У х в а л а

2 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М., Хопти С.Ф., Черненко В.А.
розглянувши заяву ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» (далі - ПрАТ СТ «Гарантія») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 грудня 2013 року на перехресті вулиць Пролетарська-Пушкіна у м. Пирятині Полтавської області з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, отримав пошкодження. Вказував, що він виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 50 тис. грн., оскільки його автомобіль було застраховано. Зазначав, що страховиком, під час розслідування обставин страхового випадку, було встановлено факт видачі водійських прав ОСОБА_1 19 березня 2013 року. Тобто водійський стаж відповідача, на момент дорожньо-транспортної пригоди, складав 8 місяців, що свідчить про порушення умов полісу страхування № АЕ/1210274, який придбавався на умовах допущення до керування забезпеченим транспортним засобом страхувальника та осіб з водійським стажем більше трьох років.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2014 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ СТ «Гарантія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СТ «Гарантія» у порядку регресу 25 тис. грн у відшкодування виплаченого страхового відшкодування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 4. ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема ч. 1 ст. 58 Конституції України, ч.ч. 1,2 ст. 5 ЦК України, ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заявник, на підтвердження викладених у заяві доводів, додав копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року та від 29 травня 2013 року, постанов Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року та від 12 лютого 2014 року, постановлені за результатом розгляду, на його думку, аналогічних справ, де по-іншому застосовані ті самі норми матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України», під судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення :

- Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ;

- Вищого адміністративного суду України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України, ухвалених як судом касаційної інстанції;

- Апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковим є те, щоб цими рішеннями, що набрали законної сили, був вирішений спір по суті та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовані одні й ті самі норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня

2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником, в обґрунтування заяви та наданих ним копій ухвал суду касаційної інстанції не вбачається наявних ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судами ч. 1 ст. 58 Конституції України, ч.ч. 1,2 ст. 5 ЦК України, ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, правовідносини є подібними, але різні фактичні обставини справи.

Крім того, слід зазначити, що надані заявником, як приклад, постанови Верховного Суду України від12 вересня 2011 року та від 12 лютого 2014 року, ухвалені Верховним Судом України в порядку глави 3 ЦПК України, тобто не як судом касаційної інстанції, а тому на них не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Оскільки неоднакового застосування норм матеріального права не було, а виникли питання щодо доведення вимог, що є питанням процесуального права і вони не є підставою для допуску до провадження, то в задоволенні заяви слід відмовити.

За таких підстав у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу за заявою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко