Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/5021/15-ц
Провадження № 22- ц/778/5055/15
Головуючий у 1 інстанції: Шалагінов А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Міське комунальне підприємство «Основаніє», Концерн «Міські теплові мережі», про поділ особового рахунку, встановлення відсутності заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом .В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 вересня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було прийнято рішення про встановлення порядку користування квартирою №41 в будинку № 82 «б» по вулиці Патріотична в місті Запоріжжя, яка знаходиться у спільній частковій власності сторін. Квартиру було отримано сторонами в порядку спадкування після смерті їхньої матері ОСОБА_5. З часу смерті матері, тобто з 5 травня 2011 року, відповідач відмовляється утримувати належне їй майно та сплачувати комунальні послуги, з огляду на що постала необхідність розділити особовий рахунок між співвласниками. МКП «Основаніє» в усному порядку відмовилось розділити особовий рахунок.

Посилаючись на вимоги статті 179 Житлового кодексу України, статтей 15, 16, 322, 358, 360 Цивільного кодексу України, вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, позивач просить розділити особовий рахунок № 11008107 по оплаті за житлово-комунальні послуги по утриманню вищевказаної квартири з оформленням одного особового рахунку на ОСОБА_3, а другого особового рахунку на ОСОБА_4, визнати відсутність заборгованості ОСОБА_3 по оплаті за центральне опалення квартири та утримання будинку, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Справа знаходиться в провадженні апеляційного суду з 29 липня 2015 року. Судові засідання призначалися неодноразово. . В судове засідання на 20.10.2015 року, на 01.12.2015 року ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з"явилися, судові повістки про виклик до суду, які направляються судом на адресу зазначеній ОСОБА_3 в апеляційній скарзі., ОСОБА_3 та її представники не бажають отримувати і вони повернулися до апеляційного суду за закінченням терміну зберігання. У матеріалах справи міститься телефонограма від 27.11.2015 року щодо призначення судового засідання у цій справі на 01.12.2015 року, яка передана помічником судді і прийнята ОСОБА_3 за номером телефону зазначеною нею в апеляційній скарзі, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 74 ЦПК України про повідомлення, однак до апеляційного суду вона знову не з"явилася. Апеляційний суд відкладаючи неодноразово судові засідання, вийшов за межі встановленого ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України строку розгляду апеляційної скарги. За таких обставин судова колегія вбачає в діях ОСОБА_3 зловживання процесуальними правами та порушення вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, згідно якої особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки. Крім того, апеляційна скарга не містить доводів щодо дослідження нових доказів у справі. Викладені в ній доводи не можуть бути доповнені на даний час, оскільки це заборонено ст. 300 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка ОСОБА_3 в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту про розподіл особового рахунку між двома співвласниками та визнання відсутності заборгованості позивача за комунальні послуги не відповідає діючому законодавству.

З таким висновком суду можна погодитись.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2012 року квартиру, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя по вулиці Патріотичній в будинку № 82»б» кв. 41 було отримано сторонами ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку спадкування по 1/2 частки після смерті їхньої матері ОСОБА_5, яка померла 05 травня 2011 року (а.с. 9, а.с. 12).

Особовий рахунок на сплату житлово-комунальних послуг на зазначену квартиру за № 11008107 зареєстрований за померлою матірю ОСОБА_3 та ОСОБА_4-ОСОБА_5Д.(а.с. 11).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2014 року встановлено порядок користування квартирою №41 в будинку № 82 «б» по вулиці Патріотична в місті Запоріжжя, яким ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири виділено жилу кімнату № 6 площею 10.49 кв.м., ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири виділено кімнату № 8 площею 12.53 кв.м., у спільному користуванні сторін залишено жилу кімнату № 5 площею 18.61 кв.м. з балконом, а також службові та підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору. ( а.с. 5-6). Виділення часток у натурі не було.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_3 фактично бажає розподілити витрати, які вони мають нести, як співвласники квартири відповідно до вимог Закону України « Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном

Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 - власник зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 10 мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі, більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників, при розподілі витрат на оплату комунальних та інших послуг розвязується судом.

Отже виходячи з вищезазначених норм сторони як співвласники спірної квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності, без виділа часток в натурі, можуть в добровільному порядку домовитись про порядок участі кожного з них в утриманні квартири та сплати житлово-комунальних послуг, при цьому укладається один договір на надання житлово-комунальних послуг з одним із співвласників (користувачів) за угоди письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів) про що робиться відмітка в договорі. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та у разі коли між співвласниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата між ними розподіляється відповідно до п. 10 вищезазначених Правил.. При цьому позивач не позбавлена можливості звернутися до конкретних виконавців (субєктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з нею окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Натомість, матеріали справи не містять доказів щодо укладення сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг в квартиру № 41 в будинку № 82 «б» по вулиці Патріотична в місті Запоріжжя. Особовий рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за № 11008107 зареєстрований за померлою ОСОБА_5, тому суд обґрунтовано визнав, що вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Також суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині визнання відсутності заборгованості позивача за центральне опалення та утримання будинку, оскільки це непередбачено діючим законодавством. Крім того, позивач не надав доказів наявності спору між співвласниками квартири та надавачами житлово-комунальних послуг з приводу погашення конкретної суми заборгованості за надані послуги У разі виникнення такого спору, він має вирішуватися між конкретним надавачем житлово-комунальних послуг та співвласниками квартири. Саме при вирішенні такого спору повинна визначатись сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, яку повинен сплатити кожний із співвласників квартири, або іі відсутність.

Аргументи апеляційної скарги не є виправданими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 3415, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: