АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Міхеєвої В.Ю.,

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, стягнення вартості квартири, витрат на погашення боргу за комунальні послуги, витрат на утримання квартири, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, стягнення вартості квартири, витрат на погашення боргу за комунальні послуги, витрат на утримання квартири, моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивачі посилалися на те, що ними у відповідача ОСОБА_3 було придбано у спільну сумісну власність за договором купівлі-продажу від 02 серпня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір`як К.А., квартиру АДРЕСА_1. Згоду на посвідчення цього договору дала дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4, з якою він на час укладення договору перебував у шлюбі. На даний час діяльність нотаріуса Кір`як К.А. припинена, а документи щодо її діяльності передані до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області. У лютому 2014 року вони дізналися з отриманої з Баглійського районного суду позовної заяви, що ОСОБА_7 просить витребувати у них спірну квартиру, оскільки квартира вибула з його володіння незаконно - за підробним судовим рішенням, нібито постановленим Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2008 року, згідно якого право власності на неї перейшло до ОСОБА_8, який в подальшому продав квартиру ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу ОСОБА_9 Зазначені обставини встановлені рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року, яке набрало законної сили, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_7 було задоволено, спірну квартиру витребувано у них, з їх виселенням із спірної квартири. Таким чином вони були позбавлені права власності на квартиру через обставини, які були їм невідомі і не могли бути відомі на час укладення оспорюваного правочину з відповідачем ОСОБА_3, тому просили визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02 серпня 2012 року укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, квартири АДРЕСА_2, стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на їх користь вартість спірної квартири у розмірі 199 150 грн., стягнути солідарно з відповідачів на їх користь витрати на погашення боргу за комунальні послуги за квартиру, що існував на момент укладення договору купівлі продажу та був погашений ними в сумі 9 502 грн. 42 коп., стягнути солідарно з відповідачів на їх користь вартість витрат на утримання спірної квартири в сумі 12 379 грн. 34 коп., та стягнути солідарно з відповідачів на їх корить моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 02 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір`як К.А. та зареєстрований у Реєстрі за № 1143. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 у рівних частках кошти в сумі 38 000 грн., отримані за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладеним між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір`як К.А. та зареєстрованим у Реєстрі за № 1143.В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просить рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 02 серпня 2012 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.12).

Судом було встановлено та вбачається з матеріалів справи у січні 2014 року ОСОБА_7 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 30 вересня 1999 року він придбав квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32, зареєстрував своє право власності на квартиру в установленому порядку і надав квартиру своїй сестрі в безоплатне користування. Влітку 2012 року йому стало відомо, що його майном незаконно заволоділи чужі люди, тому просив суд витребувати майно із чужого незаконного володіння, виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6 із спірної квартири, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 на вказану квартиру й зобов'язати внести відомості про реєстрацію його права власності на вищевказану квартиру.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 липня 2014 року витребувано у ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартиру за адресою: м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32, яка належить ОСОБА_7, зобов'язано повернути ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32 ОСОБА_7 за належністю, та виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32 (а.с.17-19).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року залишено без змін (а.с.20,21).

Вказаним рішення суду було встановлено, що 30 вересня 1999 року за № 006/021 на товарній біржі «Дніпродзержинська» між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за адресою: м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32. Грошові кошти за квартиру ОСОБА_7 в повному обсязі сплатив в момент укладанні угоди. Вказана квартира була передана ОСОБА_7, який зареєстрував право власності на неї належним чином, а саме в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 128 за реєстровим № 21547 від 07 жовтня 1999 року. ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№ 32 з 03 грудня 1999 року до 01 листопада 2000 року. У 2000 році ОСОБА_7 передав спірну квартиру в безоплатне користування своїй сестрі - ОСОБА_11 ОСОБА_11 була засуджена за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України та 17 грудня 2011 року звільнилася по відбуттю строку покарання. У червні 2012 року ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_7 про те, що в його квартирі проживають сторонні люди.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2008 року після померлого ОСОБА_7 право власності на квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32, було визнано за ОСОБА_8 Однак, судом було встановлено, що справа про перехід права власності від ОСОБА_7 до ОСОБА_8 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області взагалі не розглядалася.

Баглійським РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0000008 від 21 листопада 2012 року за заявою ОСОБА_12 за фактом заволодіння невідомими особами шляхом підробки документів квартирою за адресою м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. 8 Березня, буд. 45, кв.№ 32, яка належить ОСОБА_7 (а.с.17-21).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2010 року, який був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу ОСОБА_13, реєстр № 530, право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3

02 серпня 2012 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. 8-го Березня, буд. 45, кв.№ 32 (а.с.12).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав вбачається, що 14 серпня 2012 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.13).

Звернувшись із зазначеними позовними вимогами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилалися на те, що вони на даний час позбавлені права власності на квартиру через обставини, котрі були їм невідомі і не могли бути відомі на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири з відповідачем ОСОБА_3, тому просили визнати договір купівлі-продажу квартири від 02 серпня 2012 року недійсним та повернути їм кошти, витрачені ними на придбання квартири, витрати на погашення боргу за комунальні послуги, витрати на утримання квартири, моральну шкоду (а.с. 4-7, 42-46, 98, 99).

Як вбачається із копії нотаріальної справи за договором купівлі-продажу від 02 серпня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Кір`як К.А., ОСОБА_3 продав спірну квартиру позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за 38 000 грн. (а.с.116).

Відповідно до п.7 Договору та згідно заяви ОСОБА_4, продаж здійснено за згодою останньої, як дружини ОСОБА_3 (а.с.116, 117, 124).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 липня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_8 протиправно заволодів спірною квартирою, яка належить ОСОБА_7, та яка була в подальшому придбана відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, їх правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України , іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребування у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Відповідно правових позицій Верховного Суду України у справі 6-1168цс15 згідно частини третьої статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках.

За таких обставин, враховуючи, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 липня 2014 року, яке набрало законної сили, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 було витребувано спірну квартиру та виселено їх із квартири, яка була продана їм ОСОБА_3 зі згоди його дружини ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 2012 року, та яка ОСОБА_3 була придбана у ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2010 року, та враховуючи, що право власності за ОСОБА_8 на вищезазначену квартиру було визнано на підставі рішення суду, яке взагалі не існує, суд, з підстав, передбачених ст.63 СК України, ст.ст.203, 215, 216, 388, 392, 661 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення вини ОСОБА_3 вищевказаним рішенням суду від 07 липня 2014 року як при придбання так і при продажі спірної квартири, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивачів у даній справі, що переглядається.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновки суду не відповідають обставинам справи є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді