У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання положень додаткового договору такими, що порушують права споживача та недійсними,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернлався до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2006 року між нею і закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), укладено кредитний договір про надання кредитних коштів для придбання нерухомості в розмірі 62 тис. доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 грудня 2006 року укладено договір іпотеки та договір поруки. В зв'язку з ростом курсу долара 30 серпня 2012 року вона запропонувала банку припинити кредитні зобов'язання шляхом передачі банку відступного у грошовій формі в національній валюті в розмірі 455 601 грн, що відповідало 57 тис. доларів США на день сплати. Однак на момент оформлення додаткової угоди відповідач надав для підписання додатковий договір, який передбачав списання банком кредитної заборгованості в розмірі 16 347 доларів 29 центів США. При цьому позивач зазначила, що з назви та змісту додаткового договору від 30 серпня 2012 року № 1 неможливо встановити його дійсну правову природу, оскільки він передбачає, як внесення разового платежу в розмірі 57 тис. доларів США, так і списання банком кредитної заборгованості в розмірі 16 347 доларів 29 центів США, що суперечить нормам Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати положення пп. 2.1.4 та 3.4 додаткового договору до кредитного договору від 27 грудня 2006 року несправедливими. Змінити положення п. 2.1.4. додаткового договору до кредитного договору та викласти його у наступній редакції «за умови сплати позичальником коштів, зазначених у п. 2.1.1 цього додаткового договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої борові зобов'язання перед кредитором у повному обсязі. Пункт 3.4. додаткового договору до кредитного договору виключити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання положень додаткового договору такими, що порушують права споживача та недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник