Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2882/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В., секретар Кравченко Я.С.

за участю представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підприємства приватна виробнича фірма «Ацинус» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 підприємства приватна виробнича фірма «Ацинус» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 акціонерне товариство «Креатив» про повернення незаконно стягнутих коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 підприємство приватна виробнича фірма «Ацинус» (далі фірма «Ацинус») звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 акціонерне товариство «Креатив» (далі ПрАТ «Креатив») про повернення незаконно стягнутих коштів.

Зазначав, що між позивачем ОСОБА_2 підприємством приватна виробнича фірма «Ацинус» та ОСОБА_2 акціонерним товариством «Креатив» укладено договір про надання зворотної фінансової допомоги за № 3089, за умовами якого фірма «Ацинус» є позичальником, якому надається зворотна фінансова допомога в розмірі 500 000 грн. Останній зобовязується повернути грошові кошти в порядку та строки, визначені цим договором, зі сплатою 18% річних від розміру зворотної фінансової допомоги за користування грошовими коштами.

Після підписання договору від ПрАТ «Креатив» до фірми «Ацинус» надійшла пропозиція про сплату відсотків в розмірі 14%, шляхом внесення готівкових коштів в касу ПрАТ «Креатив». Отримання готівкових коштів здійснювалось представниками ПрАТ «Креатив»: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які отримали відповідно 52 548 грн. 10 коп. та 5 945 грн. 21 коп., про що після кожної сплати видавали квитанції до прибуткового касового ордеру. Фірма «Ацинус» відсотки за користування грошовими коштами сплатила в повному обсязі.

18 серпня 2014 року на адресу позивача від ПрАТ «Креатив» надійшов лист-вимога № 871-10 про повернення зворотної фінансової допомоги та відсотків. Враховуючи відсутність заборгованості фірми «Ацинус» перед ПрАТ «Креатив» по сплаті 14% річних, позивач вважає грошові кошти в розмірі 58 493 грн. 31 коп., сплачені відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, безпідставно ними набутими.

Просив стягнути з ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 52 548 грн. 10 коп., з ОСОБА_4 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 5 945 грн. 21 коп., судовий збір в розмірі 584 грн. 93 коп.

В ході судового розгляду позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 64 246 грн. 73 коп., судовий збір в розмірі 701 грн. 92 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Суд встановив, що надані позивачем прибуткові касові ордери не відповідають чинному законодавству, позивач не надав належні документи на підтвердження сплати процентів та отримання коштів відповідачами. З рішення господарського суду у справі за позовом ПрАТ «Креатив» до фірми «Ацинус» про стягнення заборгованості за договором про надання зворотної фінансової допомоги вбачається, що фірмою «Ацинус» не заперечувався факт несплати відсотків за користування коштами, а заперечувався факт нарахування їх. Крім того, суд дійшов висновку, що якщо спірні кошти і передавались позивачем відповідачам, то вони були передані на виконання договірних зобовязань за договором про надання зворотної фінансової допомоги, а договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст.1212 ЦК України, в тому числі й щодо зобовязання повернути майно позивачу, а відтак позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам у справі, не врахував пояснення свідків, розглянув справу у відсутності відповідачів, тому повинен був ухвалити рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів щодо сплати процентів позивачем, не взяв до уваги, що договірні відносини між позивачем та відповідачами відсутні. Отже даний спір не має договірного характеру, а тому при вирішенні спору суд повинен був застосувати положення ст.1212 ЦК України.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлені про час та місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим їх місцем проживання, смс-повідомленням, а також судова повістка вручалася їм через відповідну житлово-експлуатаційну організацію (а.с.191-192, 194, 196,198, 200- 202), в засідання апеляційного суду не прибули. Третя особа повідомлена про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.197), в засідання апеляційного суду не прибула.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд згідно зі ст.214 ЦПК України зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, оскільки суд дійшовши висновку, що позивачем не доведено факт передачі грошових коштів відповідачам, разом з тим висловив припущення, що якщо спірні кошти і передавались позивачем відповідачам, то позов не може бути задоволений з підстав, передбачених ст.1212 ЦК України,оскільки між сторонами існують договірні відносини.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду, що між фірмою «Ацинус» та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявні договірні відносини, є обґрунтованими.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач та ПрАТ «Креатив» 23 липня 2013 року уклали договір про надання зворотної фінансової допомоги № 3089, за умовами якого позивачу надана зворотна фінансова допомога в розмірі 500 000 грн., яка підлягає поверненню до 14 липня 2014 року зі сплатою 18% річних від розміру зворотної фінансової допомоги за користування грошовими коштами. Сплата процентів за користування коштами відповідно до умов договору здійснюється щомісячно у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ПрАТ «Креатив» не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому такі проценти повинні бути нараховані. Всі зміни та доповнення до договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами (а.с.4-5).

