АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність, визнання дій протиправними та незаконними начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій БогданаІгоровича, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій Б.І.

Вимоги за скаргою обґрунтовані тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист по цивільній справі

№ 2-554/1-2010, за яким було відкрите виконавче провадження. Оскільки виконавчі дії проводилися з порушеннями чинного законодавства, ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л.. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року дії державного виконавця в частині винесення постанови від 4 грудня 2013 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження визнано неправомірними. 29 травня 2014 року стягувач звернулася з клопотанням-скаргою до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про виконання рішення суду і надання інформації та усунення недоліків у виконавчому проваджені з виконання виконавчого листа № 2-5541-2010, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 24 березня 2010 року. Незважаючи на це, начальник ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій Б.І. не вживає заходів з примусового виконання судового рішення, не здійснює контроль за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам закону, і своєю постановою не скасував постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у ______________________________________________

Справа № 755/17637/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/2312/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований, не зобов'язав державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому законом, тобто не проконтролював дії державного виконавця, не виніс рішення про усунення державним виконавцем порушень закону та не надав відповіді на клопотання скаржника, що порушує її права та законні інтереси. У зв'язку з викладеним просить суд визнати бездіяльність начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій Б.І. щодо невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року неправомірною та зобов'язати його сприяти проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-5541-2010, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 24 березня 2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що судом не було взято до уваги доказів, які свідчать про незаконність дій начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року (а.с. 14-17), яка набрала законної сили, у справі за скаргою ОСОБА_2 дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л. в частині винесення постанови від 4 грудня 2013 року про відмову у прийняті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-554/1-2010, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 24 березня 2010 року визнано неправомірними та зобов'язано державного виконавця усунути порушення у виконавчому провадженні

№ 40999362 у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи за зазначеною скаргою були встановлені наступні обставини.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві

Андрійко Є.Л. від 31 травня 2011 року відкрито виконавче провадження № 26783762 на підставі виконавчого листа № 2-554/1-2010 про стягнення з компанії «JC&AA Kings Capital Limited» (ТОВ «Кінгз Кепітал) в особі уповноваженого представника Сафонова О.В. на користь ОСОБА_2 суму внеску у розмірі 61 000 доларів США, суму відсотків - 21 930 доларів США, суму неустойки - 1 043 долара США, суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн. (а.с. 66).

Відповідно до постанови від 21 червня 2013 року про закінчення виконавчого провадження виконавчі документи направлено для виконання за місцезнаходженням майна до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській обл.

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській обл. Власюк А.В. від 7 серпня 2013 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження у зв'язку з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Після цього постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л. від 4 грудня 2013 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження.

Як встановлено під час розгляду справи апеляційним судом та вбачається зі скарги ОСОБА_2, предметом оскарження є бездіяльність начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоція Б.І. щодо примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року.

З пояснень представника скаржника ОСОБА_7 вбачається, що 29 травня 2014 року він в інтересах ОСОБА_2 звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з клопотанням про виконання рішення суду і надання інформації та усунення недоліків у виконавчому проваджені (а.с. 73-74).

Відмовляючи у задоволенні скарги на рішення, дії та бездіяльність начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій Б.І., суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не доведено бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року, оскільки жодного належного доказу на підтвердження пред'явлення зазначеної ухвали до виконавчої служби суду не було надано. Таким чином, на думку суду, ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_7 не було доведено порушення їх прав чи свобод саме в межах проведення виконавчих дій. Водночас, суд першої інстанції зазначив відповідальність за порушення з приводу ненадання відповіді на заяву (клопотання), передбачена Законом України «Про звернення громадян».

Разом з тим, колегія суддів вважає такі висновки суду передчасними, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Положеннями ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також здійсненню прав особами, які беруть участь у справі.

Проте, судом першої інстанції під час розгляду скарги не було витребувано та досліджено матеріалів виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду на підставі виконавчого листа № 2-5541-2010, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 24 березня 2010 року.

Зокрема, в матеріалах справи відсутня постанова державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л. від 4 грудня 2013 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року було визнано неправомірною, що стосується предмета оскарження.

Натомість, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, не встановив фактичних обставин справи та належним чином їх не перевірив, у зв'язку з чим порушив порядок, встановлений для вирішення справи по скарзі, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову у її задоволенні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України, ні Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що на скаржника покладаються судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, у разі відмови в задоволенні його скарги.

Проте, необхідність сплати за подання скарги судового збору, який хоч і є видом судових витрат, чинним законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, висновок суду про стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. в якості судового збору не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин ухвалу суду назвати законною та обґрунтованою не можна, а тому остання підлягає скасуванню з передачею питання по скарзі до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко