Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

4 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Демчика Р.В.,

при секретарі Панькевич Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме в квартиру АДРЕСА_1,-

встановив:

Головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження до складу якого входять виконавчі листи Соснівського районного суду м. Черкаси №712/2223/15 від 17 червня 2015 року та №712/2223/15-к від 4 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб боргу в сумі 8219 грн. 84 коп.

З метою опису та арешту майна боржника державним виконавцем 9 вересня 2015 року та 4 листопада 2015 року здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_3, які виявилися безрезультатними, оскільки доступу до помешкання боржником не надано, про що свідчать акти державного виконавця від 9 вересня 2015 року та 4 листопада 2015 року.

Боржник відмовляється надати допуск до помешкання для проведення виконавчих дій державному виконавцю.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

На виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження до складу якого входять виконавчі листи Соснівського районного суду м. Черкаси №712/2223/15 від 17 червня 2015 року та №712/2223/15-к від 4 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб боргу в сумі 8219 грн. 84 коп.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

В матеріалах подання відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», присутність понятих обов'язкова під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням до нежитлових приміщень і сховищ.

Як вбачається з актів державного виконавця від 9 вересня 2015 року та 4 листопада 2015 року в них відсутні данні, які б вказували на те, що під час проведення виконавчих дій були присутні поняті, а самі акти державного виконавця не відповідають п.1.5.2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Мінюсту України № 512/5 від 2 квітня 2012 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для проникнення до вищезазначеного квартири недостатньо, обставини, викладені в поданні, не знайшли свого підтвердження через відсутність належних доказів, а також невідповідності наданих доказів фактичним обставинам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 209, 376 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме в квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня проголошення або отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_3