Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн пені в порядку ч.1 ст.196 СК України за період з 13 травня 2014 року по 11 вересня 2015 року. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що не відповідає реальним обставинам справи, що позивачка проживає разом із дітьми у житлі матері відповідача, оскільки рішенням Рівненського районного суду від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в її інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та про зняття їх з реєстраційного обліку позовні вимоги матері відповідача задоволено повністю. Цим же рішенням встановлено, що позивачка разом із дітьми тривалий час проживає у недобудованому будинку, а не в будинку матері відповідача.

Доводить, що із початку 2014 року відповідач взагалі ніяк не цікавиться своїми ________________________________________________________________________________

Справа № 570/1891/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_7

Провадження № 22-ц/787/2169/2015 Суддя-доповідач - ОСОБА_8

дітьми, їх станом здоров»я та умовами проживання.

Стверджує, що зверталася із виконавчим листом до ДВС у Рівненському районі, яка відкрила виконавче провадження, видавала їй довідки про несплату аліментів. Однак, після її звернення у травні 2015 року за інформацією про стан виконання даного виконавчого листа, їй було повідомлено, що виконавче провадження передано до ДВС м.Рівне, за місцем роботи боржника. А тому суд мав би встановити наявність постійного місця роботи у відповідача.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, які б свідчили про неможливість відповідачем виконувати фізичну роботу.

Додатково вказує, що розмір пені, який присудив суд, є неспіврозмірним із загальною сумою нарахованої пені, та є значно заниженим.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та винести нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів у сумі 12046, 91 грн, розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів складає 28160,82 грн, проте, враховуючи матеріальний і сімейний стан платника аліментів, слід зменшити розмір неустойки до 4000 грн.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки вони суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони мають двох доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8,9).

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29.05.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі по 30 % прожиткового мінімуму, що визначений законодавством для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13.05.2014 року і до повноліття дітей.

За правилами ст.195 СК України та ст.74 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (з подальшими змінами та доповненнями), розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Таким чином, перерахування та зміна розрахунку заборгованості по аліментам, виготовленого державним виконавцем у рамках позову про стягнення неустойки, не входить в компетенцію суду. Обчислити розмір заборгованості суд може тільки при наявності спору.

Згідно наданого відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції розрахунку, заборгованість по аліментах у ОСОБА_2 становить - 12 046,91 грн. Ця заборгованість виникла у нього в період з 13.05.2014 р. по 31.08.2015 р. внаслідок несплати щомісячних аліментів у визначеному розмірі (а.с.29).

Доказів, які б свідчили про те, що існує спір з приводу неправильності нарахування суми заборгованості по аліментам матеріали справи не містять, дії державного виконавця відповідач не оскаржував у передбаченому розділом VII ЦПК України порядку.

Суд першої інстанції неправомірно зазначив період стягнення пені по аліментах з 13 травня по 11 вересня 2015 року, адже розрахунок заборгованості по аліментах, наданий відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції містить суму заборгованості лише за період з 13.05.2014 р. по 31.08.2015 р. в сумі 12 046,91 грн. З нього неможливо зробити висновок про нараховану суму аліментів до сплати за період з 01.09.2015 року по 11.09.2015 року та чи сплачував в цей період відповідач аліменти.

У п.8 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз»яснено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст.215 ЦПК України, і обов»язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

У п.11 зазначеної постанови Пленуму від 18 грудня 2009 року судам роз»яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Суд першої інстанції наведене не врахував та у своєму рішенні не навів розрахунок неустойки, з якого він виходив при обчисленні її розміру та не перевірив розрахунок, наданий ОСОБА_1 до заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Відповідачем як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційної інстанції не доведено відсутності його вини у простроченні сплати аліментів.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Разом з тим, розрахунок суми заборгованості було здійснено судом першої інстанції без врахування вищезазначених вимог закону.

З матеріалів справи видно, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з 13 травня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

1) заборгованість за травень 2014 року:

472,91 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 18 днів (кількість днів з 13.05.2014 року по 01.06.2014 р.) = 85,12 грн.

2) за червень 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 231,48 грн.

3) за липень 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

4) за серпень 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

5) за вересень 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 231,48 грн.

6) за жовтень 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

7) за листопад 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 231,48 грн.

8) за грудень 2014 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

9) за січень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

10) за лютий 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 28 днів (кількість днів місяця)= 216,05 грн.

11) за березень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

12) за квітень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 231,48 грн.

13) за травень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

14) за червень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 231,48 грн.

15) за липень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

16) за серпень 2015 року:

771,60 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 239,20 грн.

Всього сума неустойки (пені) за вказаний період складає 3611,37 грн.

Визначаючись із розміром неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Частиною 2 ст.196 СК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Колегія суддів з врахуванням встановлених у справі обставин, доводів та заперечень сторін, не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, що складає 3611 грн. 37 коп. за період з 13 травня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказані висновки суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на вищезазначене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 34 грн. 59 коп. судового збору за подання позову та 34 грн. 35 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно ст. 309 ч.1 п. 3, 4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справ та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 13 травня 2014 року по 31 серпня 2015 року в розмірі 3611 (три тисячі шістсот одинадцять) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 (тридцять чотири) гривні 59 копійок судового збору за подання позову та 34 (тридцять чотири) гривні 35 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: М.П.Григоренко

ОСОБА_10