У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю колекторської компанії «Вердикт» про визнання кредитного договору недійсним, визнання відсутності заборгованості за кредитним договором, вилучення персональних даних з бази персональних даних Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю колекторської компанії «Вердикт», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 15 березня 2012 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» (далі - ТОВ «ОТП Кредит») було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого позивач отримав споживчий кредит у сумі 3 942 грн. За умовами договору встановлено 4-х місячний пільговий період, протягом якого проценти за користування кредитом та щомісячна комісія ним не повинна була сплачуватися. 15 серпня 2012 року він достроково повністю повернув кредитні кошти.

Проте, у грудні 2012 року ТОВ «ОТП Кредит» телефоном повідомив його про наявність у нього заборгованості зі сплати комісії.

На його заяви з проханням надати розрахунки заборгованості ТОВ «ОТП Кредит» відповіді не надало, вимогу про сплату комісійних за порушення строку повернення останньої суми кредиту йому вчасно не надіслало, незаконно передало персональні дані Товариству з обмеженою відповідальністю колекторської компанії «Вердикт» (далі - ТОВ КК «Вердикт»), яка веде нечесну агресивну діяльність, вимагаючи по телефону та у надісланих по пошті листах сплати неіснуючої заборгованості.

На підставі наведеного вище, ОСОБА_4 просив суд витребувати у ТОВ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк», ТОВ КК «Вердикт» розрахунки нарахувань комісії на своєчасно виплачений кредит в сумах 419 грн, 490 грн, 668 грн 78 коп., 846 грн 18 коп.; визнати відсутність боргу за кредитом перед кредиторами ТОВ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ КК «Вердикт»; визнати договір від 15 березня 2012 року № недійсним; вилучити персональні дані позивача з бази персональних даних ТОВ «ОТП Кредит, ПАТ «ОТП Банк», ТОВ КК «Вердикт», які використовують їх у порушення законодавства та договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі обставини, викладені у позові, зокрема, що відповідачами - ТОВ «ОТП Кредит», ПАТ «ОТП Банк», ТОВ колекторська компанія «Вердикт», порушено його права.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня

2013 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області

від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
А.О. Леванчук
Т.О. Писана