РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/1950/15-ц

пр. № 2/759/2398/15

20 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді : Лук'яненко Л.М.

при секретарі Борей В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В с т а н о в и в:

06 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу. Посилався на те, що 02 лютого 2012 року ОСОБА_1 надав в позику ОСОБА_2, грошові кошти у розмірі 117 400, 00 гривень, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 08 лютого 2012 року, що підтверджується розпискою, яку відповідач написав власноручно.

Станом на 06.02.2015 року відповідачем позичені кошти в розмірі 117 400, 00 гривень не повернуто позивачу. На неодноразові звертання позивача про повернення коштів відповідач їх не повертає чим ухиляється від взятих на себе зобов'язань за договором позики.

Просить стягнути з ОСОБА_2 борг у розмірі 117 400, 00 гривень, три відсотки річних у сумі 10 546, 57 гривень та судовий збір в розмірі 1571, 00 гривень.

Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача, керуючись ч. 4, ст.. 169, ст.. 224 ЦПК України суд ухвалив, що рішення у справі можливо постановити при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 02 лютого 2012 року ОСОБА_1 надав в позику ОСОБА_2, грошові кошти у розмірі 117 400, 00 гривень, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 08 лютого 2012 року, що підтверджується розпискою, яку відповідач написав власноручно і копія якої знаходиться в матеріалах справи. 26.03.2012 року строк поверненя боргу продовжено до 15.04.2012 року. (а.с. 4)

Проте, в порушення норм чинного законодавства та умов Договору, відповідач повернення позики не здійснив та на день подання позовної заяви продовжує користуватись наданими в позику коштами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу в розмірі 117 400, 00 гривень, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений кредитним договором строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно ч.І ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Крім того, суд вважає за доцільне, задовольнити позовні вимоги, щодо стягнення розміру трьох процентів річних за час прострочення з лютого 2012 року по грудень 2014 року у сумі 10 546, 57 гривень та індекс інфляції у розмірі 29 080, 81 гривню.

Враховуючи наведена з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по розписці у сумі 117 400, 00 гривень, три відсотки річних у розмірі 10 546, 57 гривень та індекс інфляції у розмірі 29 080, 81 гривню, а всього 157 027, 38 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1571, 00 гривень.

Враховуючи викладене суд вважає, що позов є доведеним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 546, 549-552 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212, 213-215, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 16.10.2007 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, згідно відповіді від Міністерства доходів та зборів 23.02.2015 року надати номер облікової карти фізичної особи не має можливості) на користь ОСОБА_1, що проживає, за адресою: АДРЕСА_2. ІН НОМЕР_1 - заборгованість у сумі 157 025, 38 гривень, судовий збір - 1571, 00 гривень, а всього 158 598 ( сто п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) гривень 38 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення чи отримання його копії для осіб, що не були присутні в судовому засіданні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Лук'яненко Л.М.