Справа № 495/866/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.,

при секретарі Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.02.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 13.02.2015 року змінивши предмет та підставу позову, остаточно просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12.10.2003 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за записом № 27, визначити місце перебування та проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю ОСОБА_1, а сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року з батьком ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у її відсутність (а.с.21).

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність (а.с.20).

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 174, 197ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 12.10.2003 сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №27), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 12.10.2003 року (а.с.15).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.18,19).

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей, і шлюб може бути розірваний.

Щодо вимог про місце проживання та виховання дітей , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину.

У Декларації прав дитини зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження".

Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Зважаючи на той факт, що під час розгляду справи батьки дійшли взаємної згоди, щодо виховання та місце проживання дітей та не заперечують проти подальшого проживання доньки з матір'ю , а сина з батьком, суд вважає за доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з матерью ОСОБА_1, а сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 105, 112, 113, 114, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 174, ч.2 ст. 197, 213-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 27) - розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір'ю ОСОБА_1.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.В. Чебан