провадження 2/712/735/15
справа № 712/486/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кузьменка В.А.

при секретарі - Коваль М.О.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що його батькові ОСОБА_5 належала ? частина квартири АДРЕСА_1 на підставі мирової угоди, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, визнаною ухвалою Соснівського районного суду м Черкаси від 22.10.2009 року по цивільній справі № 2-6488/09р. Інша ? частина цієї квартири належить дружині померлого ОСОБА_3. За своє життя ОСОБА_5 залишив заповіт від 22.06.2012 року, згідно якого все своє майно він залишив ОСОБА_2

Позивач в установлений законом строк прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.03.2014 року.

Також спадщину в установлений законом строк як спадкоємці за законом прийняли відповідачі - його дружина, ОСОБА_3, яка є непрацездатною особою за віком та його дочка, ОСОБА_4, як непрацездатна особа, що є інвалідом 3 групи від загального захворювання.

Незважаючи на існування заповіту, складеного ОСОБА_5 на користь позивача, відповідачі претендують на обов'язкову частку у спадщині.

Однак позивач вважає, що відповідачі мають бути усунуті від права на спадкування, оскільки між спадкодавцем та відповідачами існували негативні відносини, які призвели до складання ОСОБА_5 заповіту, саме на користь позивача з метою позбавити відповідачів права на його майно в разі смерті, тобто свідомого волевиявлення заповідача, а також враховуючи, що вони ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Протягом більше року необхідну йому допомогу та догляд за хворим ОСОБА_5 відповідачі не здійснювали, станом його здоров'я та його потребами не цікавилися і навіть не провідували.

Посилаючись на викладені обставини та положення ч.5, 6 ст.1224 ЦК України, позивач просив суд усунути відповідачів від права на спадкування обов'язкової частини в спадщині майна померлого та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5.

Представник позивача ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, вважають, що відповідачі мають бути усунуті від права на спадкування, оскільки між спадкодавцем та відповідачами відносини не склалися що призвело до складання ОСОБА_5 заповіту, саме на користь позивача ОСОБА_2 з метою позбавити відповідачів права на його майно в разі смерті, тобто свідомого волевиявлення заповідача, а також враховуючи, що вони ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку онкохворобу був у безпорадному стані. Догляд за хворим ОСОБА_5 відповідачі не здійснювали, станом його здоров'я та його потребами не цікавилися і навіть не провідували. Просили задоволити позов.

Відповідачка ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що вона не ухилялася від надання допомоги чоловіку ОСОБА_5, доглядала за ним, є зареєстрованою в даній квартирі. Періодично знаходилася в с.Коломийці, звідки вона привозила сільськогосподарську продукцію і вважає свої дії щодо отримання обов"язкової частки у спадщині правомірними.

ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача, оскільки вона також є донькою ОСОБА_5 і не дивлячись на їх відносини з батьком, вона бажає оформлення своїє обов"якової частки в порядку спадкування за законом.

Заслухавши сторони, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

- після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями є його мати, дружина відповідачка ОСОБА_3, син ОСОБА_11, донька ОСОБА_4

- за своє життя ОСОБА_5 залишив заповіт від 22.06.2012 року, згідно якого все своє майно він залишив ОСОБА_2

- відповідно до довідки КНП "П"ята Черкаська міська поліклініка" від 11.12.2014року № 779 ОСОБА_5 був хворим на онкозахворювання

- ОСОБА_5 належала ? частина квартири АДРЕСА_1 на підставі мирової угоди, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, визнаною ухвалою Соснівського районного суду м Черкаси від 22.10.2009 року по цивільній справі № 2-6488/09р.

- інша ? частина цієї квартири належить дружині померлого ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності САА 225107 видане виконавчим комітетом Черкаської міської ради 05.04.2004року.

- згідно повідомлення Третьої черкаської державної нотаріальної контри 04.12.2014року № 1052/02-17 до нотаріальної конотори подали заяви про прийняття спадщини син позивач ОСОБА_2, відповідачі дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_4

- мати померлого ОСОБА_5 спадщину не прийняла.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Положеннями ч.5,6 ст.1224 ЦК України встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно керівних роз'яснень, які містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. №7 факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту ст.1224 ЦК України, суд при вирішенні справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК Українимає значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

В судовому засіданні не встановлено та у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення покійного за матеріальною чи фізичною допомогою до відповідачів, а також того, що відповідачі свідомо ухилялися та не надавали померлому ОСОБА_5 таку допомогу.

Суд оцінює критично покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 оскільки вважає, що вони не в повній мірі підтверджують факт не виконання відповідачами обов"язку щодо утримання спадкодавця і дані покази знаходяться в протиріччі з показами свідка ОСОБА_10

Суд вважає, що позивачем не доведено факт ухилення відповідачів від надання допомоги покійному ОСОБА_5 та вважає, що для спадкоємців, які мають право на обов"язкову частку в майні не можуть застосовуватись положення ст.1224 ЦК України в частині усунення їх від спадкування.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на спадкування обов'язкової частки після смерті чоловіка і батька, ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Крім того позивачем було заявлено вимогу про визнання за ним ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5.

Суд також не може погодитися з задоволенням даної вимоги, оскільки як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що до Третьої черкаської державної нотаріальної контори крім позивача ОСОБА_2 04.07.2014 надійшли заяви про виділ права на обов'язкову частку у спадковому майні від дочки померлого ОСОБА_4, яка є інвалідом III групи та від дружини померлого ОСОБА_3, яка є як непрацездатною за віком.

При визначенні кола спадкоємців Третьою черкаською державною нотаріальною конторою встановлено що після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем є і його мати, яка також має право на виділ обов'язкової частки як непрацездатна за віком, але до нотаріальної контори із заявою не зверталася.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України).

До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця (ч. 2 ст. 1241 ЦК України).

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку (ч. З ст. 1241 ЦК України).

Отже, розмір обов'язкової частки визначається в залежності від кількості спадкоємців за законом. Також враховується і вартість майна, а також склад майна, що буде спадкуватися по заповіту та по закону.

Оскільки на день розгляду справи не визначено коло спадкоємців, не з"ясовано відсутності чи наявності спору між ними, суд позбавлений можливості встановити розмір часток кожного спадкоємця. Крім того позивачем така вимога до суду не була пред"явлена.

Суд вважає за можливе роз"яснити сторонам по справі право на звернення до суду з позовом про визначення часток у спадщині та розподілу спадкового майна при наявності такого спору.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає до задоволення. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене суд вважає що позиція позивача не ґрунтується на вимогах матеріального права, є не доведеною та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 1224, 1241 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. №7 суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: В.А.Кузьменко