справа № 2/489/1014/15
Рішення

Іменем України

26 лютого 2015 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позивач вказала, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 01.09.2005 року. Від спільного шлюбу мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З січня 2015 подружні відносини між сторонами припинилися, проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач має постійну роботу і, відповідно до закону, зобов'язаний матеріально підтримувати дітей.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що шлюб між сторонами зареєстровано 01.09.2005 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 391, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2.

Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_3) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (cвідоцтво про народження НОМЕР_4).

Згідно довідки ЖКП «Південь» від 05.02.2015 № 662 діти зареєстровані та проживають разом з матір'ю.

Із змісту позову вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає.

Позивач пояснила, що вона з відповідачем має намір розірвати шлюб, а тому за взаємною згодою вирішили упорядкувати відносини з утримання дітей.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 наведеного Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до частини другої статті 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 191 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За таких обставин вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню із зазначенням мінімального розміру аліментів на одну дитину, а саме шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 06.02.2015.

Вимога про стягнення з відповідача витрат на оплату юридичної допомоги задоволенню не підлягає, так як позивач не надала доказів на підтвердження несення таких витрат.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Також, згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іден. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 06.02.2015.

Стягнути з ОСОБА_2 (іден. номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 27.02.2015.