Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/6111/ 2015 р.
Є.У.№334/8391/14-ц
Головуючий у 1 інстанції:Баруліна Т.Є.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові зазначивши, що 25.11.2013р. о 12-45 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «BMW», д/н 66442НА, по вул. Донецька, при повороті на вул. Ленська в м. Запоріжжі, не впевнився в безпеці, змінив напрямок руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку.

03.12.2013р. постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільна відповідальність власника автомобіля застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків № 30/03 від 20.03.2014 p., складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_7, вартість матеріальних збитків завданих позивачу становить 170 207 грн. 81 коп. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 207741.36 грн., тому автомобіль відновлювати економічно недоцільно. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження визначення вартості матеріальних збитків від 26.03.2014 року вартість автомобіля НОМЕР_2 після ДТП складає 64447 грн. 21 коп. Страховик відшкодував позивачеві суму у межах ліміту відповідальності на одного потерпілого у розмірі - 49 000 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн.

Враховуючи, що позивач не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, уточнивши позовні вимоги позивач вважає , що відповідач має відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що складає 56760.60 грн. з урахуванням виплаченої йому суми страхового відшкодування в розмірі 49000 грн.. Через винні дії ОСОБА_3, позивач зазнав моральної шкоди, що полягала в душевних хвилюваннях, погіршені стану його здоров'я та ділових відносинах. Позивач використовував пошкоджений автомобіль у підприємницькій діяльності для перевезення вантажу, через ДТП позивач був вимушений брати інший автомобіль в оренду, зірвались декілька його важливих замовлень. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 3 639,40 грн.

У зв'язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 56 760,60 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків №169/12 від 26.03.2014 р. у розмірі 600 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 639,40 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду від 05.11.2014 р. позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_8 суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 56 760 грн. 60 коп.; моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 500 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 572 грн. 61 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 25.11.2013р. о 12-45 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «BMW», д/н 66442НА, по вул. Донецька, при повороті на вул. Ленська в м. Запоріжжі, не впевнився в безпеці, змінив напрямок руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку.

03.12.2013р. постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ( а.с. 7)

Автомобіль «BMW», д/н 66442НА, належить ОСОБА_8

На момент ДТП цивільна відповідальність власника автомобіля «BMW», д/н 66442НА ОСОБА_8 застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі полісу № АС /9235861 від 23.07.2013 року ( а.с. 6).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків № 30/03 від 20.03.2014 p., складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_7, вартість матеріальних збитків завданих позивачу становить 170 207 грн. 81 коп. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 207741.36 грн., тому автомобіль відновлювати економічно недоцільно ( а.с. 8-13).

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 26.03.2014 року вартість автомобіля НОМЕР_2 після ДТП складає 64447 грн. 21 коп ( а.с. 63-67)..

Страховик відшкодував позивачеві суму у межах ліміту відповідальності на одного потерпілого у розмірі - 49 000 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн. ( а.с. 5) .

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Судом встановлено, що позивач не погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним і залишив пошкоджений автомобіль у себе, а тому дійшов правильного висновку, що йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Вартість автомобіля НОМЕР_2 на момент ДТП складає 170207.81 грн., вартість автомобіля після ДТП складає 64447.21 грн. таким чином відшкодуванню підлягає сума 105760.60 грн.. Оскільки ПрАТ «Арсенал Страхування» відшкодувало ОСОБА_4 суму у межах ліміту відповідальності у розмірі 49000 грн., то залишилась не відшкодована шкода у сумі 56760.60 грн. ((105760.60-49000.00= 56760.60грн.).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі неостаточної страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страхового відшкодування).

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що не відшкодована шкода у розмірі 56760.60 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

При цьому розрахунок розміру шкоди проводився виходячи з висновків звіту з оцінки автомобіля НОМЕР_2 № 30/03 від 20.03.2014 року та № 169/12 від 26.03.2014 року, складеного експертом авто товарознавцем ОСОБА_7 та відповідно до ст. ст. 28, 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 141/5/2092 від 24.11.2003 року, та визначивши залишкову вартість автомобіля НОМЕР_2 після ДТП, яка склала 64447 грн. 21 коп.

Обставини, передбачені ст. ст. 29, 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", щодо ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, розміру витрат на його відновлення та вартості транспортного засобу після ДТП, встановлені судом повно та всебічно із належною оцінкою зібраних у справі доказів у відповідності до вимог та правил Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, тому суд обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500 грн., оскільки суд врахував принципи розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться в основному до неправильного процесуального отримання висновку № 169/12 від 26.03.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 після ДТП, що становить 64447.21 грн. , складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_7, як то, договір на проведення експертно-товарознавчого дослідження та плата за проведення авто товарознавчої дослідження були здійснені 25.12.2014 року, коли ушкоджений автомобіль вже було відремонтовано, тому суд безпідставно прийняв цей висновок, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не доводять, що висновок експерта № 169/12 від 26.03.2014 року є неправильним та не обґрунтованим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що цим же судовим експертом авто товарознавцем ОСОБА_7, було складено висновок № 30/03 від 20.03.2014 року за заявою страховика від 30.11.2013 року, яким було оглянуто автомобіль НОМЕР_2 30.11.2013 року та встановлено його технічний стан, визначено вартість матеріальних збитків . У висновку № 169/12 цей же судовий експерт також зазначає, що ним автомобіль було оглянуто 30.11.2013 року, що свідчить про те, що у судового експерта ОСОБА_7 були всі дані про технічний стан пошкодженого автомобіля на підставі його огляду 30.11.2013 року, тому він мав можливість встановити вартість автомобіля НОМЕР_2,, після ДТП, яка становить 64447грн. 21 коп.

Заперечуючи проти висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 169/12 від 26.03.2014 року апелянт в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не спростував його.

У разі незгоди з визначеним розміром вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України відповідач мав право заявити клопотання про призначення в суді першої інстанції повторної автотоварознавчої експертизи, однак він такого клопотання не заявляв ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції надав оцінку наданим у справі доказам і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4

Норми матеріального права судом застосовано правильно, порушень процесуального закону не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: