Справа № 1308/3569/12 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/274/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Кабаля І.І.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, прокурора Лящука Т.І., Бучми С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Малехівська сільська рада, Управління Держкомзему у Жовківському районі про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, третя особа: Малехівська сільська рада про витребування майна з незаконного чужого володіння, зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, третя особа: Малехівська сільська рада про витребування майна з чужого незаконного володіння, за позовом Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішень сільської ради, Державних актів та договорів купівлі-продажу та за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2014 року позовні вимоги заступника прокурора Львівської області та Малехівської сільської ради задоволено частково. Поновлено строк позовної давності.

Задоволено позовні вимоги Малехівської сільської ради та визнано недійсним рішення Малехівської сільської ради від 25.06.2002 року за №8 про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1

Задоволено позовні вимоги заступника прокурора Львівської області та Малехівської сільської ради, ОСОБА_7 та визнано недійсним Державний акт серії ЛВ № 014120 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1703 га по АДРЕСА_1, виданий 30.10.2002 року ОСОБА_6

Задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 та визнано недійсною реєстрацію Державного акту серії ЛВ № 014120 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1703 га по АДРЕСА_1 виданого 30.10.2002 року ОСОБА_6 (кадастровий номер :01:004:0047) шляхом внесення змін до записів державного реєстру прав.

У визнанні недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0117 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:004:0047) укладеного 09.08.2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з моменту його вчинення - відмовлено.

У визнанні недійсним Державного акту на право власності ОСОБА_11 на земельну ділянку площею 0,0117 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 - відмовлено.

У визнанні недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,07 га , що знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:004:0047) укладеного 11.07.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_14, ОСОБА_4 з моменту його вчинення - відмовлено.

У визнанні недійсним Державного акту на право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,07 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 - відмовлено.

Позовні вимоги заступника прокурора Львівської області в інтересах Малехівської сільської ради задоволено: Витребувано у ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,0117га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та передано у розпорядження Малехівської сільської ради.

Витребувано у ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,07га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та передано у розпорядження Малехівської сільської ради .

Витребувано у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0817га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та передано у розпорядження Малехівської сільської ради .

В зобов'язанні ОСОБА_6 за власний рахунок привести земельну ділянку площею 0,1703 га по АДРЕСА_1 у попередній , придатний для використання, стан - відмовлено.

В позовних вимогах ОСОБА_6, ОСОБА_9 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_10 задоволено та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,04 га, яка відноситься до будинку АДРЕСА_2, а саме: довжиною 27,9 метрів згідно схеми розподілу зі сторони земельної ділянки № 53, шириною 12 метрів по межі із будинковолодінням АДРЕСА_3, власником якого є ОСОБА_11, довжиною 22 метри та за поворотом по довжині точок з'єднання на межі із прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 судові витрати в сумі 107 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 110 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. пов'язаних з подачею позову заступника прокурора Львівської області в інтересах Малехівської сільської ради та Малехівської сільської ради.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 01 серпня 2014 року внесено виправлення в рішення. На сторінці першій в першому абзаці рішення виправлено дату прийняття рішення з «16 липня 2014 року», вказавши «14 липня 2014 року».

Дане рішення оскаржили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначають, що воно винесено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи з невідповідністю висновків обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушенням норм матеріального права. Вважають, що судом помилково застосовано до правовідносин, що виникли між Малехівською сільською радою, ОСОБА_6 та добросовісними набувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 положення ч.3 ст. 388 ЦК України. Вказують, що суд не здобув такого доказу щодо обставин вибуття спірної ділянки з володіння Малехівської сільської ради не з її волі. Звертає увагу, що ст. 152 ЗК України не передбачено визнання недійсним державного акта на право власності на землю, як правовстановлюючого документа, а тому такий спосіб захисту невірно обраний, як позивачами так і судом. Також не погоджуються із тим, що поновлено строк позовної давності, оскільки позивач ще у червні 2007 року знав про те, що його право як власника як він вважає порушено, що підтверджується ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04.06.2007 року, згідно якої відкрито провадження у справі за позовною заявою Малехівської сільської ради до ОСОБА_6 про припинення власності на земельну ділянку.

Просять скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року в частині витребування земельної ділянки у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 площею 0,07 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та передачі у розпорядження Малехівської сільської ради та в частині визнання права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка відноситься до будинку № 53 та витребування даної ділянки з незаконного чужого володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Також рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2014 року оскаржила представник ОСОБА_6 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що підставою того, ОСОБА_6 відкрито та за згодою Малехівської сільської ради володіла земельною ділянкою як власник, є довідка сільської ради за підписом сільського голови В.Сеньковського від 19.08.2005 року за № 36/02-10 про те, що «на приватизовану ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1703 га, яка розташована в АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_6 - заборони відчуження та арештів немає», що є підтвердженням того, що спірна ділянка вибула у володіння не тільки ОСОБА_6, а й ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за згодою (волею) Малехівської сільської ради та ОСОБА_6 Вказує, що суд не здобув доказу щодо обставин вибуття спірної ділянки з володіння Малехівської сільської ради у 2002 році не з її волі.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року в частині задоволення позовів заступника прокурора Львівської області та Малехівської сільської ради, ОСОБА_7 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні їхніх позовів за безпідставністю та недоведеністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, прокурора Лящука Т.І., ОСОБА_7., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до рішення №7 від 05.05.1996 року Малехівської сільської ради ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га в 0,10 га в АДРЕСА_3 для обслуговування житлових будинків та господарських споруд.

Із Державного акту на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_6 вбачається, що на підставі рішення №7 від 05.05.1996 року Малехівської сільської ради ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га в с.Малехів для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд.

Районним судом встановлено, що рішенням №8 від 25.06.2002 року Малехівської сільської ради ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд.

Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_6 що на підставі рішення №8 від 25.06.2002 року Малехівської сільської ради ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,1703 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд.

Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2005 року, що між ОСОБА_6 як продавцем з однієї сторони та ОСОБА_11, як покупцем з другої сторони укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0117 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:004:0047). Вказана земельна ділянка належить продавцеві на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю ЛВ №014120 виданого на підставі сесії Малехівської сільської ради 25.06.2002 року за №8.

З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.07.2008 року видно, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_16, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0700 га , що знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:004:0047). Вказана земельна ділянка належить продавцеві на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю ЛВ №014120 виданого на підставі сесії Малехівської сільської ради 25.06.2002 року за №8.

З Державного Акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.07.2008 року ОСОБА_4 видано Державний Акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0700 га , яка розташована в АДРЕСА_1. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстру Державних Актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:08:455:00119.

Районним судом встановлено, що має місце невідповідність площі земельної ділянки у видачі Державного акту на право власності на землю прийнятому рішенню №8 від 25.06.2002 року про передачу у власність земельної ділянки. Так, згідно рішення передано ОСОБА_6 0,10 га, а згідно Державного акту на право власності на землю (який виданий на підставі рішення №8 від 25.06.2002 року) надано ОСОБА_6 0,1703 га.

Тому колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що при таких обставинах видача ОСОБА_6 Державного акту на право власності на землі площею 0,1703 га не відповідає чинному законодавству і тому необхідно і з цих підстав визнати недійсним Державний акт серії ЛВ № 014120 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1703 га по АДРЕСА_1, виданий 30.10.2002 року ОСОБА_6

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимогч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Частиною 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що ОСОБА_6 фактично вдруге безоплатно шляхом приватизації отримала земельну ділянку з одним і тим ж цільовим призначенням (для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд), що не відповідає вимогам ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, який був чинним на час прийняття рішення від 25.06.2002 року, а тому не будучи власником спірної земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не мають майнового права, а відтак їх права не порушені і не можуть бути захищені відповідно до вимог ст. 16 ЦК України.

Районний суд прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання договорів купівлі-продажу землі недійсними та Державного акту про право приватної власності на землю недійсним не підлягає задоволенню, оскільки права власності власника повинні забезпечуватися віндикаційним позовом і не потребують додаткового визнання угод недійсними, з яким погоджується колегія суддів.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги щодо витребування спірної земельної ділянки у добросовісних набувачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11 на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, оскільки ОСОБА_6 маючи рішення власника землі - Малехівської сільської ради на передачу у власність 0,10 га спірної землі, поза волею власника Малехівської сільської ради відчужила у власника 0,1703 га.

Доводи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в апеляційній скарзі щодо пропуску строку позовної давності, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду першої інстанції достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Доводи апелянтів не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому немає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому підстави для їх задоволення та скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2014 року відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

І. І. Кабаль