АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій незаконними, скасування нотаріальної дії і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, скасування нотаріальної дії та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6, 1937 рокународження. За життя 05 жовтня 2010 року ОСОБА_6 було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за яким усе своє майно ОСОБА_6 заповідала своєму онуку ОСОБА_4.

Позивач зазначив, що ОСОБА_6 була інвалідом І групи, оскільки у 2001 році вона перенесла гостре порушення мозкового кровообігу, у зв'язку з чим протягом останніх років свого життя вона дуже хворіла, постійно проходила лікування.

ОСОБА_6 майже нічого не бачила, оскільки в неї була сліпота на праве око та катаракта лівого ока, але як вбачається зі змісту заповіту, який посвідчено відповідачем, він був написаний останньою зі слів матері позивача та до підписання прочитаний нею уголос.

Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_6 мала сліпоту па праве око та катаракту лівого ока, посвідчення даного заповіту мало відбуватись при свідках, але відповідачем цього зроблено не було, у зв'язку з чим допущені порушення законодавства.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Справа № 761/17993/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц796/1216/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кравець Д.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Свої доводи обґрунтував тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. Посилається на те, що мати позивача на час посвідчення заповіту нічого не бачила, оскільки в неї була сліпота на праве око та катаракта лівого ока, та вона не могла сама прочитати та підписати заповіт.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіренністю - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Направила до суду листа з проханям розглядати справу у її відсутності. Апеляційну скаргу просила відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05 жовтня 2010 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те. що буде належати їй за законом на день її смерті та що згідно законодавства України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, у тому числі - квартиру АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_4. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 876 (а.с. 36).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 24 липня 2013 року (а.с. 8).

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії у своїй діяльносіі керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим

крім того - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних. Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п. п. 157, 158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на час посвідчення відповідачем вищезазначеного заповіт), зокрема, передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповії з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. про що зазначається ним перед його підписом. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення залові ту має відбуватись при свідках.

Суд першої інстанції вірно встановив, що з заповіту ОСОБА_6 вбачається, що перед його підписанням, вона його прочитала уголос, про що свідчить її власноручний запис: «Заповіт прочитаний мною уголос до підписання та підписаний об 11 годині 50 хвилин і відповідає моїй волі» (а.с. 36).

Обгрунтовуючи свої вимоги за апеляційною скаргою позивач посилався на те, що суд першої інстанції не врахував висновку експертного дослідження фахівця психолога, медичні документи і що могло би бути підтверджено показами свідків.

Суд першої інстанції вірно визначився, що згідно положень ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦІІК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що наданий до суду висновок спеціаліста не є належним доказом того, що фізичний стан здоров'я ОСОБА_6 на період укладення заповіту впливав на її поведінку та рішення.

Згідно зі ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Питання щодо призначення експертизи позивачем не ставилося. Інші належні докази на підтвердження доводів позову суду також не було надано.

Суд першої інстанції вірно оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності дійшов до вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги доводів викладеннизх у рішенні суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді