Єдиний унікальний номер 341/2834/14-ц
Номер провадження 2/341/117/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Юсип І.М.

секретаря Король І.Л.

участю представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представника відповідача сільської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дорогівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету,визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння та визнання недійсним договору дарування житлового будинку,-

в с т а н о в и в :

12.12.2014 року представник в інтересах позивача ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Дорогівської сільської ради і просив постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дорогівської сільської ради від 08.07.2008 року №40 щодо оформлення права власності ОСОБА_4 на домоволодіння АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 від 22.05.2009 року, видане Дорогівською сільською радою ОСОБА_4, та визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 17.11.2009 року зареєстрованим в реєстрі № НОМЕР_1, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, щодо домоволодіння АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим,що батьки позивача - ОСОБА_14 та ОСОБА_4 одружилися у 1955р. Перебуваючи у шлюбі побудували житловий будинок в АДРЕСА_1. Окрім позивача у батьків були ще двоє дітей: син ОСОБА_11 та дочка ОСОБА_12. Батько помер у 1996 р. Дане домоволодіння належало на праві спільної сумісної власності батьку та матері. Після смерті батька на належне йому майно відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті батька були: дружина та троє його дітей. Заповіту батько не складав. За законом спадкоємцями першої черги є,в рівних частках,діти, дружина і батьки. Вважає що позивач та її мати прийняли спадщину після смерті батька в рівних частках. Окрім того її мати постійно проживала разом із спадкодавцем а вона прийняла спадщину фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. Вона та її мати прийняли кожна по ? від ? частини домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька, а матері ? частина домоволодіння як частка із спільної сумісної власності подружжя і ? частина також в порядку спадкування після смерті чоловіка.

Однак нещодавно їй стало відомо,що її мати ОСОБА_4 17.11.2009 р. подарувала все домоволодіння по АДРЕСА_1 своїй онуці ОСОБА_5. А до цього оформила своє право власності також на ціле домоволодіння і отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Вважає,що такими діями її мати спочатку оформила за собою право власності, а потім і відчужила відповідачці майно,включно із належною їй на праві приватної власності ? частиною домоволодіння. Просить задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.02.2015 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю.Окрім того зазначив, що спадкоємство здійснюється за законом, який діяв на час його смерті відповідно до ч.1, 2 ст. 624 ЦК УРСР. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Однак у 2012 р. позивачу стало відомо, що її мати відповідач по справі, 17.11.2009 року подарувала все домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, уклавши договір дарування житлового будинку, а до цього оформила своє право власності на ціле домоволодіння і отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Дорогівською сільською радою 22.05.2009 року на підставі рішення виконавчого комітету від 08.07.2008 року за №40. Отже такими незаконними діями відповідач по справі, ОСОБА_4 спочатку оформила за собою право власності, а потім і відчужила його, включно із належною часткою домоволодіння позивачу, а відтак вона була змушена звернутися до суду за порушеним її правом на приватну власність. Вважає,що позивач прийняла частку у спадковому майні так як приїжджала до матері в допомагала їй по господарству.Просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги позивача визнала і суду пояснила,що ОСОБА_9 ОСОБА_13,ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 є її діти.

Після смерті її чоловіка ОСОБА_14 з нею у житловому будинку АДРЕСА_1 ніхто з дітей не проживав і не був зареєстрований в цьому будинку а тому вона прийняла спадщину сама. Однак договір дарування житлового будинку своїй онуці ОСОБА_5 її змусила зробити її дочка ОСОБА_6 Вона привезла нотаріуса додому і там вона підписала документи. Зазначила,що дочка ОСОБА_9 разом з своїми дітьми завжди допомагала їй все по господарству,обробляти земельну ділянку а дочка ОСОБА_12 приїжджала тільки на вихідні дні. На даний час син ОСОБА_11 повернувся із-за кордону і проживає разом з нею так як іншого місця проживання немає і вона боїться що його виженуть з будинку після її смерті. Вона бажає виправити свою помилку щодо дарування житлового будинку і поділити будинок на всіх дітей. Не заперечила того факту,що в сільській раді писала заяву на оформлення права власності на житловий будинок.

Представник відповідача ОСОБА_5-ОСОБА_6 позовних вимог не визнала і зазначила,що заповіту її батько ОСОБА_14 не залишав, а відтак спадкоємці за законом повинні були звернутися протягом шести місяців із заявою в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини. Так, до нотаріальної контори з приводу відкриття спадщини після його смерті звернулася тільки мати - ОСОБА_4, яка була його дружиною, а з дітей спадкодавця в тому числі і вона ніхто не звертався, і тому було видане свідоцтво про право на спадщину за законом матері. Жоден з них не був приписаний і не проживав з батьками. Так як позивач та третя особа-ОСОБА_3 протягом тривалих років перебували за межами України,а позивач і на даний час перебуває, то вона змушена була постійно відвідувати свою матір і допомагати їй у всьому як і допомагає на даний час. Окрім того зазначила, що всі ремонтні роботи даного домоволодіння,газифікація будинку,оброблялися земельні ділянки тільки нею. ОСОБА_9 жодної участі в ремонті будинку та наданні матеріальних коштів на утримання будинку ніколи не надавала. Зі своєї власної волі мати подарувала житловий будинок АДРЕСА_1 своїй онуці а її дочці-ОСОБА_5. Ще при житті її батько ОСОБА_14 завжди наголошував, що будинок по АДРЕСА_1 буде подарований онуці ОСОБА_5, а будинок по АДРЕСА_2, який раніше належав батькам відійде ОСОБА_9 Просив щоб після його смерті ніхто майном не ділився. А відтак жодних незаконних дій та ніяких майнових прав позивача не було порушено, оскільки позивачка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично не вступила у володіння та в управління спадковим майном, тому просила в позові відмовити повністю. Просить суд не брати до уваги її пояснення про те,що вона привозила нотаріуса додому де і мати підписала договір дарування будинку. Вона не зрозуміла в судовому засіданні запитання і надала таку відповідь. Додому вона привозила працівника який робив оцінку житлового будинку. Вона матір возила до нотаріуса у м. Галич де вона з власної волі підписувала даний договір,тобто виконала волю як свою так і свого чоловіка. Зрештою мати в сільській раді до дарування житлового будинку залишила заповіт на імя ОСОБА_5

Представник ОСОБА_6- ОСОБА_7 позовних вимог ОСОБА_9 не визнав і суду пояснив,що ніхто з дітей як на час смерті так і після смерті батька ОСОБА_14 з матір'ю не проживав і не був зареєстрованим. Позивач відповідно до доданих ним доказів проживала постійно в м.Івано-Франківську а в с.Колодіїв прописалася в житловий будинок АДРЕСА_2. Заяви про прийняння спадщини у нотаріальну контору ОСОБА_6 не писала як і не писали ОСОБА_9 та ОСОБА_14 Із такою заявою звернулася тільки відповідач ОСОБА_4 і згодом прийняла спадщину оформивши відповідні документи. Твердження позивача про те,що вона прийняла спадщину так як має ощадні книжки та страхове свідоцтво на ім'я батька ОСОБА_14 є голослівними. Спадкоємцем по всіх грошових вкладах є ОСОБА_4,яка будучи власником житлового будинку подарувала його своїй онуці ОСОБА_5 при цьому не порушивши нічиїх прав. Вважає що позовні вимоги є безпідставними будь яких доказів що ОСОБА_9 вступила у спадкове майно суду не подано. Просить в позові відмовити. Окрім того зазначив,що позивачем пропущений строк на звернення до суду з таким позовом.

В судовому засіданні третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 позовні вимоги позивача визнав і суду пояснив,що позивач є його рідною сестрою,відповідачі: ОСОБА_4-мати, ОСОБА_5-дочка його сестри ОСОБА_6 З 2004 р.по 2012 р. він перебував за межами України. Свої спадкові права після смерті батька не оформляв. Його сестра ОСОБА_9 проживала у м.Івано-Франківську а у 2008 р. поїхала за межі України.

Дії матері при даруванні житлового будинку були вільними однак вона не розуміла що підписує. Його сестра ОСОБА_6 скориставшись тим,що нікого з дітей відповідача ОСОБА_4 не було переписала житловий будинок на свою дочку ОСОБА_5.

Представник відповідача Дорогівської сільської ради, позовних вимог позивача не визнав та пояснив, що дійсно на території с. Колодіїв Галицького району проживала сім'я в складі ОСОБА_14 і ОСОБА_4 та їх трьох дітей. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_14, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та будинок по АДРЕСА_2. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_14 були його дружина та троє дітей, однак діти не вступили у спадкове майно а вступила тільки дружина. В разі вступлення в спадкове майно частка позивача, ОСОБА_9 мала складати 1/8 частини від усього спадкового майна, що залишилось після смерті її батька.

Право власності оформлене за ОСОБА_4 на нерухоме майно відповідно до законодавства, жодних порушень не було, а відтак укладати договір дарування вона мала право на свій розсуд. Щодо будинку володіння по АДРЕСА_2 на даний час ніким не успадковане, з 01.10.2013 р. в ньому зареєстрована позивач. Жодним чином не доведено позивачем факту вступу в спадкове майно після смерті свого батька, а також рішення виконкому Дорогівської сільської ради № 40 від 08.07.2008 року жодним чином не порушує її майнові права, а відтак в позові слід відмовити, як безпідставному.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила,що після смерті ОСОБА_14 в будинку ОСОБА_4 залишився проживати її син ОСОБА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_16 проживали в м. Івано-Франківську.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив що на прохання ОСОБА_6 він здійснював будівельні роботи в господарстві ОСОБА_4 і за цю роботу вона з ним розраховувалась. Протягом 5-7 років більшість приїжджала до матері ОСОБА_6.

Суд заслухавши доводи представника позивача,відповідача ОСОБА_4, заперечення відповідача та представників відповідачів, третю особу, показання свідків,дослідивши докази по справі вважає, що в позові слід відмовити.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір'ю- ОСОБА_9,ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_5 є онукою ОСОБА_4

У подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_4 було троє дітей: дочки ОСОБА_9, ОСОБА_6 та син ОСОБА_3 ( а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_4. помер ОСОБА_14.( а.с.9).

За змістом ст. 524 ЦК України (1963 року),спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України (1963р.),часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Із змісту ст. 548 ЦК України ( 1963р.) вбачається,що для придбання спадщини необхідно,щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини підумовоюабо з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.), визнається,що спадкоємець прийняв спадщину,зокрема,якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_14 відкрилася спадщина. До спадкового майна відноситься

домоволодіння по АДРЕСА_1. Заповіт ОСОБА_14 не складався а тому має місце спадкування за законом.

Спадкоємцем першої черги,яка прийняла спадщину та успадкувала житловий будинок є вдова померлого ОСОБА_4 так як на час смерті вона проживала АДРЕСА_1, а відтак фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно п.6 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дорогівської сільської ради від 08.07.2008 р. № 40 вирішено оформити право власності на спірне будинковолодіння за ОСОБА_4. Підставою для ухвалення виконкомом сільської ради вказаного рішення була заява ОСОБА_4

На підставі вказаного рішення виконкому Дорогівська сільська рада 22.05.2009 р. видала ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння (а.с.10), тоді ж 22.05.2009 р. право власності ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ (а.с.11).

З довідок Дорогівської сільської ради від 11.02.2015 р. за №№133,134 видно,що на день смерті ОСОБА_14 проживала і була зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1 його дружина ОСОБА_4 До 22.12.1990 р. був зареєстрований ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_14 залишилося спадкове майно: житловий будинок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 що в с. Колодіїв Галицького району.( а.с.73-74).

Даний факт підтвердила в судовому засіданні як сама відповідач ОСОБА_4 так і представник ОСОБА_5 - ОСОБА_19,ОСОБА_3 та представник сільської ради.

Про те,що ОСОБА_9 як до так і після смерті свого батька ОСОБА_14 не проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 і не була в ньому приписана підтверджується довідками: Комунального підприємства «Дирекція замовника» за № 11/1-4 від 17.01.15р.та КП «Єдиний розрахунковий центр» за № 02-02/369 від 28.01.2015 р. з яких вбачається,що ОСОБА_9 з 23.03.1990 р. по 22.05.1996 р. була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 а з 04.06.1996 р. по 23.12.2002 р. по АДРЕСА_3.( а.с.62-63), показаннями свідків та третьою оособою.

