Справа № 138/3657/14-ц
Провадження №:2/138/43/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 м. Могилів - Подільський

Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області,

у складі головуючої судді Жикевич Т.Б.,

за участю: секретаря Алєксєєвої І.Д.,

адвокатів: Королюк О.В., Середюк О.В.,

позивача ОСОБА_3,

відповідачів: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Кукавської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, на стороні відповідачів Могилів-Подільська державна нотаріальна контора, Управління Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_9 Після його смерті залишилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області НОМЕР_2 площею 1,64 га, яка належала померлому на підставі Сертифікату про право на земельну частку пай Серії НОМЕР_1 від 06.05.1997.

Позивач прийняла спадщину фактичним шляхом, оскільки володіла правовстановлюючим документом на вказане майно.

З метою оформлення спадщини після смерті батька позивач звернулась з заявою про надання їй витягу з реєстру державного земельного кадастру до управління Держземагентства у Могилів-Подільському районі Вінницької області для оформлення її у нотаріальному порядку, проте отримала відповідь, що її сестра ОСОБА_10 вже отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.11.2000 за №495/2000, зареєстроване в реєстрі 1465, на дану земельну ділянку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого на підставі рішення Кукавської сільської ради народних депутатів 18 січня 2000 року, тобто після смерті батька. В 2005 році ОСОБА_10 померла і спадщину після смерті ОСОБА_10 прийняла її дочка - ОСОБА_4 За життя батько вирішив, що зазначена земельна ділянка буде належати позивачу, що також підтверджується відмовою інших спадкоємців від цього спадкового майна. З сестрою ОСОБА_10 позивач була в неприязних відносинах, а тому

Враховуючи зазначені обставини Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.11.2000 за №495/2000 на ім'я її сестри, а також державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданий на підставі рішення Кукавської сільської ради народних депутатів 18 січня 2000 року є недійсними.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним вище позовними вимогами.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві та просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, її представник та представник Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації, згідно ст. 77 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань, в тому числі повідомлень про зміну місця проживання відповідач суду не надавав.

Усі треті особи та представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представників (а.с. 117,120,121, 218).

Суд, заслухавши позивача та її представника, відповідача ОСОБА_4, її представника та представника Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як слідує з свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кукавка Могилів-Подільського району Вінницької області. ЇЇ батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 9).

Факт зміни прізвища ОСОБА_11, на ОСОБА_11, потім на ОСОБА_14, а потім на ОСОБА_3 підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище (а.с. 12); довідкою відділу РАЦС № 182-66 від 31.10.2007 (а.с. 11); свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 10).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_15 і її батьком також був ОСОБА_12 Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_8 (а. с. 80).

Факт зміни прізвища ОСОБА_15 на ОСОБА_10 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_6 (а.с. 81).

ІНФОРМАЦІЯ_4, у віці 79 років в с. Кукавка, Могилів-Подільського району Вінницької області помер ОСОБА_9 Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 (а.с.7).

З довідок Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 21.10.2014 №1267 та №1268 слідує, що останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_9 було АДРЕСА_1. Проживав та був зареєстрований один. Згідно закону його спадкоємцями були: дочка - ОСОБА_10, 1954 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5; дочка - ОСОБА_3, 1958 р.н.; дочка - ОСОБА_6, 1948 р.н.; син - ОСОБА_7, 1952 р.н., син - ОСОБА_16, 1941 р.н. (а.с. 8).

Даних щодо здійснення померлим заповідального розпорядження за життя суду не надано.

Судом встановлено, що, як батько позивача та ОСОБА_10 записаний ОСОБА_12, а при реєстрації смерті прізвище померлого вказано, як ОСОБА_9.

Разом з тим, в судовому засіданні учасники підтвердили той факт, що позивач та ОСОБА_10 були дочками померлого і дані обставини підтверджуються матеріалами спадкових справ до майна померлих ОСОБА_17 та ОСОБА_10

Діти померлого, за правилами ст. 529 ЦК УРСР були спадкоємцями першої черги за законом.

Та обставина, що жоден із дітей спадкодавця не був зареєстрований разом з ним за однією адресою також підтверджується випискою із по господарської книги №3 за 1996-2000 роки (особовий рахунок НОМЕР_9) по с. Кукавка, Могилів-Подільського р-ну. Вінницької обл. (а.с. 59).

Тобто, враховуючи зазначені обставини та дату смерті спадкодавця спадкоємці мали право на прийняття спадщини згідно ст. ст.549 ЦК УРСР і у строки передбачені даною нормою.

Так, згідно ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В листі Управління Держземагенства у Могилів-Подільському районі Вінницької області №01-30/3012 від 08.12.2014, зазначено, що на зберіганні в даному управлінні знаходиться другий примірник Державного акту на право приватної власності на землю на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва НОМЕР_2, площею 1,64 га. Відповідно наданого до Управління свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2000, що зареєстровано в реєстрі за №1465, право на спадщину на зазначену земельну ділянку встановлено за ОСОБА_10, проте державний акт на неї не виготовлявся та не видавався (а. с. 16).

