Справа № 456/862/14-ц
Провадження № 2/456/333/2015
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я.

при секретарі Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд винести рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 у його користь 10 000 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покладається на те, що між ним та відповідачем на підставі усних домовленостей виникли фактично відносини підряду, згідно яких відповідач зобов'язався провести ремонтні роботи у його будинку по АДРЕСА_1, а він у свою чергу зобов'язався оплатити проведені роботи. У жовтні 2011 року відповідач приступив до виконання ремонтних робіт, та у рахунок подальшої його роботи по ремонту будинку попросив оплатити його лікування від алкоголізму у сумі 4000,00 грн., що ним і було зроблено. В подальшому відповідач отримав 3 000,00 грн для лікування хворої сестри, а через деякий час ще 3 000,00 грн для лікування матері.

Таким чином на протязі 2012 року відповідач отримав від нього 10000,00 грн, пообіцявши за ці гроші зробити ремонт будинку. Однак ремонтні роботи, які були проведені на другому поверсі будинку почали руйнуватись так як були здійснені вкрай неякісно, а на першому поверсі будинку відповідач взагалі припинив роботи.

20.03.2013 року відповідач ОСОБА_2 переконавшись що все, що він зробив у будинку потріскалось та розсипалось власноручно написав розписку згідно якої обіцяв повернути коти у сумі 10000,00 грн до кінця 2013 року, однак кошти у добровільному порядку не повертає, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду.

Окрім цього вважає, що йому також завдана моральна шкода, яку він оцінює у 10000,00 грн., та яка полягає у тому, що саме з вини відповідача, який зробив неякісний ремонт у його будинку він затратив багато часу, сил та коштів з сімейного бюджету для приведення будинку у попередній стан у результаті чого в його сім ї часто виникали конфлікти з даного приводу, що призвело до того, що він втратив сон, спокій та переніс душевні страждання.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні від 11.11.2014 року повністю підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд позовні вимоги задоволити, стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив. У судовому засіданні від 22.07.2014 року, а також згідно поданого заперечення на позовну заяву від 29.10.2014 року позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. В обгрунтування даних заперечень покладався на те, що між ним та позивачем дійсно була домовленість згідно якої він зобов'язався провести ремонтні роботи у його будинку. Саме за проведені ремонтні роботи 2-го поверху будинку він отримав кошти у сумі 10 000,00 грн., а не на інші особисті потреби, як зазначив позивач в позовній заяві.

Що стосується написаної ним розписки, то така була написана ним не добровільно, а під тиском та погрозою розправи над ним та його сім`єю зі сторони позивача ОСОБА_1 та двох дільничних інспекторів Стрийського МВ ОСОБА_5 та ОСОБА_6.. Також, показав суду, що звертався із заявою до правоохоронних органів з приводу погроз та примушування до написання даної розписки, але відповіді на своє звернення ще отримав. Тому вважає, що його вини у виникненні недоліків після зробленого ремонту нема, а причиною їх виникнення є те, що позивач не вживав належних заходів щодо утримання відремонтованого приміщення. Окрім цього позивач посилаючись на те, що ремонт проведено ним неякісно, не надає у підтвердження жодного доказу.

У зв'язку з цим вважає, що жодних боргових зобов'язань перед позивачем ОСОБА_1 у нього нема, а тому просив суд відмовити в задоволені даної позовної заяви.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Додатково пояснив, що відповідач ОСОБА_2 дійсно отримав від позивача ОСОБА_1 кошти у сумі 10 000,00грн за проведенні ремонтні роботи у його будинку, які були проведенні якісно та претензій на момент їх здачі у позивача не було. Розписка, яка була написана відповідачем не може бути належним доказом, того, що роботи були виконанні неякісно. Крім того, що стосується даної розписки, то така була написана відповідачем під впливом помилки та залякування працівниками міліції щодо порушення відносно ОСОБА_2 кримінального провадження. Внаслідок написання такої розписки відповідач ОСОБА_2 неодноразово звертався до прокуратури та інших органів, щодо факту написання розписки під впливом помилки. У зв'язку з вищенаведеним просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так у судовому засіданні з достовірністю було встановлено той факт, що між сторонами по справі позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 на підставі усних домовленостей виникли договірні зобов'язання, згідно яких ОСОБА_2 зобов'язався провести у будинку ОСОБА_1 ремонтні роботи, а останній зобов'язався виплатити йому за проведений ремонт кошти. Ремонтні роботи проводились протягом року у ході чого позивач ОСОБА_1 виплатив ОСОБА_2 кошти за ці роботи у сумі 10000,00 грн..

Вищенаведені обставини та факти, також підтверджуються наявною у матеріалах справи копією рішення Стрийського міськрайонного суду від 13.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, у мотивувальній частині якого зазначено, що " … на початку 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла усна домовленість про проведення ОСОБА_2 ремонтних робіт у будинку ОСОБА_1. В ході цього ОСОБА_1 оплачував виконання цих робіт, зокрема за період часу виплатив ОСОБА_2 10 000,00 грн.. Тобто між сторонами виникли відносини підряду". Вищевказане рішення суду сторонами не оспорювалось та набрало законної сили, а тому згідно ст. 61 ЦПК України має для даної справи преюдиційне значення.

