АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1713/15 Головуючий 1 інст. - Цвірюк Д.В.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Бурлака І.В.,

за участю секретаря - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ідеальної частини та порядку користування квартирою за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання ідеальної частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу скасувати як постановлену з порушенням норм процесуального права і постановити нову ухвалу задовольнивши її заяву.

Скарга містить посилання на те, що заява про забезпечення її позову розглянута судом з порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вважала, що спосіб забезпечення про який вона просила є співмірним заявленим вимогам.

Зазначила, що їй стало відомо про намір відповідача розпорядитись належної йому частиною квартири, а тому вона і звернулась до суду з такою заявою.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано відомостей про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так з позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у неї виник спір з її сином з приводу визначення часток у праві власності на спірну квартиру та визначення порядку користування цією квартирою.

Таким чином сторони є співвласниками спірної квартири і спір виник лише щодо порядку користування нею. При цьому частки співвласників у спільній частковій власності не виділені.

За таких обставин право розпорядження квартирою одним з співвласників є обмеженим.

Посилання представника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на те, що відповідач має намір подарувати частину належної йому частки квартири своєї новій дружині не можна вважати доводом, який спростовує висновок суду першої інстанції, оскільки не впливає на вирішення позовних вимог і виконання у майбутньому рішення суду.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судова колегія з урахуванням вимог п.1 ст. 312 не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: