Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка Запорізької області цивільну справу за позовом:

Державного навчального закладу "Василівський професійний ліцей" до ОСОБА_1, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про розірвання договору найму житла, виселення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, позивач вказує, що Державний навчальний заклад "Василівський професійний ліцей" є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних, наукоємних професій та спеціальностей або робітників, діяльність, яких пов'язана зі складною організацією праці, як правило, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів.

ДНЗ "ВПЛ" може здійснювати професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників і незайнятого населення.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.01.2012 р., виданого Василівською міською радою №ЯЯЯ № 590745, гуртожиток за адресою: Запорізька область м. Василівка вул.. Єсеніна, є власністю Держави в особі Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України, що знаходиться на оперативному управлінні ДНЗ «ВПЛ».

Згідно п. 6.10 Статуту ДНЗ «ВПЛ», об'єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно професійного ліцею є державною власністю, що закріплена Міністерством освіти і науки за професійним ліцеєм, і перебуває в оперативному управлінні професійного ліцею.

Гуртожиток, розташований по вул. Єсеніна, 3 в м. Василівка Запорізької області, призначений для проживання учнів навчального закладу. Всі учні навчального закладу мешкають у гуртожитку безкоштовно. За останній час збільшилась кількість учнів, які приїздять на навчання з різних областей України та сільської місцевості і на сьогодні виникла нагальна потреба у звільненні кімнат, які займають не учні і не робітники нашого училища, а сторонні особи.

За 40 років існування ліцею, в гуртожитках стали мешкати люди, які не мають відношення, як до профтехосвіти в цілому, так і до навчального закладу зокрема.

Так, з 07.08.1998 року відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у кімнаті гуртожитку, загальною площею 22,6 кв.м по вул. Єсеніна, 3 в м. Василівка Запорізької області.

Згідно з п.2.2.3 Договору, наймач зобовязаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати плату за житло та житлово-комунальні послуги.

На сьогоднішній день у відповідачки склалась заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 9 219,63 грн., з яких: 3411,90 грн. за теплопостачання, 2865,48 грн. за квартплату, 1310,06 грн.- за електропостачання, 1475,09 грн.- за водопостачання, 83,88 грн. вивіз сміття. Попередження про сплату боргів відповідачка залишає без уваги.

Відповідно до п. 2.2.3. Договору, наймач зобовязаний не пізніше 10 числа наступного за оплачувальним місяцем вносити плату за користування приміщенням і плату за комунальні послуги в касу наймодавця.

Згідно п. 4.2. Договору, в разі невнесення наймачем плати за житло понад два місяці договір підлягає розірванню, а наймач виселенню без надання іншого приміщення.

Відповідачка не є працівником ліцею, не перебуває в трудових чи інших стосунках із навчальним закладом, тому, вона не підпадає під категорію осіб, які перелічені в ст. 127 Житлового кодексу України.

Рішення про надання житлової площі в гуртожитку ОСОБА_1 адміністрацією навчального закладу не приймалося, ордеру на вселення у гуртожиток відповідачка не має, тому, займає кімнату незаконно, без відповідних документів, які дають їй право на заняття та проживання в ньому.

На неодноразові попередження - претензії адміністрації ДНЗ «ВПЛ» від 20.02.2015 року, 04.03.2015 року, 17.04.2015 року про сплату боргу за житлово-комунальні послуги та виселення, відповідачка не реагує.

Відповідно до постанов ВДВС Василівського РУЮ, будь-яке майно у відповідачки відсутнє, вона ніде не працює.

Крім того, ОСОБА_1 створює нестерпні умови проживання для сусідів, постійно влаштовує з ними сварки, зловживає алкогольними напоями.

Позивач просить суд:

- розірвати договір найму житлового приміщення в гуртожитку б/н від 01.06.2008 року, укладений між Василівським професійним ліцеєм та ОСОБА_1;

- виселити ОСОБА_1 з кімнати гуртожитку Державного навчального закладу «Василівський професійний ліцей» за адресою: Запорізька область м. Василівка вул.. Єсеніна,3, без надання іншого приміщення;

- зобовязати Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти ОСОБА_1 з реєстраційного обліку у гуртожитку, розташованому в м. Василівка Запорізької області по вул.. Єсеніна, 3 кімната №416;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного навчального закладу «Василівський професійний ліцей» судовий збір у сумі 243,60 коп.

В судове засідання представник позивача в особі ОСОБА_2 не зявилась, але надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання неодноразово не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення в газеті, які є у справі.

В судове засідання представник Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області не зявився, але надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника Управління та вирішити спір на розсуд суду.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів законності, доцільності та справедливості, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

При цьому, норми Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зі змінами до даних правовідносин не застосовуються.

Як було встановлено в судовому засіданні та як видно з матеріалів справи, Державний навчальний заклад "Василівський професійний ліцей" є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних, наукоємних професій та спеціальностей або робітників, діяльність, яких пов'язана зі складною організацією праці, як правило, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів. ДНЗ "ВПЛ" може здійснювати професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників і незайнятого населення.

Зазначені факти підтверджуються Статутом, копія якого є у справі.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності та Витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, копії яких є у справі, гуртожиток за адресою: Запорізька область, м. Василівка, вул.Єсеніна,3 - є власністю Держави в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, що знаходиться на оперативному управлінні Державного навчального закладу "Василівський професійний ліцей", а тому, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання цим майном.

Згідно п. 6.10 Статуту, об'єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно професійного ліцею є державною власністю, що закріплена Міністерством освіти і науки за професійним ліцеєм, і перебуває в оперативному управлінні професійного ліцею.