Також у поданому запереченні на позовну заяву від 02.04.2014 року відповідач ОСОБА_2 підтвердив той факт, що між ним та ОСОБА_1 була укладена усна угода згідно якої він зобов'язався провести ремонт у будинку ОСОБА_1 та отримав за виконанні роботи 10 000,00 грн./а.с. 18/.

Таким чином судом з достовірністю було встановлено той факт, що між сторонами виникли договірні відносини, а саме відносини підряду, що також не заперечувалось та не спростовувалось у судовому засіданні сторонами по справі.

Також, судом з'ясовано, що відповідно до розписки від 20.03.2013 року написаної відповідачем ОСОБА_2, копія якої знаходиться в матеріалах справи /а.с.7/, останній зобов'язався повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 10 000,00 грн. починаючи з травня 2013 року до кінця 2013 року. Окрім цього зі змісту даної розписки вбачається те, що дана заборгованість виникла у ОСОБА_2 через те, що він неякісно виконав ремонт ОСОБА_1 у його житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Факт написання даної розписки відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні від 22.07.2014 року не заперечувався та не спростовувався, оскільки він підтвердив, що розписка написана та підписана ним власноручно.

Суд заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, а також проаналізувавши письмове заперечення відповідача не приймає до уваги та вважає голослівними твердження про те, що вищезазначена розписка була написана ним під тиском та погрозами, оскільки останній в судовому засіданні не навів та не надав суду належних та переконливих доказів, які б підтверджували дані його твердження. Зокрема в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення кримінальних проваджень відносно ОСОБА_1, а також працівників СДІМ Стрийського МВ ГУ МВС ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зі слів відповідача примусили написати його дану розписку.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься копія постанови про закриття кримінального провадження від 21.05.2014 року за зверненням ОСОБА_2 по факту шахрайських дій ОСОБА_1, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, дільничий інспектор Стрийського МВ показав, що він знайомий зі сторонами давно, так як працює дільничним інспектором у їх селі. Йому відомо, що між сторонами виник конфлікт з приводу проведення ремонтних робіт ОСОБА_2 у будинку ОСОБА_1. у с. Стрілків та оплати проведених робіт. Так як сторони хотіли вирішити спір добровільно, він разом з інспектором ОСОБА_6. та ОСОБА_2 зустрілись з ОСОБА_1. Під час даної зустрічі 20.03.2013 року ОСОБА_2 добровільно написав розписку, згідно якої зобов'язався повернути ОСОБА_1 10 000,00 грн. за неякісно проведений ним ремонт у будинку останнього. Будь якого психологічного чи фізичного тиску під час зустрічі та написання розписки на ОСОБА_2 ніхто не чинив. Також, відповідач ОСОБА_2 нічого не казав йому, що йому погрожували та примусили написати дану розписку.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що розписка не є належним доказом того, що роботи були проведенні неякісно, оскільки як було встановлено у судовому засіданні саме з даної розписки вбачається той факт, що між сторонами виникли боргові зобов'язання, які виникли з відносин підряду, та відповідач ОСОБА_2 визнав те, що провів ремонтні роботи неякісно. Крім того відповідач будь - яких доказів, які б свідчили про те, що розписка від 20.03.2013 року була написана ним під тиском та погрозами суду не надав.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникає з підстав передбачених ст. 11 ЦК України зокрема у випадку завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

Згідно ст. 837 ЦПК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити вказану роботу.

Таким чином судом беззаперечно встановлено той факт, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний повернути позивачу ОСОБА_1, згідно розписки від 20.03.2013 року, кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп., оскільки написавши дану розписку відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину у неякісному проведенні ремонтних робіт у житловому будинку ОСОБА_1 у АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн, то такі не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті.

Стаття 852 ЦК України, яка встановлює права замовника в разі істотного порушення підрядником договору підряду, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки правовідносини які виникли між сторонами, а саме відносини підряду не допускають можливості відшкодування збитків шляхом стягнення моральної шкоди.

На підставі вище наведеного, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_2 та його представник не навели в судовому засіданні та не надали суду належних та переконливих доказів, які б підтверджували його твердження про відсутність у нього перед ОСОБА_1 боргових зобов'язань та те, що розписка від 20.03.2013 року написана ним під впливом тиску та погроз, оскільки в матеріалах справи відсутні докази з цього приводу.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення боргу у сумі 10000,00 грн є підставними та обґрунтованими, оскільки відповідач ОСОБА_2. не виконав своє зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1 по поверненню суми боргу, що виник у нього через неякісне виконання ремонтних робіт у будинку позивача, тому з нього слід стягнути в користь позивача ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно - до тієї частини позовних вимог у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача ОСОБА_1 частково судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду, а саме 121 (сто двадцять одну) гривню 80 коп., а також частково витрати на правову допомогу у розмірі 675 (шістсот сімдесят п'ять) гривень 00 коп., а всього разом 796 (сімсот дев'яносто шість) гривень 80 коп..

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61,82, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 509,526, 625 626, 837, 852,858 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 10 000(десять тисяч) гривень 00 коп..

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 частково судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одну) гривню 80 коп., а також частково витрати на правову допомогу у розмірі 675 (шістсот сімдесят п'ять) гривень 00 коп., а всього разом 796 (сімсот дев'яносто шість) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко