Справа №463/6804/14-ц
Провадження №2/463/541/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

при секретарі Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» в особі відділення Львівська міжрегіональна дирекція ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Креді Агріколь Банк», який є правонаступником АТ «Індустріально-Експортний Банк» про визнання договору покури від 29.07.2008р., укладеного між нею та відповідачами таким, що припинив свою дію з 31.03.2009р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.07.2008р. між сторонами було укладено договір поруки, за умовами якого позивач на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 132/710130 від 29.07.2008р., укладеного між ним та банком на суму 87 000 доларів США на строк до 28.07.2018р. зі сплатою за користування кредитними коштами 15 % річних. Станом на час подачі позову, їй стало відомо, що у період з 2008р. по 2014р. між позичальником та банком було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору, за змістом яких, строк зобов'язання збільшений до 2034р. внаслідок чого загальна сума зобов'язань змінилась в сторону збільшення та становить 195 347,09 доларів США, з яких загальний розмір відсотків за користування кредитом становить 139 248,41 доларів США. Крім того, в сторону збільшення була змінена відсоткова ставка за користування кредитом до розміру 16,86 % річних, замість первинно встановлених 15 % річних. Оскільки під час підписання цих додаткових угод до кредитного договору, збільшився її обсяг відповідальності, а будь-яких додаткових угод до договору поруки з умовами про збільшення обсягу відповідальності вона не підписувала, договір поруки від 29.07.2008р. просить визнати таким, що припинив свою дію.

В судове засідання позивач та її повноважний представник не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, остання скерувала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Будучи присутньою в судовому засіданні 18.03.2015 року представник надала пояснення по суті справи аналогічні наведеним в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання також не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від першого надійшла заява про розгляд позовних вимог без його участі, ставлення до позову не висловлював, проте скерував до суду ряд додаткових угод, які підписані між ним та банком після укладення кредитного договору. Представник банку причин неявки суду не повідомив, а також не направив суду будь-яких письмових пояснень про його ставлення до позову. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2008р. між ОСОБА_2 та АТ «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», укладено кредитний договір № 132/710130 (а.с.51-56) на суму 87 000 доларів США, на термін до 28.07.2018р. зі сплатою за користування кредитними коштами 15 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання, між банком та позивачем укладено договір поруки від 29.07.2008р. (а.с.11), за умовами якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 132710130 від 29.07.2008р. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя - ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель - ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

ВСУ під час розгляду справи № 6-172цс12 сформулював правову позицію від 20.02.2013р., згідно з якою роз'яснив, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Під час розгляду іншої справи № 6-185цс14 ВСУ в своїй постанові від 17.12.2014р. вказав, що договір поруки припиняється при наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та банком після підписання згаданого вище кредитного договору, до такого обома відповідачами шляхом підписання ряду додаткових угод від 31.03.2009р. (а.с.57-63), від 07.06.2010р. (а.с.66-77), від 03.06.2011р. (а.с.78-90) від 26.07.2012р. (а.с.91-98) від 16.07.2013р. (а.с.99-106) вносились зміни. Додатковою угодою від 31.03.2009р. було змінено строк користування кредитом - до 28.03.2034р., внаслідок чого збільшилась його сума, про яку згадує позивач в мотивах позову, а всіма іншими додатковими угодами - на певний період часу встановлювався менший розмір процентної ставки, ніж обумовлено в кредитному договорі, однак після закінчення цього пільгового періоду - розмір процентної ставки збільшувався, який крім цього, збільшувався також у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором під час дії пільгового періоду і в кінцевому, згідно з умовами останньої додаткової угоди від 16.07.2013р. - з 16.07.2014р. процентна ставка встановлюється на рівні 16,86 % річних, проти 15 %, які встановлені в кредитному договорі.

Під час розгляду цивільної справи № 6-70цс14 від 10.09.2014р., ВСУ сформулював правову позицію, згідно з якою роз'яснив, що установлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Відповідно до правової позиції ВСУ від 21.11.2012, висловленій під час розгляду справи № 6-134цс12, внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. У разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Оскільки в справі яка розглядається саме такими є умови додаткових угод, підписаних між банком та позичальником, а зі сторони банку не представлено доказів про згоду поручителя на такі зміни, у виді укладення додаткових угод до договору поруки, суд вважає такий договір припиненим, і з огляду на відповідь банку (а.с.12), якою позивачу відмовлено в задоволенні її заяви про визнання договору поруки припиненим, визнає його таким в судовому порядку.

Разом з тим, як зазначив ВСУ під час розгляду справи № 6-6цс14 від 17.09.2014р., строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З огляду на те, що даним судовим рішення договір поруки визнається таким, що припинив свою дію, визнання його таким з 31.03.2009р., необхідності немає.

До того ж, виходячи з аналізу додаткової угоди від 31.03.2009р., єдиною її умовою, яка призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя є умова про зміну строку користування кредитом до 28.03.2034р. Проте, одночасно із підписанням цієї додаткової угоди, між позивачем та банком було підписано додаткову угоду до договору поруки від 31.03.2009р. (а.с.109), підписанням якої позивач засвідчила свою згоду на збільшення строку користування кредитом до 28.03.2034р., що в будь-якому випадку унеможливлює визнання договору поруки припиненим з 31.03.2009р., однак по суті, визначення дати його припинення не впливає на обсяг прав кредитора, які він втрачає повністю із самим фактом припинення договору поруки.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд присуджує судові витрати з відповідачів.

На основі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 546, 548, 549, 553, 554, 559, 628, 629, 654 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати договір поруки від 29.07.2008р., укладений між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (м. київ вул. Пушкінська, 42/4 ), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 29.07.2008р. № 132/710130 таким, що припини свою дію.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.