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 26 січня 2015 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ПрАТ «Креатив» до фірми «Ацинус» про стягнення заборгованості за договором про надання зворотної фінансової допомоги, стягнуто з позивача та користь ПрАТ «Креатив», зокрема суму позики 500000 грн., проценти за користування коштами 134876 грн.71 коп. Зі змісту рішення господарського суду вбачається, що при розгляді справи в господарському суді представник фірми «Ацинус» оспорював законність нарахування цих процентів та не посилався на факт щомісячної сплати процентів за користування коштами на загальну суму 70191 грн. 94 коп. (а.с.83-94).

В обґрунтування свого позову до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивач зазначав, що бухгалтер ПП ПВФ «Ацинус» ОСОБА_6 щомісячно вносила проценти в розмірі 14% річних від суми зворотної фінансової допомоги в касу ПрАТ «Креатив», які один раз отримала ОСОБА_5, а в інших випадках - ОСОБА_3, але оскільки ПрАТ «Креатив» заявило вимоги в господарському суді про сплату процентів, то можна вважати, що відповідачі отримані від ПП ПВФ «Ацинус» грошові кошти в рахунок виконання зобовязання не передали ПрАТ «Креатив», тому ці кошти є ними безпідставно набутими (а.с.2-3), тобто сама позовна заява містить припущення щодо можливості не передавання коштів відповідачами.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Довідками підтверджується, що відповідач ОСОБА_4 працювала в ПрАТ «Креатив» головним бухгалтером з 31 травня 2011 року по 01 листопада 2015 року, а ОСОБА_3 з 01 липня 2013 року по 01 вересня 2014 року в трудових відносинах з ПрАТ «Креатив» не перебувала (а.с.95-96).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.59 ЦПК України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні (ст.212 ЦПК України).

Доводи позивача щодо домовленості про зміну розміру процентів та сплати їх готівкою в касу ПрАТ «Креатив» належними письмовими доказами не підтверджені.

В суді першої інстанції представник третьої особи ПрАТ «Креатив» факт зміни умов договору заперечував, підтвердив, що при розгляді справи в господарському суді будь-які документи на підтвердження сплати процентів фірма «Ацинус» не надала, а також пояснив, що на підприємстві грошові кошти приймає касир, а не головний бухгалтер, подані квитанції до прибуткового ордеру не надають можливості ідентифікувати як підприємство, так і особу, яка прийняла кошти (а.с.80-81, 97-98).

На підтвердження факту внесення коштів в касу ПрАТ «Креатив» позивач надав 10 квитанцій до прибуткового касового ордеру на загальну суму 58493 грн.31 коп., ксерокопії яких знаходяться на а.с.6-8., 2 квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 11698 грн.62 коп. не надано.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 р. № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за

№ 40/10320 з наступними змінами, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2, типова форма №КО-1), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. У квитанції до прибуткового касового ордера зазначається номер, дата прийняття коштів, підпис, прізвище, ініціали головного бухгалтера, підпис, прізвище ініціали касира та печатка підприємства.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що надані позивачем квитанції до прибуткового касового ордеру зазначеним вимогам не відповідають.

В засіданні апеляційного суду оглянуто надані позивачем оригінали 10 квитанцій до прибуткового касового ордеру та встановлено, що всі зазначені квитанції не містять номера прибуткового ордера, печатки підприємства, прізвище, ініціали головного бухгалтера, прізвище ініціали касира, нерозбірливий підпис мається лише в графі головний бухгалтер, не на всіх квитанціях є дата їх складання.

Наявні у справі дані та надані позивачем докази в їх сукупності не дають можливості ідентифікувати особу, яка прийняла кошти, та підприємство, якому ці кошти сплачувалися. Належні та допустимі докази привласнення відповідачами коштів позивач під час розгляду цивільної справи не надав.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства та відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засідання, але не зобовязані цього робити. В разі неявки в судове засідання відповідача суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ч.4 ст.169 ЦПК України). Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд повідомляли відповідачів про час та місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим їх місцем проживання, смс-повідомленням, а також судову повістку вручали відповідній житлово-експлуатаційній організації. В судові засідання відповідачі не зявлялися, відомості про визнання ними позову відсутні, а наявні у справі дані та докази не дають підстав для задоволення позову.

Доводи позивача, що факт сплати процентів за договором підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України факт передачі коштів підтверджується письмовими доказами належної форми. Особа, яка сплачує кошти, зобовязана надати належне підтвердження їх сплати, а позивач такі докази не надав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову в позові за його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 підприємства приватна виробнича фірма «Ацинус» задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2015 року.

В позові ОСОБА_2 підприємства приватна виробнича фірма «Ацинус» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 акціонерне товариство «Креатив» про повернення незаконно стягнутих коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: М.М.Суржик

ОСОБА_8