АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6249/15 Справа № 185/9497/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 01 жовтня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 14 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №Д002/АА-336.07.2, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит на купівлю автомобіля в іноземній валюті в розмірі 11 256,04 доларів США, в порядку і на умовах визначених цим договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних з кінцевим строком повернення до 14 серпня 2014 року. Додатковою угодою № 1 від 20 серпня 2008 року до кредитного договору було змінено процентну ставку до 14,5% річних.
Оскільки кредитні зобовязання позичальником не виконуються, станом на 07 липня 2014 рік відповідач має заборгованість в розмірі 10 357,16 доларів США та 1 665 644 грн. 93 коп. яка складається з наступного: 7 125,70 доларів США заборгованість за кредитом, 3 231,46 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1 657 132 грн. 87 коп. пеня за прострочення виконання грошових зобовязань, а також 8 512 грн. 06 коп. відповідальність за порушення грошового зобовязання відповідно до ст.625 ЦК України, які позивач просить стягнути з відповідача.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача, заборгованість за кредитом 83 972 грн. 98 коп., прострочену заборгованість за нарахованими процентами 38 081 грн. 16 коп., пеню за прострочення виконання грошових зобовязань 1 657 132 грн. 87 коп., штрафні санкції передбачені ст.625 ЦК України в розмірі 8 512 грн. 06 коп., а разом 1 787 698 грн. 93 коп. та судові витрати по справі.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з доведеності розміру заборгованості, однак визначив її розмір в іноземній валюті з перерахуванням в українську.

З даним висновком суду погодитись в повній мірі не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між ПАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Д002/АА-336.07.2 згідно якого, останній отримав кредит на купівлю автомобіля в іноземній валюті в розмірі 11256,04 доларів США, в порядку і на умовах визначених цим договором, зі сплатою відсотків за 12,5% річних користування грошима, з кінцевим терміном повернення до 14 серпня 2014 року.

20 серпня 2008 року до вказаного кредитного договору між сторонами було укладено додаткову угоду №1, якою збільшено процентну ставку за користування грошима до 14,5% річних та визначено розмір пені за порушення строків повернення кредиту чи сплати відсотків за кожен день прострочення 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 своєчасно не виконав свої зобовязання щодо повернення грошей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості з останнього, яка станом на 07 липня 2014 року, становить 10 357, 16 доларів США (заборгованість за кредитом та процентам).

Відповідно до ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1,3 ст.553 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснені розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ.

Отже, з аналізу вказаних норм випливає, що банк наділений правом заявляти вимоги щодо стягнення заборгованості в іноземній валюти у разі видачі кредиту в іноземній валюті та наявності відповідної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що кредит надавався в іноземній валюті та платежі були визначені також в іноземній валюті, наявності у ПАТ "Родовід Банк" відповідної ліцензії, суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором (заборгованість за кредитом та процентами) в гривневому еквіваленті, у звязку з чим в цій частині рішення підлягає зміні шляхом виключення з його резолютивної частин посилання на перерахування суми заборгованості в національну валюту.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розяснень наведених у п.18 постанови 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК).

Приймаючи до уваги викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведеності вимоги банку про застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання в розмірі 3% річних, за період з 16 листопада 2007 року по 07 липня 2014 року, яка становить 8 512 грн. 06 коп.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 3.9 кредитного договору визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, виникає пеня за кожен день прострочення в розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобовязання, у банку виникло право на стягнення пені розмір якої, станом на 07 липня 2014 року, дорівнює 1 657 132 грн. 87 коп., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведеності підстав нарахування штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 303 ЦПК України визначено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, з аналізу вказаної норми випливає, що розмір пені може бути зменшено за рішенням суду (за відсутності заяви позичальника) у разі значного перевищення суми збитків завданих боржником.

Приймаючи до уваги, що пеня нарахована за несвоєчасність виконання зобовязання за договором (1 657 132 грн. 87 коп.) значно перевищує заборгованість за тілом кредиту та процентами (10 357, 16 доларів США), суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо зменшення розміру пені до 10 000 грн.

З урахуванням викладеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року змінити в частині визначення грошової одиниці заборгованості та викласти резолютивну частину наступним шляхом: стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 357,16 доларів США, яка складається з: 7 125,70 доларів США заборгованість за кредитом, 3 231,46 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року в частині розміру стягнутої пені за прострочення виконання грошового зобовязання змінити, зменшивши суму стягнення з 1 657 132 грн. 87 коп. до 10 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

ОСОБА_3