Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№316/1675/15
Провадження № 22-ц/778/6252/15
Головуючий у 1-й інстанції: Курач І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Енегродарського міського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського МУЮ Запорізької області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_2, про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА :

30 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Пелиха М.О., заінтересована особа ОСОБА_2

Посилався на те, що рішенням Енергодарським міським судом Запорізької області від 17 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року, витребувано у ОСОБА_2 на його користь квартиру №26, розташовану в будинку № 41 по вулиці Комсомольській у місті Енергодар Запорізької області.

На підставі ухваленого рішення судом виданий виконавчий лист № 316/1295/13-ц від 10 лютого 2015 року, який надійшов на примусове виконання до Відділу державної виконавчої служби Енергодарського МУЮ Запорізької області.

13 лютого 2015 року головним державним виконавцем Пелихом М.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, але до теперішнього часу рішення суду не виконане. Звернення до заступника начальника ВДВС Енергодарського МУЮ не зрушило справу з місця.

Станом на дату подачі скарги головним державним виконавцем Пелихом М.О. не виконані вимоги статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої:

1. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі-виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

3. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

Крім того, для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення ( стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження» ).

У разі присудження стягувану предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувану, про що складається акт передачі ( стаття 61 Закону України «Про виконавче провадження» ).

За правилами оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, встановленими статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження», він звернувся із відповідною скаргою до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, на яку отримав відповідь у вигляді постанови, яка, в свою чергу, не задовольняє його інтереси.

Посилаючись на викладене, просив визнати бездіяльність головного державного виконавця Пелиха М.О. неправомірною та зобовязати усунути порушення, вчинивши наступні дії: провести опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_1; вилучити у боржника ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та передати йому як стягувану, склавши при цьому акт приймання-передачі.

Ухвалою Енегродарського міського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року скаргу задоволено.

Визнано бездіяльність головного державного виконавця Пелиха М.О. Відділу державної виконавчої служби Енергодарського МУЮ Запорізької області неправомірною.

Зобов'язано головного державного виконавця Пелиха М.О. усунути порушення, вчинивши наступні дії: провести опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_1; вилучити майно боржника ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1 та передати стягувану, склавши при цьому акт приймання-передачі.

Головний державний виконавець Пелих М.О. Відділу державної виконавчої служби Енергодарського МУЮ Запорізької області, бездіяльність якого визнана неправомірною, ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржив.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що державний виконавець діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», тому суд неправильно задовольнив скаргу ОСОБА_5 Просить ухвалу Енегродарського міського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року скасувати та відмовити у задоволенні скарги.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3, головний державний виконавець Пелих М.О., боржник ОСОБА_2 не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_3 через безпосередню участь в антитерористичній операції подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за участю представника ОСОБА_6 ( а. с. 53 ).

Державний виконавець про причини неявки суд не сповістив.

ОСОБА_2 також звернулася з заявою про розгляд справи без її участі ( а. с. 51 ).

На підставі положень частини 2 статті 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 за довіреністю ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

У відповідності до статей 383,386,387 ЦПК України оскарженню підлягають рішення, дія або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення; скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2015 року Енергодарськм міським судом Запорізької області було видано виконавчий лист про витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 квартири № 26, розташованої в будинку № 41 по вулиці Комсомольській в місті Енергодар Запорізької області ( а. с. 5 ).

Вказаний виконавчий лист ОСОБА_3 подано для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Енергодарського МУЮ Запорізької області, постановою від 13 лютого 2015 року головного державного виконавця ВДВС ОСОБА_8 було відкрито виконавче провадження ( а. с. 6-7 ).

Посилаючись на недодержання при виконанні судового рішення вимог Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_3 просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобовязати його вчинити дії щодо витребування від боржника на його користь квартири.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність державного виконавця, допущена при виконанні судового рішення про витребування від боржника на користь стягувача квартири, є невиправданою та неправомірною. При цьому навів в ухвалі відповідні доводи з посиланням на фактичні обставини справи, норми матеріального права.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не вказує яким саме чином оскаржуваною ухвалою порушуються її права як боржника.

Разом з тим, головний державний виконавець Пелих М.О., дії якого оскаржувалися, погодився з висновком суду першої інстанції, оскільки апеляційну скаргу на ухвалу Енегродарського міського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року не подавав.

Більше того, після постановлення вказаної ухвали суду, 21 жовтня 2015 року головний держаний виконавець ОСОБА_4 провів виконавчі дії, направлені на примусове виконання виконавчого документа № 2/316/14 щодо витребування від боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2. Квартиру описано та передано представнику стягувача, про що складено акти опису й арешту нерухомого майна та приймання-передавання. В цей же день, 21 жовтня 2015 року, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з повним виконанням рішення суду.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що на теперішній час є недоцільним задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Енегродарського міського суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: