Дата документу 06.02.2015
Справа № 517/777/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області України в складі:

головуючого судді Гончар І.В.

при секретареві Заболотній Л.В.

за участю: представника позивача Акрабової О.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у сумі 9 756, 17 грн., а також судовий збір 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №б/у, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 3750,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач виконав умови договору, надавши ОСОБА_2 вказану суму кредиту.

Однак відповідачка зобов'язання по кредитному договору не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, пояснила, що дійсно у неї була кредитна картка по якій була заборгованість в розмірі 5 000 грн., але вона її погасила у 2010 році у відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом внесення коштів через касу, так як строк дії картки скінчився і вона її здала у відділення банку. У даний час кредитної картки Приват банку у неї не має. Дзвінків про наявність заборгованості від представників ПАТ КБ « ПриватБанк» не було тому просить суд відмовити у позові в зв'язку з закінченням строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Заявою чітко визначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Відповідно до позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.07.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 9 756,17 грн. яка складається з наступного:

· заборгованість за кредитом - 3858,11 грн.;

· заборгованість по процентам за користування кредитом - 3 787,23 грн.;

· заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 1170,06 грн.;

а також штрафи відповідно до п. п. 2. 4, 5. 5 Умов та правил надання банківських послуг:

· штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 440,77 грн. З розрахунку банку, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 в жовтні 2010 року повністю погасила заборгованість по кредитній картці і сальдо поточної заборгованості за кредитом станом на 30.10.2009 року становив 0,00 грн., (наявність заборгованості за кредитом у розмірі 3 858,11 представник банку в судовому засіданні пояснити не змогла), у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 15 вересня 2014 року, включивши до позовних вимог заборгованість за кредитом у розмірі 3 858, 11 грн., заборгованість по процентам у розмірі 3 787,23 грн., коли поточна заборгованість становить 0,00 грн. та проценти на поточну заборгованість становлять 0,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання банк відкриває клієнту картрахунок, видає картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в Памятці клієнта. Датою укладення договору є дата відкриття карткового рахунка, указаного в розділі "Відмітки банку" заяви. Відповідно до п.9.12 цих же Умов і правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не попередила другу про припинення дії договору, то він автоматично пролонговується на такий же строк.

Зазначені положення Умов і правил надання банківських послуг свідчить про те, що строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями, вказаними у Памятці клієнта, та строком дії кредитної картки.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визнача щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк поного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Банк не надав суду належних доказів, щодо того, що ОСОБА_2, було видано нову картку після спливу дії старої. Представник банку у судовому засіданні сказала, що строк дії картки яка була видана відповідачці два роки. Тобто, якщо ОСОБА_2 кредитна картка була видана 06.03.2007 року зі строком дії картки два роки, то 06.03.2009 року у кредитора виникло право на звернення до суду. Згідно з ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, позивачем не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з таких підстав, судом застосовується загальний термін позовної давності - три роки, який передбачений ст. 257 ЦК України.

Згідно п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові, з яким позивач звернувся до суду 15.09.2014 року, пропустивши трирічний строк звернення, тому в його задоволенні слід відмовити у зв'язку з спливом позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

В судовому засіданні при вивченні матеріалів справи не встановлено, що підчас укладення кредитного договору сторони домовлялися про збільшення позовної давності по вимогам про стягнення кредиту.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.1 ст.259, ч.4 ст.267 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в десятиденний строк з дня його проголошення.

С У Д Д Я :