АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5218/14 22-ц/774/383/К/15
Справа №212/5218/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/383/К/15 суддя Попов В.В.
Категорія - 27 (IV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" - Подолінний Роман Георгійович

відповідач ОСОБА_3

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.04.2006 року відповідно до укладеного договору № DNH4KP26490321 відповідач отримала кредит у розмірі 2 567,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 15.10.2007 року.

ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Станом на 14.04.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 26 628,22 грн., яка складається з: 1032,90 грн. - заборгованість за кредитом; 7 828,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17 766,71 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова), 947,00 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2009 року було стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 7 688,29 грн., борг ОСОБА_3 становить 20 386,93 грн.

Тому представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 20 386,93 грн., а також судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що відповідач, підписавши заяву про отримання кредиту, підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та банком Договір. Умовами вставлено позовна давність по вимогах банку тривалістю 5 років. Таким чином сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності, що не заборонено ст. 259 ЦК України. Судом не враховано, що строк позовної давності перервався 02 червня 2009 року, коли було видано судовий наказ Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Подолінного Р.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_3, яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", суд першої інстанції виходив із того, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду з його позовом, а тому за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована встановлена законом позовна давність у три роки.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15 квітня 2006 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №DNH4KP26490321, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2 560,50 грн., строком до 15.10.2007 року, зі сплатою відсотків за ставкою 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.6)

Проте в порушення умов вказаного договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконувала у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 14.04.2014 року в загальному розмірі складає 26 628,22 грн., з яких: 1 032,90 грн. - заборгованість за кредитом; 7 828,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17 766,71 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 947,00 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості наданим ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". (а.с.5)

Як убачається з матеріалів справи, судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" борг у сумі 7 688,29 грн. (а.с.4)

Відповідно до заяви про видачу судового наказу, відповідач мала заборгованість за кредитним договором станом на 20.03.2009 року у розмірі 7 688,29 грн., яка була стягнута вищезазначеним судовим наказом і складалась з: 2 132,90 грн. - заборгованість за кредитом, 3 055,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 657,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 342,30 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.102-104)

Сторонами не заперечується, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не звертався до відділу державною виконавчої служби з заявою про примусове виконання судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2009 року і вказаний судовий наказ на теперішній час не виконано.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Заповнюючи 15.06.2006 року заяву позичальника та підписуючи її, позичальник ОСОБА_3 погодилася з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") ("Стандарт") (далі - Умови), тарифами банку складатимуть кредитний договір між нею та банком. (а.с.6)

Згідно Умов позичальник зобов'язувався повернути наданий йому кредит, сплатити відсотки, винагороди, штрафні санкції, які зазначені в заяві позичальника та Умовах строки. Сторони погодили, що погашення заборгованості відбувається в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з " 21" по " 28" число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 173,06 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач ОСОБА_3 просила суд застосувати до спірних правовідносин загальні строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 5.5 Умов, згоду з якими ОСОБА_3 висловила у своїй заяві, яку власноручно підписала, передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в п'ять років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 р. у справі № 6-143цс14, яка в силу положень до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма судами України.

Проаналізувавши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що сторонами було дотримано письмової форми договору щодо збільшення позовної давності і встановлення його тривалістю в п'ять років, що відповідає ч.1 ст. 259 ЦК України.

Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Враховуючи, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звертався до суду у 2009 року і Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий наказ від 02 червня 2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що мало місце переривання строку позовної давності і він почав відраховуватись заново. Таким чином п'ятирічний строк позовної давності спливає у червні 2014 року, а позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 15 квітня 2014 року.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на зазначені обставини, не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та безпідставно відмовив ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у задоволенні його позовних вимог у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Відповідно до роз'яснення наданих у п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_3 не надано до суду доказів на підтвердження виконання нею в повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором від 15 квітня 2006 року.

Оскільки судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" борг у сумі 7 688,29 грн., який складався з 2 132,90 грн. - заборгованість за кредитом, 3 055,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 657,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 342,30 грн. - штраф (процентна складова) та враховуючи, що повторне стягнення заборгованості та штрафних санкцій не можливе, так як не передбачене чинним законодавством, то позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам станом на 20 березня 2009 року, штрафу (фіксована частина), штрафу (відсоток від суми заборгованості) задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за період з 20 березня 2009 року по 14 квітня 2014 року в сумі 4 773,36 грн., виходячи з розрахунку різниці між нарахованими та стягнутими відсотками за судовим наказом (7 828,61 грн. - 3 055,25 грн.=4 773,36 грн.)

Проте, перевіривши правильність даних розрахунку (а.с. 5), колегія суддів не може погодитись з розміром пені, яка підлягає стягненню з відповідача за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня, це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка", які є невід'ємною частиною договору, у разі порушення позивальником будь-якого із зобов'язань Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення.

До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

В межах річного строку з 14 квітня 2013 року до 14 квітня 2014 року пеня складає 4 078,58 грн. із розрахунку 0,15% від суми не погашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 158,65 грн. судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.3,4 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 851,94 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № DNH4KP26490321 станом на 14 квітня 2014 року в розмірі 8 851,94 грн., яка складається з: 4 773,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 078,58 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у розмірі 158,65 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: