Справа № 357/1643/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Рябченко Л. А. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 1 цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

Треті особи: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

про визнання втративши право користування житлом, виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідача втратившим право користування житлом та виселити його із житлового будинку АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власницею будинку, разом з нею проживають та зареєстровані: чоловік - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4, неповнолітні внучки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, бувший зять - ОСОБА_2.

15.06.2011 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб між її дочкою та ОСОБА_2 був розірваний. Проте, останній залишився зареєстрованим та проживає у належному їй будинку, створюючи їй і членам її сім'ї перешкоди у користуванні житлом та нестерпні умови співжиття, створює перешкоди у користуванні належним їй житлом. Відповідач ніде не працює, не сплачує комунальних послуг за користування житлом, зловживає спиртним, веде антигромадський спосіб життя, постійно влаштовує сварки, застосовує фізичну силу та погрози розправою. Така поведінка останнього негативно впливає на психічний стан співмешканців, особливо онучок. Відповідач самовільно зайняв цілу кімнату, змусивши дітей спати разом з матір'ю на одному ліжку, позбавивши нормальних умов для навчання та відпочинку.

В грудні 2014 під час сварки відповідач влаштував бійку з чоловіком позивачки, людиною похилого віку, який переніс тяжку хворобу і хвилювання йому протипоказані. Після виклику працівників міліції ОСОБА_2 втік, але співмешканці з острахом чекають його повернення.

Враховуючи, що відповідач перестав бути членом сім'ї позивачки та його поведінка робить неможливим його співжиття із мешканцями будинку, позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, додатково пояснила, що відповідач після останнього виклику міліції приходив до житла, влаштував сварку, взяв свій робочий одяг. Проте, виселятися та зніматися з реєстраційного обліку він не бажає. Відповідач часто вчиняв неправомірні дії, але міліцію не завжди викликали, а якщо і викликали, то не подавали відповідної письмової заяви.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Позивач, третя особа не заперечують проти заочного розгляду справи,тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення.

Третя особа - ОСОБА_3 - в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Третя особа - ОСОБА_4 - вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач робить нестерпним сумісне проживання, зловживає спиртним, приводить своїх знайомих в нетверезому стані додому, в зв'язку з чим вона дуже хвилюється за дочок, не бере участі в утриманні житла. влаштовує дебоші.

Заслухавши доводи позивача, думку третьої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, матеріали перевірки 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ЖЕО № 10678 від 23.05.2014, ЖЕО № 26246 від 1.12.2014, ЖЕО № 4760 від 5.03.2015, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності від 25.03.1986.

У будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка К ПБМР ЖЕК № 6 від 25.03.2015.

Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 15.06.2011 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 шлюб був розірваний.

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 зверталися до 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області із заявами щодо неправомірних дій відповідача, який чинив сварки, висловлював образи співмешканцям, застосовував фізичну силу. За результатами звернень були зареєстровані ЖЕО № 10678 від 23.05.2014, ЖЕО № 26246 від 1.12.2014, ЖЕО № 4760 від 5.03.2015 та проводилися перевірки. З ОСОБА_2 проводилися профілактичні бесіди стосовно недопущення вчинення протиправних дій. Після вчинення порушень 1.12.2014 та 5.03.2015 зникав з дому. Проте, як пояснили співмешканці та свідок ОСОБА_7, який проживає у іншій половині будинку, відповідач зі сварками повертався додому. Свідок підтвердив, що неодноразово до нього зверталася сестра ОСОБА_4 за допомогою вгамувати її бувшого чоловіка, який часто приходив у нетверезому стані.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України:

«Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.»

Відповідно до ст.150 ЖК України:

«Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.»

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України:

«Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.»

Відповідно до ст.157 ЖК України:

«Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.»

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України:

«Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.»

Враховуючи, що відповідач є бувшим членом сім'ї позивача, який систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і впливу виявляються безрезультатними, що підтверджується вищезазначеними доказами, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника житла щодо примусового виселення відповідача без надання йому іншого житла.

Підстав для визнання відповідача втратившим право користування житлом, передбачених законом, суд не вбачає, крім того, такої необхідності немає, оскільки прийняття рішення про виселення особи є підставою позбавлення її права проживання, користування спірним житлом та зняття з реєстраційного обліку, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Тому, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України:

«Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.»

Враховуючи, що позивачем сплачений мінімальний розмір судового збору, встановлений для вимог немайнового характеру, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.

На підставі ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 116, 150, 157 ЖК України, керуючись ст.ст. 3-13, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 224-228, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60коп..

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене іншими особами, що беруть участь у справі до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, протягом 10 днів після отримання його копії.

Суддя Л. А. Рябченко