У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Маляренка А.В., Нагоняка В.А.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,-

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

22 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк Олена Олегівна, прокуратура Жовтневого району м. Дніпропетровська, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором, укладеним 1 лютого

2008 року, ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 467 270 доларів США зі сплатою 12 % річних до 1 січня 2033 року. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ОСОБА_5 та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір іпотеки на об'єкти інвестування - житлові приміщення загальною площею 135,8 кв. м та 122,7 кв. м за будівельним НОМЕР_1 на 9 поверсі у житловому будинку з приміщеннями торгово-комерційного призначення та автопаркінгом по АДРЕСА_1, на які домовлено переукласти нові договори іпотеки після завершення будівництва та введення об'єкту будівництва в експлуатацію. Указані приміщення після завершення будівництва та введення в експлуатацію об'єкту будівництва були зареєстровані за ОСОБА_5 як квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_2.

15 червня 2010 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 на виконання умов укладеного ними попереднього договору іпотеки на об'єкти інвестування було укладено договір іпотеки на квартиру НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_2, яку останній передав в іпотеку банку, а переукласти договір іпотеки на квартиру НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 відмовився, не зважаючи на те, що має заборгованість по кредиту.

19 вересня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 без згоди банку було укладено договір купівлі-продажу спірних квартир.

Ураховуючи зазначене, позивач просив на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України визнати указаний договір купівлі-продажу спірних квартир недійсним, зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію припинення обтяження на спірну квартиру НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_2 та реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірні квартири, накласти обтяження на ці квартири та зобов'язати ОСОБА_5 передати в іпотеку банку квартиру НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_2.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

29 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено. Ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року про забезпечення позову скасовано.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

22 жовтня 2014 року рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 29 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції виходив із того, що у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди не прийняли до уваги положення ст. 575, ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», ст. 9, чч 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; доводи сторін належним чином не перевірили, не встановили фактичні обставини справи, зокрема наявність заборгованості у позичальника за кредитним договором; не з'ясували, чи надавалась банком згода на перереєстрацію заборони обтяження, чи надавалась згода на зняття обтяження та довіреність на ім'я невстановленої особи на підписання листа-згоди від імені ПАТ «Родовід Банк», чи складався такий лист; не взяли суди до уваги й те, що зазначені дії перевіряються правоохоронними органами, та дійшли передчасного висновку про відмову в позові з тих підстав, що на час укладення спірного договору заборона відчуження спірних квартир була відсутня, обтяження нерухомого майна іпотекою відсутнє.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, подана представником - ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм закону, зокрема ст. ст. 216, 586 ЦК України, ст. ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку», що потягло ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, долучив до заяви витяги з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2012 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада

2012 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року.

Однак, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року не може бути предметом перегляду в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, на неї не може здійснюватися посилання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, так як постановлення касаційною інстанцією ухвали про скасування рішення судів нижчих інстанцій із передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у справі та не може вважатися застосуванням норм матеріального права при вирішенні спору по суті.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви, ухвали, про перегляд якої подано заяву, рішень, постановлених у вказаній вище справі, та з долучених до заяви витягів з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2012 року, від

10 жовтня 2012 року, від 30 листопада 2012 року, від 26 грудня 2012 року не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: встановлені у справах фактичні обставини не є однаковими, у допуску справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк Олена Олегівна, прокуратура Жовтневого району м. Дніпропетровська, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов'язання вчинити дії, за заявою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

22 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: А.В. Маляренко

В.І. Мартинюк

В.А. Нагорняк

О.М. Ситнік