Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/3870/14-ц Головуючий у 1 інстанції Піх Ю.Р.
Провадження № 22-ц/778/5511/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

ОСОБА_2,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК»на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором 455795,57 грн., 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 22789,78 грн. - штраф (процентна складова), а всього 478835,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 16 жовтня 2007 року уклали кредитний договір 14.13641, згідно якого банк зобов'язався надати кредит у розмірі 350000,00 грн. на термін до 16 жовтня 2014 p., a ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредиту розмірі 350000,00 грн.

В порушення ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України та умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.04.2014 року має заборгованість - 914969,09 грн., яка складається: 261803,18 грн. - заборгованість за кредитом; 466199,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 186966,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2011 року з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача банку стягнуто 459173,52 грн.

Від суми заборгованості 914969,09 грн. віднімається сума у розмірі., яка була задоволена судом, різниця становить - 455795,57 грн., а також штрафи відповідно до умов договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 22789,78 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості становить - 478835,35 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 14.13641 були укладені договір поруки між банком та ОСОБА_5 б/н від 16 жовтня 2007 року та договір поруки між банком та ОСОБА_5 Т,Б. б/н від 16 жовтня 2007 року.

Відповідно до умов договорів поруки банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором 14.13641, яка залишена без задоволення.

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на їхкористь заборгованість у розмірі 478835,35 грн. за кредитним договором № 14.13641 від 16.10.2007 року та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року змінено в частині підстав відмови у позові, відмовлено у позові за недоведеністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся до суду 14.05.2014 року з пропуском позовної давності щодо стягнення щомісячних платежів, оскільки боржник припинив погашення кредиту 29.05.2009 року.

Однак такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно частини 3 статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" 16 жовтня 2007 року надав ОСОБА_4 кредит в сумі 350000 грн., відповідно до умов кредитної угоди №14.13641 та договору про видачу траншу №14.13641/1 позичальник повинен був погашати кредит щомісячними платежами зі сплатою 20 % за користування кредитом, з кінцем терміном повернення кредиту 16 жовтня 2014 року.

Виконання кредитних зобов'язань забезпечено порукою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до договорів поруки від 16 жовтня 2007 р.

За домовленістю сторін позовна давність була збільшена. Відповідно до п. 6.8. договору кредиту, п.12 договорів поруки термін позовної давності сторонами встановлено тривалістю 5 років.

Оскільки сторони, укладаючи договір, досягли згоди про те, що позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін до п'яти років, суд безпідставно виходив з позовної давності в три роки та не звернув увагу на те, що заборгованість за 2009 рік була стягнута рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 р., що окремо по собі є фактом переривання перебігу позовної давності.

Отже, доводи апеляційної скарги про помилкове застосування судом наслідків спливу позовної давності та невідповідність висновків суду обставинам справи знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитною угодою та договором про видачу траншу передбачено кінцевий термін погашення кредиту до 16 жовтня 2014 року.

У зв'язку із простроченням позичальником сплати чергових платежів банк скористався правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК і п.2.3.9 кредитної угоди про дострокове повернення кредиту і рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 р. з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно стягнуто 459173,52 грн., з ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно стягнуто 200 грн. Суд стягнув заборгованість за тілом кредиту 323981,23 грн., проценти 96827,04 грн., пеня в сумі 16452,23 грн., штраф 250 грн. - фіксована частина, 21863,02 - процентна складова, а всього 459373,52 грн. (цивільна справа № 2-6165 Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ). Заборгованість була визначена на 07.05.2010 року.

Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою.

Таким чином, сума основного боргу стягнута з відповідачів, а тому повторному стягненню не підлягає. До теперішнього часу заборгованість не погашена. Таким чином, є правомірним нарахування позивачем процентів, пені та штрафних санкцій за період з 08.05.2010р. по 02.04.2014р. Загальна заборгованість склала 478 835,35 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачами не спростовано відповідно до вимог ст.. ст..58, 59 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а саме стягненню підлягає заборгованість станом на 02.04.2014 року в розмірі 478 835,35 грн., з яких заборгованість за відсотками 349 372,00 грн., пеня у розмірі 170 463,10 грн., штрафи у розмірі 250 грн. (фіксована частина) і 45 745,88 грн. (процентна складова).

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову, апеляційної та касаційної скарг в сумі 8 038,80 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргуПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 14.13641 від 16 жовтня 2007 року в сумі 478 835,35 грн., яка складається із заборгованості по оплаті відсотків в розмірі 349 372,00 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором в розмірі 170 463,10 грн.; штрафу (фіксована частина) 250 грн.; штрафу (процентна складова) 45 745,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 2 679,60 грн. з кожного по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: