Справа № 730/351/2014-ц Провадження № 22-ц/795/137/2015 Головуючий у I інстанції -Страшний О. М. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника позивача Полтєва Є.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Борзнянського районного суду від 01 грудня 2014 року у справі за позовом Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у Харківському університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Борзнянського районного суду від 01 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба 17964,24 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_3 в учбовому закладі. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права та неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що на час укладення контракту відповідач був неповнолітньою особою, і у відповідності до положень ч. 2 ст. 32 ЦК України контракт повинен був укладатися за згодою його батьків.

Апелянт зазначає, що із стягнутих з нього за рішенням суду 17964,24 грн., витрати на обстеження та стаціонарне лікування складають 6796,45 грн., проте вказані грошові кошти повинні бути стягнуті з посадових осіб медичного закладу, оскільки процедура його поміщення до психіатричного відділення не відповідала вимогам ст. 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Стверджує також, що рапорт про звільнення не відповідає його волевиявленню, оскільки був написаний ним під дією зовнішніх чинників - умови знаходження у психіатричному відділенні відповідали умовам позбавлення волі, отже вказаний рапорт є недійсним і не тягне за собою ніякої юридичної сили.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Харківського університету Повітряних Сил, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведені підстави та розмір відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі. Відповідач був ознайомлений з загальним розрахунком витрат, проте відшкодувати їх у добровільному порядку відмовився.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Встановлено, що 16 листопада 2012 року між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського університету Повітряних Сил імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с. 7).

Згідно п. 1 укладеного контракту відповідач зобов'язався проходити військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил протягом строку дії контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби та цим контрактом, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідно до рапорту від 12 червня 2013 року, відповідач просив відрахувати його за власним бажанням від подальшого навчання в Університеті через небажання продовжувати навчання (а.с. 16).

Наказом ТВО начальника Харківського університету Повітряних Сил імені ОСОБА_4 від 09 липня 2013 року № 155 солдата ОСОБА_3, курсанта 1-го курсу (набору 2012 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони, відповідно п.п. 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони країни від 24 грудня 1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання). Утримано суму у розмірі 17964,24 грн. за період навчання в університеті відповідно Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12 липня 2006 року № 964. Видано атестати та виключено зі списків змінного складу університету, всіх видів забезпечення з 10 липня 2013 року (а.с. 8).

Приписами ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» визначено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою КМУ від 12 липня 2006 року № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, відповідно до п. 3 якого відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих носіїв.

Як вбачається із загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 від 11 липня 2013 року фактичні витрат, пов'язані з його утриманням складають: по грошовому забезпеченню - 1550,77 грн., по продовольчому забезпеченню - 6490,38 грн., по речовому забезпеченню - 1036,26 грн., по медичному забезпеченню - 6801,40 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 2085,43 грн., а всього на загальну суму 17964,24 грн. (а.с. 9).

Відповідач був ознайомлений з вказаним розрахунком, про що свідчить його особистий підпис в документі. Як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду стороною відповідача доказів щодо спростування наведеного розрахунку суду представлено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що відрахування відповідача з учбового закладу було проведено з істотним порушенням вимог чинного законодавства, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки спростовуються висновками судових інстанцій. Так, постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних Сил імені ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії було відмовлено (а.с. 58-60). Звертаючись до суду з наведеним позовом, позивач просив визнати недійсним контракт про проходження військової служби (навчання) від 16 листопада 2012 року з тих підстав, що він на час його укладення був неповнолітнім, визнати нечинним та скасувати наказ від 09 липня 2013 року № 155 про відрахування його з університету, оскільки наміру на написання рапорту про відрахування не мав, та зобов'язати поновити його в статусі курсанта з укладанням нового контракту.

Київський апеляційний адміністративний суд погодився з вищевикладеним рішенням окружного адміністративного суду м. Києва та залишив його без змін, про що зазначив в своїй ухвалі від 28 жовтня 2014 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 (а.с. 61-62). В мотивах вказаних судових рішень встановлено, в тому числі, що контракт на навчання з апелянтом був укладений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, написання ОСОБА_3 рапорту на звільнення під примусом за відсутності волевиявлення належними доказами не доведено, а розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, до якого включені також витрати за перебування відповідача у медичному закладі в сумі 6796,45 грн., є вірним.

Наведені обставини в силу положень ч. 3 ст. 60 ЦПК України є преюдиційними для вирішення даної справи і інакше трактуватись не можуть. Отже, посилання апелянта на неправильне застосування судом норм матеріального права не беруться до уваги колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні апелянтом положень правових норм.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального права, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: