Провадження №: 2/752/1162/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретарів судового засідання Ткачук М.І., Короткої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним пункту договору про відкриття кредитної лінії,

в с т а н о в и в :

25.06.2014 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним пункту договору про відкриття кредитної лінії.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що 11.06.2007 року, між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 674-ф03.9/38. Згідно пункту 1.1, 1.2. зазначеного вище договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 77 000 доларів США, зі сплатою 13 % процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості; кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання земельної ділянки, що по суті є споживчим кредитом.В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 11.06.2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку земельну ділянку. В п. 6.2 ст. 6 договору міститься третейське застереження, наступного змісту: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Мороз Оленою Анатоліївною у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків». Зазначений пункт договору є нікчемним, оскільки порушує права та охоронювані законом інтереси позивача на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Угоди про відмову у зверненні за захистом до суду є недійсними. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» від 11 травня 2007 року № 1701-IV третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, та винятково справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі при зверненні до суду звільнені від сплати судового збору, що обумовлене суду при специфікою та важливістю захисту прав споживачів державою. ПАТ «Укрсоцбанк» скористалося своїм правом на вирішення спору щодо стягнення заборгованості за кредитним договором третейським судом. Дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між позивачем та відповідачем, як під час укладення договору споживчого кредиту, так і в процесі його виконання. На момент укладення кредитного договору умова, яка містила третейське застереження (п. 6.2 ст. 6) була обов'язковою для позивача, останній нее мав реальної можливості внести свої пропозиції щодо зміни умов Договору. Як вбачається з тексту договору, регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невідємною частиною Договору та не надавався позивачу разом із Договором, що у свою чергу виключало можливість останнього ознайомитися з ним. Регламент третейського суду розглядається як невід»ємна частина третейської угоди, яка має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. З тексту третейської угоди (застереження) видно, що регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не розглядався як невід»ємна частина угоди, також невизначений предмет спору, сторони та їх місце знаходження, не зазначено дату та місце укладення третейського застереження, або посилання на умови Договору, які містять відповідні відомості., що є підставою для визнання такої угоди недійсною. Крім того, відповідно до ст. 14 Закону України «Про третейські суди», сторони мають право призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів, однак враховуючи те, що Асоціація українських банків являється засновником постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, членом якої на момент підписання Догоаору також було ПАТ «Укрсоцбанк», відповідач з самого початку перебував у більш вигідному становищі, ніж позивач, що у свою чергу свідчить про порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Приймаючи до уваги, що позивач не була ознайомлена з регламентом Третейського суду, оскільки він не був доданий до Кредитного договору, відповідно між сторонами не було узгоджено усі істотні умови третейської угоди, а тому просили визнати недійсним п. 6.2. договору про відкриття кредитної лінії № 674-ф03.9/38 від 11 червня 2007 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав. Зазначив, що позивач не була ознайомлена з регламентом, а також не було дотримано ряд правил при підписанні договорів, порушення яких призвело до недійсності п. 6.2. договору про відкриття кредитної лінії № 674-ф03.9/38 від 11 червня 2007 року. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Стверджував, що передбачена п. 6.2. договору можливість вирішення спорів одноособово третейським суддею не позбавляє позивача права на захист своїх прав шляхом звернення в суд з позовом. Також зазначив, що є необґрунтованими твердженням позивача про те, що вона не була ознайомлена з Регламентом третейського суду та, що умови третейського застереження є несправедливими. Підписуючи договір кредиту, ОСОБА_2 була ознайомлена з усіма його умовами, її волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, чітко усвідомлювала всі умови договору і вважала їх прийнятними для себе, про що свідчить її підпис під договором кредиту. Регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків є вільно доступним для всіх бажаючих ознайомитись з ним. ПАТ «Укрсоцбанк» не зобов»язаний надавати регламент третейського суду для ознайомлення. Не можливо погодитись із твердженням позивача про невідповідність третейського застереження вимогам ст. 12 ЗУ «Про третейські суди», оскільки на момент укладення третейської угоди (11.06.2007 року) чинним законодавством не було передбачено необхідності обов»язкового зазначення відомостей про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Крім того, при вирішенні заявленого спору представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, оскільки позивач належним чином була ознайомлена зі змістом укладеного договору, який містить умови щодо вирішення спорів, які можуть виникнути за цим договором третейським судом на момент його укладення, однак до суду з позовом звернулася тільки 25.06.2014 року.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про неможливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2007 року, між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 674-ф03.9/38. (а.с.4-6).

Відповідно до предмету зазначеного вище договору кредиту кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 77 000 доларів США, зі сплатою 13 % процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованост. Кредит надано позичальнику на придбання земельної ділянки.

Для забезпечення виконання зобов»язань за договором кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсоцбанк» 11.06.2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого позичальник передала кредитору в іпотеку земельну ділянку (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 6.2 ст. 6 договору кредиту № 674-ф03.9/38, укладеного від 11.06.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсоцбанк» - у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Мороз Оленою Анатоліївною у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Як видно зі змісту договору кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року, він укладений у трьох оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної сторони та для нотаріуса та підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони ознайомилися та погодили всі його умови на час укладання договору в тому числі і положення щодо третейського застереження.

Звертаючись в суд з позовом, позивач просить визнати недійсним п. 6.2. ст. 6 договору кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року, оскільки на момент укладення зазначеного договору в порушення вимог Закону України «Про третейські суди» позичальник не була ознайомлена з Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, який є обов»язковим додатком до договору. Неознайомившись з Регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, ОСОБА_2 не була ознайомлена з його змістом та умовами розгляду справ у третейському суді та була поставлена у нерівні умови, як сторона за договором по відношенню до кредитора, позбавлена права на захист прав та інтересів у суді до підсудності якого був би віднесений спір процесуальним законом.

За правилами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а частиною першою ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статтей 5,10,12 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону; порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюється цим Законом та регламентом третейського суду. Регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду цим Законом. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідним для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів; третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід»ємна частина третейської угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав, що під час укладення 11.06.2007 року договору кредиту № 674-ф03.9/38 УКІБ «Укрсоцбанк» регламент третейського суду не був додатком до договору кредиту, однак з ним можна було ознайомитися на сайті Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків, судді якого, відповідно до оспорюваних умов договору можуть розглядати будь-який спір, що може виникнути у сторін цього ж договору кредиту.

Однак, суд не може погодитися з твердженнями представника відповідача, оскільки ст. 6 договору кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року не містить будь-яких даних про те де можна ознайомитися з регламентом третейського суду.

Що ж стосується тверджень представника позивача про те, що третейська угода не містить відомостей про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання договору, а договір кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року є споживчим кредитом, а тому спірні правовідносини, що виникають з приводу його укладання та виконання не можуть бути предметом розгляду третейського суду не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, правилами ст. 6 Закону України «Про третейські суди» визначено перелік справ, які не можуть розглядати третейські суди, до якого не виключені спори, які виникають з кредитних правовідносин, а правило ст. 12 цього Закону про те, що третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання договору не було чинним на момент укладення договору кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року з приводу якого заявлено спір.

Наразі, приймаючи до уваги, що позивач, яка є стороною договору кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року, підписуючи договір дала свою згоду на вирішення спорів, які можуть виникнути у зв»язку з укладанням договору кредиту та виконанням третейським судом, відповідно не була позбавлена права на розгляд її справи в суді, до підсудності якого віднесено спір.

З огляду на встановлені судом обставини, щодо не ознайомлення позичальника ОСОБА_2 з регламентом третейського суду на момент укладення 11.06.2007 року договору кредиту № 674-ф03.9/38, оскільки в порушення ч. 2 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» останній не був невід»ємною частиною угоди, а також відсутність інформації де сторона договору має можливість ознайомитися з регламентом третейського суду, то вони є підставою для задоволення заявлених позовних вимог.

Однак, представник відповідача, заперечуючи проти позову, просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки позивач була обізнана про умови договору на момент його укладання - 11.06.2001 року, а до суду з позовом про оспорювання п. 6.2. договору кредиту № 674-ф03.9/38 звернулася тільки 25.06.2014 року з порушенням строків позовної давності, визначених ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 256,257, 261,267 ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом, оспорюваний позивачем договір кредиту № 674-ф03.9/38 було укладено сторонами 11.06.2007 року, а в суд з позовом про визнання недійсним його п.6.2.позивач звернулася 25.06.2014 року.

Приймаючи до уваги, що позивач була ознайомлена з умовами зазначеного вище договору, підписала договір, отримала його оригінальний примірник, приступила до виконання умов договору, а в суд з позовом звернулася тільки після того, як кредитор скористався своїм правом на звернення до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, то суд приходить до висновку, що про порушення свого права, яке полягало в тому, що укладений нею з АКІБ «Укрсоцбанк» договір кредиту містить третейське застереження ОСОБА_2 була обізнана з моменту його укладення.

Наразі, звертаючись до суду з позовом 25.06.2014 року про визнання недійсним п.6.2. ст.6 договору кредиту № 674-ф03.9/38 від 11.06.2007 року позивач пропустила строк загальної позовної давності, а тому у задоволенні заявленого позову необхідно відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору від яких була звільнена позивач при зверненні до суду з позовом віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 203,215, 256,257, 261,267 ЦК України, ст.ст. 3,5,10, 11,60, 212,213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позові вимоги ОСОБА_1, яка діяла від імен та в інтересах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним пункту договору про відкриття кредитної лінії, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.