Як вбачається з довідки про реєстрацію від 12.06.2014 року та картки реєстрації особи, копії яких є у справі, відповідачка ОСОБА_1 проживає у гуртожитку по вул. Єсеніна, 3 м. Василівка Запорізької області з 07.02.1998 року, а зареєстрована з 08.07.1998 року.

Відповідно до статей 127-129 ЖК України, пунктів 1, 2, 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, гуртожитки призначаються та можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Приміщення гуртожитків є тимчасовим житлом. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету, на підставі якого адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Судом встановлено, що відповідачка не є працівником ліцею, не перебуває в трудових чи інших стосунках із навчальним закладом, тому, вона не підпадає під категорію осіб, перелічених в ст. 127 Житлового кодексу України. Рішення про надання житлової площі в гуртожитку ОСОБА_1 адміністрацією навчального закладу не приймалося, ордеру на вселення в гуртожиток їй не видавалося.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази на підтвердження своїх заперечень проти зазначених фактів, якщо такі є, відповідачка суду не надала.

01.06.2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір найму житлового приміщення в гуртожитку, копія якого є у справі. Відповідно до умов Договору, наймодавець передає наймачеві і членам його сімї в користування ізольоване житлове приміщення, яке складається з 2-х кімнат загальною площею 40,8 кв.м. за адресою: вул. Єсеніна, 3 м. Василівка Запорізької області. Строк дії цього договору сторонами встановлено з 01.06.2008 року по 01.06.2009 року. Наймач, який належним чином виконує обовязки за даним договором, має переважне право на продовження договору. (п.1.1., 1.3, 5.1).

Відповідно до п. 2.2.3. Договору, наймач зобовязаний не пізніше 10 числа наступного за оплачувальним місяцем вносити плату за користування приміщенням і плату за комунальні послуги в касу наймодавця.

Відповідно до пунктів 38, 39 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не

перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими

ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за

користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, якіпроживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського

житлового фонду. лата за користування жилою площею в гуртожитку і за

комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця.

Як вбачається з наданого суду розрахунку, який є у справі, станом на 01.10.2015 року у відповідачки склалась заборгованість перед позивачем за житлово-комунальні послуги у розмірі - 9 145,33 грн.

Відповідно до ч.1 ст.821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Відповідно до ч.1,2 ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Якщо наймодавець відмовився від укладення договору на новий строк, але протягом одного року уклав договір найму житла з іншою особою, наймач має право вимагати переведення на нього прав наймача та (або) відшкодування збитків, завданих відмовою укласти з ним договір на новий строк.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, суд приходить до наступних висновків. По-перше, з 07.02.1998 року по 01.06.2008 року відповідачка проживала у кімнаті гуртожитку за адресою: вул. Єсеніна, 3 м. Василівка Запорізької області, без будь-яких правових підстав. Зокрема, ордер на проживання вона не отримувала.

У період з 01.06.2008 року по 01.06.2009 року відповідачка на законних підставах проживала у вказаному гуртожитку, на підставі Договору оренди, як і з 01.06.2009 року по 01.06.2010 року, оскільки, вона мала переважне право проживання у зазначеному приміщенні, і, хоча у письмовій формі сторони строк дії договору не продовжили, але, разом з тим, наймодавець не попередив наймача не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла про відмову від укладення договору на новий строк (докази зворотнього позивач суду не надав), а наймач не звільнив помешкання, тому, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Однак, після спливу терміну, на який було укладено цей Договір та продовжено, автоматична пролонгація договору не передбачена діючим законодавством України.

Таким чином, з 02.06.2010 року відповідачка проживає у вказаному гуртожитку без будь-яких правових підстав. При цьому, не слачуючи позивачеві кошти за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині «розірвання вищевказаного Договору найму житлового приміщення в гуртожитку б/н від 01.06.2008 року, укладеного між Василівським професійним ліцеєм та ОСОБА_1», оскільки, цей Договір й так втратив свою юридичну силу, а тому, підстав до його розірвання суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 116, 132 ЖК України та п. 44 Примірного положення про гуртожитки, надання особі жилої площі без спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, і за відсутності правочинного рішення щодо її надання, є порушенням встановленого законом порядку і повинно визнаватися незаконним, а така особа підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Особи, які самоправно зайняти житлове приміщення або не перебувають в трудових та інших відносинах з підприємством або навчальним закладом виселяються з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, суд вважає, що відповідачка, яка проживає у вказаному гуртожитку без будь-яких правових підстав, при цьому, не оплачуючи за житлово-комунальні послуги, має бути виселена без надання їй іншого житлового приміщення.

В частині позовних вимог, щодо зняття відповідачки з реєстрації місця проживання, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні, оскільки, згідно ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєструє осіб та знімає з реєстрації відповідний орган реєстрації. Згідно ч.1 ст. 7 цього Закону - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду про виселення з житлового приміщення є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому, вирішення цього питання не потребує судового втручання.

При цьому, належні та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 «створює нестерпні умови проживання для сусідів, постійно влаштовує з ними сварки, зловживає алкогольними напоями», позивачем суду не надано.

Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 243,60 грн.

Належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, якщо такі є, відповідачка суду не надала.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, ст..810-813, 815, 821, 822, 825, 826 ЦК, ст. ст. 109, 116, 127-129, 132 ЖК Української РСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зі змінами, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 03.06.1986 року ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву: Державного навчального закладу "Василівський професійний ліцей" до ОСОБА_1, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про розірвання договору найму житла, виселення та зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 з кімнати №416 гуртожитку, який знаходиться за адресою: Запорізька область м. Василівка вул.. Єсеніна,3, без надання іншого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Державного навчального закладу "Василівський професійний ліцей" судові витрати в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_4