішенням Білоцерківського міської ради № 1198-58-VI від 17 квітня 2014 року ій для обслуговування житлового будинку виділено у власність земельну ділянку площею 230 кв.м. по АДРЕСА_1

На день подання до суду позову позивачка не мешкає в спірному будинку, оскільки відповідач - ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні наледжною їй частиною житлового будинку та земельною ділянкою, на якій він розташований.

Зважаючи на зазначене, просить зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні власністю та вселити її в належну їй частину будинку.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю, підтвердили обставини справи та просить суд позов задовольнити повністю, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, не заперечував у судовому засіданні стосовно вселення ОСОБА_1 в житловий будинок, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідача, третьої особи, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Позивачка на підставу своїх вимог посилається на ст. 150 ЖК України, статтю 316, 317, 383, 358, 391 ЦК України, а згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивачка за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЖК, ЦК), позивачка в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1,

належить їй та ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Судом встановлено, що їй на праві власності належить 76/300 частин індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1

Право власності на 19/100 частин вона набула на підставі договору дарування від 23 червня 1995 року, посвідченого Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-5178.

Право власності на 19/300 частин набула на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2011 року.

Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішенням Білоцерківського міської ради № 1198-58-VI від 17 квітня 2014 року ій для обслуговування житлового будинку виділено у власність земельну ділянку площею 230 кв.м. по АДРЕСА_1

Згідно ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР від 30 червня 1983 р. №5464-X, із наступними змінами (далі - ЖК УРСР), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст. 356 ЦК України спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен із учасників спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

В силу ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Таким чином, гарантуючи захист право власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів, відповідно до п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України може бути припинення дії, яка порушує право.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що сторони є співвласниками житлового будинку № 1, що знаходиться по АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спільною частковою власністю шляхом неможливим доступом до вказаного будинку з надвірними будівлями, що підтверджується наданими позивачкою доказами та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Відповідач не заперечував проти вселення в цей будинок ОСОБА_1.

За таких обставин, суд вважає, що порушені права позивачки підлягають захисту.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та ухвалюючи рішення про вселення її у спірний будинок, суд у вказаний спосіб поновлює порушене право позивачки на користування будинком, оскільки згідно ст. 155 ЖК УРСР власника не може бути позбавлено права користування належним йому будинком.

Суд дійшов до цього висновку, так як він відповідає зібраним по справі доказам, вимогам ст. ст. 16, 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК УРСР.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про вселення - задовольинити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом вселення до житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс