Номер провадження: 22-ц/785/3486/15
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Артеменко І.А.

- Черевко П.М.

при секретарі -Фабіжевській Т.С.

за участю: представника ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2005 року, яка виникла з 16 грудня 2005 року по 06 травня 2014 року в сумі 11084 грн.17 коп., -

встановила:

22 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом ( т.1 а.с.3).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що 16 грудня 2005 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з порушенням умов та правил надання банківських послуг у відповідачки з 16 грудня 2005 року по 06 травня 2014 року виникла заборгованість по кредиту - 2 279 грн. 60 коп. та 11698,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. З вказаної суми позивач відняв суму 3 897 грн. 62 коп., яка була стягнута з відповідача відповідно до Судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2008 року. Також позивач просить стягнути в відповідності до п.п. 8.6 Умов та Правил Банківських послуг штраф: 500 грн. - фіксована частина та 504 грн. 01 коп. штраф -процентна складова.

Відповідачка позов не визнала, вказуючи, що відповідно до Судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2008 року з неї була стягнута заборгованість, яка включає в себе тіло кредиту. Вказане рішення вона виконала сплативши заборгованість за кредитним договором. Також позивачка просила застосувати строк позивної давності та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором кредиту № б/н від 16.12.2005 року в розмірі 11 084 гривні 17 копійок та суму судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок.

27 січня 2015 року позивачка подала заяву про перегляд заочного рішення (а.с.98).

Ухвалою суду першої інстанції від 11 лютого 2015 року заява про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с.113).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позові у повному обсязі .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Спеціальна позовна давність в один рік, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частина 1 ст. 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права про особу, яка його порушила.

Судовою колегією встановлено, що 16 грудня 2005 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно до п. п. 5.2 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування, по перерозходу платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконувати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі прострочення кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором понад 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконувала зобов'язання за договором, у зв'язку з чим, станом на 13 січня 2008 року виникла заборгованість у розмірі 3 897 гривень 62 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2 279 гривень 60 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1618 грн. 02 коп. У зв'язку з відновленням своїх порушених прав позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення зазначеної заборгованості.

Судовим наказом від 20 березня 2008 року, який видано Суворовським районним судом міста Одеси, на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 грудня 2005 року в розмірі 3 897 гривень 62 копійок, яка відповідно до позивних вимог складається з тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Вказаний наказ було направлено для виконання до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Відповідачка виконала вимоги виконавчого документа у повному обсязі, сплативши суму на депозитний рахунок відділу та за розпорядженням державного виконавця кошти були перераховані за належністю на адресу позивача, що їм не заперечується. У зв'язку з викладеним 14 квітня 2011 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси закінчено (а.с. 35).

Судова колегія вважає, що позивачка виконала покладені на неї зобов'язання в частині сплати заборгованості по тілу кредиту та сплати по процентам за користування кредитом, які виникли станом на 13 січня 2008 року у розмірі 1618 грн. 02 коп.

У зв'язку з тим, що відповідачка погасила тіло кредиту 13 квітня 2011 року, з вказаної дати нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Таким чином, судова колегія вважає, що відповідачка виконала зобов'язання щодо сплати тіла кредиту та процентів за користування ним станом на 13 січня 2008 року, у зв'язку з чим в відповідності до ст. 599 ЦПК України вказане зобов'язання є припиненим.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що розглядаючи справу по суті позивних вимог щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування ним за період з 13 квітня 2011 року по 06 травня 2014 року необхідно відмовити.

Судовою колегією встановлено , що заборгованість відповідачки складається з процентів за користування кредитом з 13 січня 2008 року (дата на яку позивач розрахував заборгованість по кредитному договору) до 14 квітня 2011 року (погашення заборгованості по кредитному договору відповідно до судового наказу) у розмірі 5 106 грн. 30 коп. та штрафу: 500 грн. - фіксована частина та 504 грн. 01 коп. штраф -процентна складова.

У ході розгляду справи відповідачка подала заяву про застосування строків позивної давності.

Позивач ставить питання про стягнення з відповідачки штрафу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року. З огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права (Лист Верховного Суду від 01.03.2015 року "Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014 р.") .

Відповідно до п. 8 роз'яснень, викладених у Листі Верховного Суду України від 01.03.2015 року "Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014 р." відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не із закінченням строку дії договору .

Відповідно до укладеного договору між сторонами строк дії картки був встановлений 2 роки (а.с.11). Тобто строк дії картки сплив 17 грудня 2007 року. Позивач звернувся до суду з позовом 22 травня 2014 року, тобто з пропуском строку, встановленому ст. 257 ЦК України, не пославшись на поважність причин пропуску строку позивної давності. Судова колегія розглядаючи справу не встановила поважність пропуску строку позивної давності. Відповідно до ч. 4 ст 267 ЦК України сплив позивної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові в позові.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що в задоволенні вказаних позивних вимог необхідно відмовити.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позивних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року -скасувати.

Ухвалити по справі нове рішенням, яким в позові Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк"-відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 121 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А. Артеменко

П.М. Черевко