Справа № 202/539/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Куріній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить суд стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи стягувати з моменту пред'явлення позову до повнолітня дитини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17 лютого 2007 року вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого в них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між нею та відповідачем розірвано не було. Однак, дуже давно вони з відповідачем разом не проживають, та він участі у виховані дитини не бере, коштів на утримання доньки не надає.

Вона отримує державну допомогу на утримання дитини та виховує її сама.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені у заяві обставини, просила позов задовольнити.

Відповідач просив позов задовольнити частково та стягнути із нього аліменти у частці від його заробітної плати, але в меншій ніж просить позивач, посилаючись на життєві обставини та наявність інших утриманців. Зазначив, що він має хронічні захворювання та також має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В іншому посилався на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 17 лютого 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу в сторін народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом із позивачкою. Відповідач проживає окремо.

Сторони фактично припинили подружні стосунки, довготривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства.

Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою житлової організації за місцем проживання. Відповідач проживає окремо.

Як вбачається із довідки від 23.02.2015 року з 16.02.2015 року позивач перебуває на обліку в Лівобережному районному центрі зайнятості як безробітна.

Відповідач зауважив, що він працює, отримує заробітну плату середньомісячний розмір якої дорівнює приблизно 4000,00 грн.

Окрім того, відповідач хворіє на запалення легенів, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з якою разом проживає в АДРЕСА_1

З наданих на адресу суду квитанцій про поштові грошові перекази вбачається, що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Проте, позивач у судовому засіданні зауважила, що останнім часом вона від відповідача коштів на утримання доньки ОСОБА_3 не отримує.

Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини, у судовому порядку в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним, працює та має стабільний і регулярний заробіток.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209,212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати аліменти з 14 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук