Справа № 521/694/14-ц
Провадження № 2/521/1993/15
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви.

04 березня 2015 року

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., перевіривши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення боргу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року

позов було залишено без руху, у зв'язку з порушенням ст.ст.119, 120 ЦПК України, та позивачу надано було строк для усунення недоліків.

Ухвалу суду про залишення позову без руху, було направлено позивачу.

Позивач вказану ухвалу отримав 26.02.2015 року та на виконання ухвали суду надіслав до канцелярії суду 03.03.2015 року, заяву про виконання ухвали.

Проте, недоліки, вказані в ухвалі суду від 22 січня 2015 року не усунув.

Так, ухвалою суду зазначалось про те, що позивачу необхідно долучити квитанцію про сплату судового збору за подання позову майнового характеру.

Позивач зазначене ухвалою суду не виконав.

Натомість вказав, що з 29.12.2014 року йому призначено пенсію, як інваліду третьої групи і тому суд повинен звільнити його він сплати судового збору, як особу, яка не має доходів.

Проте, вказане позивачем суперечить матеріалам справи, оскільки позивачем заявлено позов про розірвання договору займу та стягнення боргу у розмірі 435754, 77грн., тобто цим підтверджується, що у нього є кошти не лише для себе, а і для надання в займ іншим особам.

Крім того, відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року N3674-VI, звільняються від сплати судового збору інваліди I та II груп, але позивач не являється інвалідом I чи II груп, а є інвалідом третьої групи.

Законом же не передбачено звільнення від сплати судового збору інвалідів третьої групи, а тому позивач повинен сплатити судовий збір за подання позову майнового характеру.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід повернути позивачу.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з викладеного, є підстави для повернення позову позивачу.

При цьому, суд роз'яснює позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно ч. 4 ст. 121 ЦПК України, суд своєю ухвалою повертає позовну заяву.

Керуючись ч.2 ст. 121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення боргу, вважати неподаною та повернути її позивачу.

Копію ухвали разом з доданими до заяви документами повернути позивачу.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.В. Мирончук