З листа Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну, Вінницької обл. №56 від 25.01.2015 слідує, зокрема, що 24.02.1996 було проведено збори КСП «Колос» с. Кукавка на яких було затверджено списки громадян, які є членами КСП «Колос» та мають право на земельні частки (паї). В ці списки входив ОСОБА_9, а державну реєстрацію державних актів на землю розпочато 12.01.2000 (а.с. 116).

Тобто, вказане вище свідчить про те, що за життя спадкодавець мав майно, яке увійшло до спадкової маси.

Разом з тим, як слідує з державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, складеного на ім'я ОСОБА_9, земельна ділянка, площею 1,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кукавської сільської ради передана у власність на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Кукавської сільської ради народних депутатів 26.11.1999, а реєстрація проведена 18.01.2007, тобто після смерті власника. Саме про цей державний акт зазначено у згаданому вище листі Управління Держземагенства у Могилів-Подільському районі Вінницької області (а.с. 18, 82,83).

За правилами ст. 9 ЦК УРСР правоздатність громадян виникала в момент його народження та припинялась зі смертю. Тобто, правоздатність ОСОБА_9 припинилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в день його смерті.

Згідно п.6 Указу Президента України «Про Порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/1995, у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Згідно Указу Президента України від 10.11.1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» за п.2 кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. За п.4. установлено, що кожний член коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю.

Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 №43 в редакції, чинній на час видачі державного акту, за п.1.16 до складу технічної документації зі складання державного акту на право приватної власності на земля входить заява власника землі про складання такого акту, а за п. З.З., 3.4. даної інструкції передбачено, що державна реєстрація таких актів здійснюється сільською радою, із забезпеченням такої реєстрації державними органами земельних ресурсів - районними відділами земельних ресурсів. Зокрема, зазначені органи є держателями Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю.

Тобто, після отримання сертифіката власник сертифіката набував право за власним бажанням виділити свою частку, тобто вимагати відведення належної йому частки землі в натурі. При реалізації цього права замість сертифіката, який підлягав передачі державній адміністрації, власник отримував інший документ - державний акт на право приватної власності на конкретну ділянку землі.

Суд, зважаючи на викладене, зокрема на необхідність обов'язкового волевиявлення власника паю на виділення його в натурі та отримання державного акту на дану земельну ділянку та те, що ОСОБА_9 помер і його правосуб'єктність припинилася зі смертю, вважає Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, як правовстановлюючий документ, є недійсним.

Також в матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на ім'я його дочки ОСОБА_10, видане 14.11.2000, яке також є правовстановлюючим документом. До складу спадщини увійшли, як вказана вище земельна ділянка так і грошові вклади спадкодавця, що зберігались в філії №263/025 Могилів-Подільського відділення Ощадного банку в с. Кукавка Могилів-Подільського р-ну, Вінницької обл. на рахунку НОМЕР_11. В свідоцтві зазначено, що його видано на земельну ділянку саме на підставі зазначеного вище Державного акту, а відтак його недійсність також зумовлює недійсність такого свідоцтва про право на спадщину за законом, в частині що стосується земельної ділянки (а. с. 17,88).

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права на ? зазначеної земельної ділянки (паю) то суд зважає на те, що в матеріалах спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 містяться: нотаріально засвідчена заява ОСОБА_10 від 14.11.2000 про прийняття спадщини та видачу їй відповідного свідоцтва, в якій міститься відмітка про підтвердження прийняття спадщини поданням ощадної книжки (а.с. 74); заява від імені ОСОБА_14, датована 31.01.2000, про відмову від прийняття спадщини та відсутність претензій на спадкове майно, на користь сестри ОСОБА_10, посвідчену секретарем Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну, Вінницької обл. (а.с. 75); заява ОСОБА_18, датована 03.10.2000, про те, що спадщину після смерті батька вона не прийняла та на неї не претендує, на користь сестри ОСОБА_10, засвідчена така заява за місцем проживання в.о. секретаря виконкому Ольгопільської сільської ради Чечельницького р-ну, Вінницької обл. (а. с. 76); заява ОСОБА_19, датована 31.10.2000, про те, що спадщину після смерті батька він не прийняв та на неї не претендує, на користь сестри ОСОБА_10, засвідчена така заява за місцем проживання секретарем виконкому Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну., Вінницької обл. (а. с. 77); заява ОСОБА_20, датована 31.10.2000, про те, що спадщину після смерті батька він не прийняв та на неї не претендує на користь сестри ОСОБА_10, засвідчена така заява секретарем виконкому Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну., Вінницької обл. не зважаючи на те, що заявник проживав в м. Могилів-Подільському (а. с. 78).

