АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/155/15-ц Номер провадження 22-ц/786/788/15Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.,

При секретарі: Колодюк О.П.,

За участю: апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області звернувся до суду із поданням про обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Підстави його задоволення вмотивовувала тим, що на виконанні у ВДВС Лубенського МРУЮ Полтавської області знаходяться виконавче провадження за судовим рішенням про примусове виконання виконавчого листа, виданого 25 жовтня 2007 року Лубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмір 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 05 жовтня 2007 року і до повноліття дитини.

Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, судове рішення ним не виконується. А тому, з метою недопущення уникнення боржника відповідальності, державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року подання виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, уродженцю м. Лубни Полтавської області, мешканцю: АДРЕСА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) без вилучення паспортного документа для виїзду за кодон за ухиляння від виконання зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області про стягнення коштів до виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Для виконання копії хвали направлено до адміністрації Державної прикордонної служби України.

З даною ухвалою не погодився боржник ОСОБА_2 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця в повному обсязі.

Апелянт вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, вказуючи на те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, факт чого не був підтверджений належними доказами. Також посилався на те, що він частково сплачує аліменти, але зважаючи на неможливість влаштуватися на роботу, виплати є непостійними.

Окрім того, апелянт вказував, що судом взагалі не досліджено обставини чи має ОСОБА_2 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, та реальну необхідність і бажання здійснення цього.

В судовому засіданні апелянт пояснив, що у даний час він тимчасово працевлаштувався, його робота пов'язана з поїздками за межі країни, а наявність оскаржуваної ухвали перешкоджає його роботі.

Також ОСОБА_2 надав копії квитанцій у підтвердження того, що ним періодично здійснюються платежі в рахунок сплати аліментів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що на примусовому виконанні у ВДВС Лубенського МРУЮ перебуває виконавчий лист , виданий 25 жовтня 2007 року Лубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видій його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 05 жовтня 2007 року і до повноліття дитини.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали, а можливість боржника виїхати за межі території України може ускладнити, або унеможливити виконання судового рішення.

Проте, з таким висновок колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України"

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 37-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Аналіз перелічених норм закону дає підстави стверджувати, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5) ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18) ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 рішення суду.

З матеріалів справи встановлено, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 січня 2015 року складає - 29880 гривень 25 копійок.

Обґрунтовуючи підстави застосування обмеження боржника у праві виїзду за кордон, державний виконавець вказував на те, що на неодноразові виклики боржник не з'являється, про причини неявки не повідомляє, заборгованість по аліментам тривалий час не погашає, а при перевірці майнового стану боржника не виявлено майна, на яке може бути звернуто стягнення.

З наданої довідки-розрахунку ( а.с. 29 ) встановлено, що ОСОБА_2 періодично, у недостатній мірі, але здійснювалися платежі по виплаті аліментів на утримання доньки.

У зв'язку з цим не знаходять свого підтвердження висновки суду щодо ухиляння боржника від виконання судового рішення.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 не працює. Згідно пояснень ( а.с. 28 ) взяв на себе зобов'язання ліквідувати заборгованість по аліментам шляхом часткового погашення кожного місяця платежами у розмірі 800 гривень.

Звідси вбачається, що державним виконавцем не доведено належним чином факт навмисного невиконання ОСОБА_2 рішення суду та свідомого ухиляння від виплати аліментних зобов'язань.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірено наявності обґрунтованих підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, та - висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року з постановленням нової, про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.Ю. Мартєв

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: