Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/3248/14-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 52 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом та просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначала, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 04 листопада 2007 року, який 05 жовтня 2011 року Малинським районним судом Житомирської області був розірваний.

Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину та перебуванням у СІЗО до кінця березня 2013 року, син знаходився на вихованні у її матері ОСОБА_6

Проте, в березні 2013 року відповідач забрав дитину та перевіз її в с. Баранівку Малинського району, де він проживав разом з іншими своїми дітьми та його матір'ю ОСОБА_7

За час проживання у родині відповідача, останній його вихованням не займався, син зазнавав значної психологічної травми через постійні образи з боку інших дітей відповідача.

Після того як дитина повернулася до матері, відповідач не виявив жодного разу для спілкування з сином, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріальної допомоги не надає.

Враховуючи інтереси сина позивач вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року в задоволені позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення районного суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував докази, які містяться в матеріалах справи та пояснення свідків, які підтверджують факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_5.

Водночас відповідач не довів, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки він не звертався до суду із відповідною заявою про визначення порядку побачень із ОСОБА_4.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування Микулицької сільської ради, думку органу опіки та піклування Малинської райдержадміністрації з приводу доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Зазначила, що в разі її засудження та позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_4 зможе залишитися під опікою її матері в с. Микуличі, де існують всі належні умови для проживання та розвитку дитини і не буде повернутий до сім'ї батька та не буде піддаватися знущанню дітьми відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 убачається, що воно просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки відповідач як батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню.

Розглядаючи спір та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався у своєму рішенні саме на зазначену позивачем норму матеріального права та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п.п.15,16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами батьківських прав».

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2007 року, який був розірваний Малинським районним судом Житомирської області 05 жовтня 2011 року(а.с.7).

В період шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народився син ОСОБА_5, який проживає з матір'ю.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем доказів, які є в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_3, як батько сина ОСОБА_5, ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини.

При розгляді справи районним судом були дотримані вимоги як матеріального так цивільного процесуального права, всебічно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи з порушенням основних засад змагальності та диспозитивності є безпідставні.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки їх покази зводилися до того, що сторони не проживають разом і не доводять факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що за час перебування ОСОБА_4 у сім'ї відповідача до дитини застосовувалися моральне та фізичне насильство, оскільки докази наведеному у матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції правильно здійснив оцінку висновку органу опіки та піклування Микулицької сільської ради Бородянського району від 23 грудня 2014 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та не взяв його до уваги, оскільки жодних рішень цього органу з приводу неналежного виконання батьком дитини своїх обов'язків не приймалося і позивач з такими заявами до цього органу не зверталася. Відтак колегія суддів вважає, що зазначений вище висновок є не об'єктивним та однобічним.

Виходячи з наведеного рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі інші доводи висновків суду не спростовують і на правильність його рішення не впливають.

Тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: