АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5173/15 Справа № 201/3043/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Макарова М.О., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району, третя особа товариство Жовтневого житлового експлуатаційного підприємства про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А :

27 лютого 2015 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району, третя особа - Товариство Жовтневого житлового експлуатаційного підприємства про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.9).

В обґрунтування вимог посилалась на те, що 19 лютого 1996 р. вона була прийнята на роботу до виробничого експлуатаційного об'єднання Жовтневого району м. Дніпропетровська на посаду двірника. 02 січня 2004 р. її було переведено до комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 8, яке віднесено до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська. З відповіді Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 20 лютого 2015 р. їй стало відомо, що згідно листа КВЖРЕП Жовтневого району від 18 лютого 2015 р. її було звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Зазначене звільнення позивач вважає незаконним та таким, що не відповідає вимогам діючого трудового законодавства. Просила поновити її на посаді двірника КВЖРЕП Жовтневого району в ЖЕК № 8 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2015р. в задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно ксерокопії трудової книжки, що міститься в матеріалах справи (а.с.3), ОСОБА_2 19 лютого 1996 р. була прийнята Виробничим експлуатаційним об'єднанням Жовтневого району на посаду двірника в ЖЕУ-8 та 31 грудня 2003 р. звільнена з займаної посади у зв'язку з переводом до КЖЕП № 8.

Згідно наказу № 1-к від 02 січня 2004 р. ОСОБА_2 було прийнято по переводу до КЖЕП № 8 на посаду двірника прибудинкової території.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст.33 ЦПК.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. визначено, що судам необхідно враховувати, що згідно зі ст.21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Тобто належний відповідач - це особа, котра повинна відповідати за позовом.

Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосубєктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача.

В запереченнях до позову КВЖРЕП Жовтневого району м.Дніпропетровська зазначає, що з 1994 р. трудових відносин між позивачкою та КВЖРЕП Жовтневого району не існувало (а.с.56) і це не було спростовано позивачкою.

Згідно відповіді Голови комісії з припинення юридичної особи КП «ЖЕП № 8» ДМР на запит апеляційного суду ОСОБА_2 була звільнена на підставі наказу № 22-к від 31.03.2014 р. за власним бажанням (ст.38 КЗпП України) (а.с.77).

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до правильного висновку про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району слід відмовити, оскільки, звертаючись до суду з позовом до відповідача, позивачка не надала доказів на підтвердження правомірності пред'явлення нею позовних вимог саме до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді М.О.Макаров

ОСОБА_3