Справа № 465/8360/13 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1486/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, -

встановила:

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2011 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2013 року, вищевказаний позов ОСОБА_2 задоволено - визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. В задоволені зустрічному позові ОСОБА_4 - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року в задоволені первісного позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити його у зазначену квартиру.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Так, зокрема, апелянт зазначає, що факт тривалого не проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі у зв'язку з чиненням йому перешкод у користуванні квартирою недоведений. В той же час, факт не проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі без поважних причин протягом шести місяців доказаний належними та допустимими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є подружжям, шлюб між ними не розірваний.

Спірна квартира АДРЕСА_1, має статус службової, була надана ОСОБА_4 у зв'язку з його трудовими відносинами з ЛКП «Листопадове» (колишня назва ЖЕК-209) на сім'ю - він, дружина ОСОБА_8 та дочку дружини - ОСОБА_6. Квартира загальною площею 42,3 кв. м., складається з двох житлових кімнат, кухні та комунальних вигод. Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

В квартирі з 12.09.1989 р. зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з 15.06.1990 р. - ОСОБА_7, а з 12.12.1996 р. дочка останньої - ОСОБА_10 (а.с.5).

Частиною 3 ст. 9 ЖК передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відмовляючи у задоволені первинному позові районний суд вірно виходив з того, що три акти, які подані позивачкою на підтвердження своїх доводів не проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі, охоплюють лише період з 09 серпня по 25 жовтня 2010 року, а не встановлений законом період, не проживання понад який може ставитись питання про втрату особою права на користування жилим приміщенням.

Як вбачається зі змісту цих актів, вони складені майстрами ЛКП «Листопадове» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зі слів свідків-сусідів сторін ОСОБА_13 та ОСОБА_14

В той же час, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які підписували зазначені акти, ствердили, що такі акти підписували у себе дома в один день і їх їм принесла ОСОБА_6, а тому вони відкликали свої підписи у цих актах.

Крім того, задовольняючи вимоги за зустрічним позовом суд вірно виходив з того, що ОСОБА_4 не проживає в спірній квартирі з поважних причин, оскільки йому чиняться перешкоди у її користуванні.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6, із-за конфліктної ситуації з ОСОБА_4, на вхідних дверях квартири змінили замки, ключів від яких не надали ОСОБА_4, а відтак не пускають його у квартиру, чим чинять перешкоди у користуванні єдиним жилим приміщенням позивача.

Зазначені обставини та обставини щодо не втрати ОСОБА_4 інтересу до спірної квартири ґрунтується на матеріалах справи та підтверджуються показами свідка ОСОБА_15, а щодо заміни замків та ненадання від них ключів ОСОБА_4 не заперечували в судовому засіданні відповідачі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана належна оцінка. Спір вирішено на підставі наданих сторонами доказів у відповідності із нормами матеріального та процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий : Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.