Також в матеріалах справи містяться заяви спадкоємців померлого, а саме: заява ОСОБА_7, датована 09.10.2014, про те, що спадщину після смерті батька він не прийняв та на неї не претендує. Заява засвідчена нотаріально (а. с. 13); заява ОСОБА_18, датована 14.10.2014, про те, що спадщину після смерті батька вона не прийняла та на неї не претендує. Заява засвідчена за місцем проживання секретарем виконкому Ольгопільської сільської ради Чечельницького р-ну, Вінницької обл. (а. с. 14); ОСОБА_16, датована 15.10.2014, про те, що спадщину після смерті батька він не прийняв та на неї не претендує, звертатись до суду із заявою про прийняття спадщини не буде. Заява засвідчена за місцем проживання секретарем виконкому Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну., Вінницької обл. (а. с. 15).

Разом з тим, усі вказані вище заяви спадкоємців ОСОБА_9 подані по закінченню шестимісячного строку для їх подання, що прямо було передбачено ч.2 ст. 549 ЦК УРСР, тобто відмова спадкоємців на користь спадкоємця ОСОБА_10 фактично не має правового значення. Позивач вказує про те, що від спадщини вона не відмовлялась, а навпаки прийняла її фактичним шляхом володіючи правовстановлюючим документом належним за життя батькові, а саме Сертифікатом про право на зазначену вище земельну частку (пай), серія НОМЕР_1 від 06.05.1997. Оригінал такого сертифікату надано суду для огляду (а. с. 19).

На підтвердження того, що заява, яка міститься в матеріалах спадкової справи від імені позивача, на той час ОСОБА_14 написана не позивачем, а іншою особою представник позивача заявила в ходу розгляду справи клопотання про проведення почеркознавчої експертизи.

Так, згідно висновку експертів №972/973/15-21 від 08.07.2015 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_14 в заяві від імені ОСОБА_14 про відмову від спадкового майна, яку датовано 31.01.2000, підпис на якій посвідчено секретарем виконавчого комітету Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну Вінницької обл., зареєстровано в реєстрі за №176, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Рукописний текст в заяві від імені ОСОБА_14 про відмову від спадкового майна, яку датовано 31.01.2000, підпис на якій посвідчено секретарем виконавчого комітету Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну Вінницької обл., зареєстровано в реєстрі за №176 - виконаний не ОСОБА_14, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_14 в заяві від імені ОСОБА_14 про відмову від спадкового майна, яку датовано 31.01.2000, підпис на якій посвідчено секретарем виконавчого комітету Кукавської сільської ради Могилів-Подільського р-ну Вінницької обл., зареєстровано в реєстрі за №176 - виконаний не ОСОБА_14, а іншою особою із ретельним наслідуванням її підпису (а.с. 198-204).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 (а. с. 130).

Як слідує з матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_10 та як встановлено судом спадщину після її смерті прийняли лише її дочка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 (а. с. 123-139, 134, 141).

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_3 дійсно прийняла спадщину в силу положень п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, а відтак ОСОБА_10 та позивач були спадкоємцями померлого ОСОБА_9 першої черги за законом, які прийняли спадщину і така спадщина мала б належати їм в рівних частках.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 529 ЦК УРСР передбачалось, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Нормами ЦК УРСР не обмежував спадкоємців граничним строком для звернення за отриманням свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, в іншій частині, а саме в частині грошових вкладів спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.11.2000 за №495/2000, зареєстроване в реєстрі 1465, видане Могилів-Подільською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10 також є недійсним, оскільки воно видане також на ? частину такого майна, яке належить позивачу.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, зокрема, як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а позивач такої позовної вимоги не пред'являла.

При вирішенні спору суд зважає на те, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, в тому числі і на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Враховуючи викладене суд в ході розгляду справи встановив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 залишилось спадкове майно, а саме право на земельну ділянку (пай), площею 1,64 га, що розташована на території Кукавської сільської ради. Спадщину прийняли в рівних частках позивач та її сестра ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Враховуючи викладене та положення вказаних вище норм суд, вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №507, виданого Кукавською сільською радою народних депутатів 18 січня 2000 року, визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2000 за №495/2000, зареєстрованого в реєстрі 1465, видане Могилів-Подільською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 1,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованого на землях Кукавської сільської ради, яка за життя належала ОСОБА_9, а також визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_9, право на ? частину земельної частки (паю) за НОМЕР_2 на землях Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що належала померлому ОСОБА_9 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 розміром 2,23 умовних кадастрових га без визначення межі цієї частки в натурі.

Враховуючи роз'яснення п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 та керуючись ст.ст. 524, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 16 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №507, виданого Кукавською сільською радою народних депутатів 18 січня 2000 року.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.11.2000 за №495/2000, зареєстрованого в реєстрі 1465, видане Могилів-Подільською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 1,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованого на землях Кукавської сільської ради, яка за життя належала ОСОБА_9.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_9, право на ? частину земельної частки (паю) за НОМЕР_2 на землях Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що належала померлому ОСОБА_9 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 розміром 2,23 умовних кадастрових га без визначення межі цієї частки в натурі.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.Б.ЖИКЕВИЧ