Не заслуговують на увагу посилання представника позивача про те,що позивач ОСОБА_9 вступила в управління і володіння спадковим майном. Сам факт наявності як копій ощадних книжок,виданих на ім'я її батька так і страховим свідоцтвом на домоволодіння не є доказом вступу нею в управління та володіння цим майном. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 2008 р. стверджується,що спадкоємцем майна ОСОБА_14,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дружина ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з грошових вкладів які належали ОСОБА_14 ( а.с.34).

Суд вважає,що позивач ОСОБА_9 яка є дочкою померлого, не прийняла спадщину після смерті батька,оскільки протягом шести місяців з дня смерті не зверталася з заявою до нотаріуса як і не вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Дорогівської сільської ради від 08.07.2008 р. № 40 та свідоцтво про право власності на жилий будинок, який розташований по АДРЕСА_1, видане на підставі рішення, є такими, що відповідають вимогам закону, оскільки не існує жодних обставин, що вказували б на відсутність у ОСОБА_4 права на оформлення права власності.

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 17 листопада 2009 р. відповідачка ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по адресу АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Cтаттею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_4 ствердила,що її обманула дочка ОСОБА_6 при оформленні договору дарування однак не змогла пояснити в чому саме проявлявся цей обман. В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначила що бажає виправити свою помилку мотивуючи тим,що син ОСОБА_11 не має де проживати а тому проживає з нею у будинку який вона подарувала ОСОБА_5 Після її смерті дочка ОСОБА_12 його позбавить цього житла і тому вона бажає поділити цей будинок на трьох дітей.

Враховуючи пояснення представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та свідків суд встановив,що жодних спорів між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було. Дочка ОСОБА_6 та її дочка часто відвідувала ОСОБА_4,допомагала по господарству.Саме з часу приїзду ОСОБА_3 до своєї матері і через необхідність забезпечити житлом свого сина ОСОБА_11 відповідач ОСОБА_4 бажає виправити свою помилку шляхом визнання недійсним договору дарування житлового будинку.

ОСОБА_4 була повноважним власником подарованої частини майна, її ніхто не змушував до цього, зміст та значення своїх дій вона розуміла. Жодних зауважень з приводу дійсності даного договору від неї не було. Підтримка нею вимоги позивачки ОСОБА_9 щодо визнання цього договору недійсним не ґрунтується на вимог закону, а як вбачається із її пояснень вона бажає , щоб договір дарування був визнаний недійсним з метою в подальшому проведення повного розподілу будинку між дітьми.

З копії заповіту від імені ОСОБА_4 складеного 12.10.2007 р. вбачається,що вона все своє майно заповідає ОСОБА_5 ( а.с.76). Саме таку волю згодом вона підтвердила Договором дарування житлового будинку.

В судовому засіданні Дирда Н.А.,приватний нотаріус Галицького районного нотаріального округу суду пояснила, що при оформленні нею 17.11.2009 р. Договору дарування ОСОБА_4 без будь якого примусу як фізичного так і психічного з власної волі подарувала своїй внучці ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями які знаходяться в АДРЕСА_1. Значення і умови цього договору та його правові наслідки нею були роз'яснені як дарувальнику. Договір дарування укладався у приміщення нотаріальної контори м. Галич.

Як представник позивача так і відповідач ОСОБА_4, заявляючи вимоги про визнання недійсним договору дарування будинку не довели в судовому засіданні підстав для визнанання такого договору недійсним, чим не виконали вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відтак, позовна вимога ОСОБА_9 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 17.11.2009 року,зареєстрований у реєстрі за № НОМЕР_1,який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діяла в інтересах ОСОБА_5, щодо домоволодіння АДРЕСА_1 також не підлягає до задоволення.

Таким чином, суд не встановив факт порушення прав позивачки, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний нею спосіб, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 524-525,548-549, ( в редакції 1963 року) ст.ст. 203,215, ЦК України ст. 59 Закону України « Про місцеве самоврядування», керуючись ст.ст. 10,60, 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позовних вимогах ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітетуДорогівської сільської ради від 08.07.2008 р. № 40 щодо оформлення права власності,визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння та визнання недійсним Договору дарування житлового будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з часу його проголошення.

Особи,які брали участь у розгляді справи але не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з часу отримання рішення.

Суддя:І. М. Юсип