Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 18.08.2014 року мотивуючи тим, що з 20.01.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі - ОСОБА_2, від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. 10.04.2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб було розірвано. Відповідач не забезпечував її матеріально ні під час вагітності ні після розлучення, життям дитини не цікавиться, кошти на її утримання не надає, жодного разу до дитини не приїздив та не бачив рідну доньку, ухиляється від батьківських обов'язків в повному обсязі. Відповідач, також, відмовляється надавати кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише державну допомогу в розмірі 940 грн., щомісячно, що в теперішній час зовсім недостатньо для нормального існування та утримання дитини, дана сума є навіть меншою встановленого прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць. Відповідач працює мед. братом в НДІ Швидкої допомоги ім.. М.В. Скліфосовського в м. Москва, отримує заробітну плату у розмірі приблизно 30 000 російських рублів, що еквівалентно 10 000 грн. і тому має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини і на її особисте утримання. Позивач просить стягнути з відповідача кошти на утримання ( аліменти) доньки ОСОБА_3,26.10.2013 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття та стягнути з відповідача на її користь на особисте утримання кошти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайооного суду Київської області від 09.09.2014 року, в порядку ст. 132 ЦПК України, Бабушкінським районним судом м. Москви Російської Федерації, 20.02.2015 року до суду надано матеріали виконання судового доручення, в тому числі письмові заперечення відповідача проти позову та клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ч.1 ст.57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до Законів України «Про державний бюджет України» на 2014 - 2015 роки прожитковий мінімум становить: на дитину до 6 років - 1032 грн., від 6 до 18 років - 1286 грн., непрацездатні особи - 949 грн.

20.01.2012 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управлінні юстиції у Київській області, актовий запис № 32, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.4).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішення набрало законної сили 22.04.2013 року ( а.с.6).

Батьками ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження ( а.с.5).

Відповідач в письмових запереченнях зазначає, що має сумніви в тому, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється його донькою, він неодноразово пропонував позивачу провести ДНК експертизу в м. Москва для підтвердження його батьківства, однак вона цього не зробила. Він не відмовляється від дитини та від допомоги на її утримання, але лише після надання йому біологічного матеріалу для проведення експертизи.

Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів в підтвердження обставин про те, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не являється його донькою, отже суд не має законних підтавав вважати дані обставини доведеними та прийняти їх до уваги при прийняті даного рішення. Крім того, якщо дана обставина буде доведена після прийняття рішення, що набрало законної сили, воно може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами в порядку Глави 4 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Біла Церква Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, не працює, має на утриманні дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та з 01.11.2013 року по 31.10.2015 року, відповідно до ЗУ № 2334-ІІІ від 22.03.2001 року їй призначена щомісячна державна допомога у розмірі 810 грн., що підтверджено копією паспорта, довідкою ЖЕК №1 від 18.08.2014 року за № 2919, довідкою УСЗН Білоцерківської міської ради за № 665/10 ( а.с. 7,8,45).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Москва Російської Федерації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1; є здоровою працездатною особою, працює мед. братом в НДІ Швидкої допомоги ім.. М.В. Скліфосовського в м. Москва, отримує заробітну плату, іншим особам аліменти не сплачує та не має на утриманні непрацездатних осіб, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.27-29,35-40) та не заперечується відповідачем.

Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, проти стягнення з нього коштів на особисте утримання позивача не заперечує.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує доньку одноособово, не працює, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

В порядку ст. 88 ЦПК України та відповідно до Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 75,84,180-184 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61,88,209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Москва Російської Федерації на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Біла Церква Київської області, аліменти на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Москва Російської Федерації на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Біла Церква Київської області кошти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку ( доходу), починаючи з 18.08.2014 року по 26.10.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Бондаренко