Справа № 621/289/15-ц
Провадження № 2/621/387/15
РІШЕННЯ

іменем України

02.03.2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, третя особа - приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, третя особа - приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, після якого залишилося спадкове майно, яке складалось, серед іншого, з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1. Окрім позивача, інших спадкоємців, які б у встановлений ст. 1270 ЦК України, строк звернулись до органів нотаріату із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, або постійно проживали із померлим на дату його смерті, немає. Спадкове нерухоме майно батько позивача набув на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.1966 року, посвідченого того ж дня Зміївською держаною нотаріальною конторою та зареєстрованого під № 2688. Вказаний житловий будинок у 1972 році було перебудовано ОСОБА_4 У 1988 році перебудований житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння було прийнято в експлуатацію. Крім того, рішенням Виконавчого комітету Готвальдівської міської ради народних депутатів № 236 від 20.07.1988 року вказаний вище акт було затверджено та вирішено оформити право приватної власності на вказаний вище житловий будинок на ім'я ОСОБА_4 Проте, батько ОСОБА_1 за час свого життя не встиг отримати відповідного свідоцтва про право власності на вказаний вище житловий будинок.

Для належного оформлення свого права власності на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, однак, права власності на зазначене нерухоме майно вона не оформила у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок, виданого на ім'я померлого ОСОБА_4

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява Зміївського міського голови Кучкова П.В. про розгляд даної справи за відсутності представника ради, відповідач проти позову не заперечував та просив його задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2, актовий запис № 196 /а.с. 8/.

Родинні зв'язки між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтверджуються копією Свідоцтва про її народження, серія НОМЕР_1, актовий запис № 8, копією Свідоцтва про одруження позивача, серія НОМЕР_3, актовий запис № 391 /а.с. 9, 10/.

З матеріалів справи, а саме копії Договору купівлі-продажу від 13.12.1966 року, копії Акту про завершення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23.02.1988 року, копії Рішення виконавчого комітету Готвальдівської міської ради народних депутатів від 20.07.1988 року «Про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку, побудованого самовільно», копії технічного паспорту на будинок, а також копій довідок КП «Зміївське БТІ» від 15.01.2015 року № 3023, від 15.01.2015 року № 1140, вбачається, що 13.12.1996 року ОСОБА_4 придбав нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу. Даний житловий будинок у 1972 році було перебудовано. У 1988 році житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння було прийнято в експлуатацію, а Рішенням виконавчого комітету Готвальдівської міської ради народних депутатів від 20.07.1988 року № 236 вказаний вище акт було затверджено та вирішено оформити право приватної власності на вказаний вище житловий будинок на ім'я ОСОБА_4 Проте, останній за час свого життя не встиг отримати відповідного Свідоцтва про право власності на вказаний вище житловий будинок /а.с. 11-12, 13, 14, 15-17, 18, 19/.

До 1995 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в той же час, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, після смерті ОСОБА_4 залишилася спадкоємиця першої черги: донька - ОСОБА_1

Листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.02.2015 року № 228/01-16 повідомляється, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову у прийнятті спадщини у встановлений законом шестимісячний строк ніхто із спадкоємців не звертався, Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, по день смерті останнього, були зареєстровані та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_1 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4

Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 від 29.01.2015 року № 11/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, спрямованих на оформлення її спадкових прав після смерті батька, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний вище житловий будинок, виданого на ім'я померлого ОСОБА_4 /а.с. 20/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, встановлено, що померлий ОСОБА_4 фактично був власником житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом та фактично прийняла спадщину, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інші спадкоємці відсутні, однак через те, що у померлого не було Свідоцтва про право власності на вище вказаний житловий будинок, позивач позбавлена можливості оформити своє право на спадщину інакше, ніж через суд, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, третя особа - приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: