№ 336/1425/15-ц
Пр. № 2/336/1157/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди.

Заява не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, оскільки відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання.

Як випливає з матеріалів заяви, відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що не охоплюється юрисдикцією Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Звертаючись з позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, представник позивачки, очевидно, виходив з того, що квартира, про стягнення плати за договором оренди якої просить позивач, знаходиться в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала.

З огляду на наведені норми цивільного процесуального закону та розяснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ спір, предметом якого є договірні зобовязання, хоча за договором оренди нерухомого майна, не відноситься до виключної підсудності, інших процесуальних підстав для звернення за судовим захистом саме до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позивач не зазначає, тому положення ч. 1 ст. 114 ЦПК України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

З огляду на викладені обставини суддя вважає за необхідне повернути заяву в звязку з непідсудністю Шевченківському районному суду м. Запоріжжя і порекомендувати позивачеві звернутися до належного суду.

Керуючись ст.ст. 109, 115,121, 293 ЦПК України, суддя

У Х В А Л ИЛ А :

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди повернути позивачці.

Розяснити ОСОБА_1 право звернутися з заявою до належного суду згідно з правилами територіальної підсудності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива