Дата документу 15.04.2015
Справа № 2-599/11
Провадження № 6/334/4/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Махіборода Н.О.,

при секретарі Кузьменко О.О.,

розглянувши заяву представника АТ Банк Фінанси та Кредит - ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-599/2011 за позовом АТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Представник АТ Банк Фінанси та Кредит звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа.

22.03.2011 року судом було постановлено заочне рішення по цивільній справі за позовом АТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення набрало чинності 02 квітня 2011 року.

11.02.2012 року представнику позивача було видано виконавчий лист про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом та судових витрат позивача при зверненні до суду з позовом. Однак, лише 11.02.2014 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку предявлення його до виконання, яка ухвалою від 20.02.2014 року задоволена частково, поновлено строк предявлення до виконання виконавчого документа, у виправленні помилки у виконавчому листі відмовлено. 28.10.2014 року відповідачкою подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду від 20.02.2014р., яка 27.11.2014 року скасована в частині поновлення строку, справа повернута для розгляду до суду 1-ї інстанції.

В своїй заяві, представник заявника не зазначив будь-яких причин, з яких вони отримали виконавчий лист вже після закінчення встановленого строку предявлення його до виконання, та протягом майже 2-х років з моменту його отримання, а саме до моменту звернення до суду із вищевказаною заявою 11.02.2014 року так і не звернулись до ВДВС із заявою про прийняття листа до виконання та відкриття по ньому виконавчого провадження. Оскільки, згідно нової редакції ЗУ Про виконавче провадження, яка набрало чинності 09.03.2011 року, строк предявлення до виконання встановлений 1 рік.

Згідно матеріалів справи, а саме скріншоту з системи загального документообігу в судах "Д-3" /а.с.151/, представник позивача звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа 01.07.2011 року, тобто, він знав про постановлене заочне рішення. Рішення ніким не оскаржувалось та набрало чинності 02.04.2011 року. Строк предявлення до виконання був встановлений до 02.04.2012р.

Однак, лише 11 квітня 2012 року представник позивача власноруч отримав виконавчий лист, після закінчення строку предявлення до виконання виконавчого документа, не звернувся до ВДВС із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, більше двох років нікуди його не предявляв, після чого, не отримавши відмову держвиконавця у прийнятті виконавчого листа через пропуск строку предявлення його до виконання, звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку не зазначивши жодної причини пропуску даного строку.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву про поновлення підтримав у повному обсязі, посилався на той факт, що по причині великої завантаженості суду, з вини канцелярії, виконавчий лист було видано із пропуском строку його предявлення до виконання.

Представники відповідачки ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти заяви заперечували, посилаючись на той факт, що заява про видачу виконавчого документа подана представником позивача до суду через 3 місяці після набрання рішенням чинності, що вказує на те, що Банку було відомо про винесене рішення. Представник відповідачки зауважила, що представник позивача не надав суду копію заяви про видачу виконавчого листа, яка зберігається в матеріалах кредитної справи, а тому не підтвердив, що просив в ній направити Банку виконавчий лист поштою, та у виконавчому листі чітко вказано, коли саме він звернувся до суду за отриманням листа, та коли власноруч його отримав - 11.04.2012 року, а отже його посилання на поважність пропуску строку по причині неналежної роботи канцелярії суду - є необґрунтованим, оскільки протягом 4 років вони не надали до суду жодної скарги на неналежне виконання працівниками суду їх посадових обовязків.

Відповідно до ст.23 Закону України Про виконавче провадження стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документу до виконавця, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України пропущений строк для предявлення виконавчого документа може бути поновлений з причин, визнаних судом поважними.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява представника АТ Банк Фінанси та Кредит є необґрунтованою, оскільки представник позивача був обізнаний про винесене рішення по справі за їх позовом до відповідача, яке набрало чинності 02.04.2011 року, що підтверджується вчасним зверненням до суду із заявою від 01.07.2011 року про видачу виконавчого листа, не надав суду копію заяви на підтвердження того, що просив надіслати виконавчий лист на адресу Банку поштовою кореспонденцією. Згідно дати, вказаної в самому виконавчому листі, завіреному підписами та печаткою суду- отримав власноручно виконавчий лист лише 11.04.2012 року, після закінчення строку предявлення його до виконання - встановленого до 02.04.2012 року, не предявив його до виконання до ВДВС протягом 2 років, та не мав законних підстав, а саме постанови держвиконавця про відмову у прийнятті листа до виконання через пропущений строк, для звернення до суду 11.02.2014 року із вимогою про його поновлення. Також, не довів суду поважність причин пропуску строку, оскільки єдиною причиною зазначено затримку видачі листа канцелярією суду, яку суд вважає необґрунтованою та надуманою, оскільки протягом майже 4 років - представник банку жодного разу не поскаржився до керівництва суду на неналежне виконання працівниками апарату суду своїх посадових обовязків, яке призвело до порушення законних прав Банку та пропуску строків виконання рішення суду, тому заява АТ Банк Фінанси та Кредит не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст. 68 Конституції України, ч.1 ст.371ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника АТ Банк Фінанси та Кредит - ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-599/2011 за позовом АТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

Суддя: Махіборода Н. О.