САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5446/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.11.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Румянцев О. П.

при секретарі Бакум І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №DNI0RK04594192 від 22.10.2004 року, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 13500,00гривеньзісплатоювідсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим, станом на 18.09.2015 року має заборгованість в розмірі 43581 грн., яка складається з 2793,65 грн. заборгованість за кредитом, 9790,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2025,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 28972,18 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5641,46 грн., яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2007 року. Різниця становить 37939,54грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 37939,54 грн. та судові витрати

Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 22.10.2004 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DNI0RK04594192, відповідно до умов договору банк зобовязався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. (а.с. 6-7).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №DNI0RK04594192 від 22.10.2004 року станом на 18.09.2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 43581 грн., яка складається з 2793,65 грн. заборгованість за кредитом, 9790,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2025,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 28972,18 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с. 4-5).

01 листопада 2007 року судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, цивільна справа №2-н-3554/07, було стягнуто із відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5641гривень 80 коп. (а.с.3).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 169, 209, 214, 215, 224-225 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» () заборгованість станом на 18.09.2015 року в розмірі 37939 (тридцять сім тисяч девятсот тридцять девять) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев