Справа № 500/8412/14-ц
Провадження № 2/500/171/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Крупицької Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку спадкового житлового будинку.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належали 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого, за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.1990 року, зареєстрованого за № 3125, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 10.10.1990 року зареєстрованого за № 3127, що також підтверджено довідкою, наданою комунальним підприємством "Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 24.02.2015 року за № 6.

Крім цього, згідно довідки КП "Ізмаїльське МБТІ" від 24.02.2015 року за № 6, вищезазначений спадковий будинок з надвірними спорудами, побудований у 1970 році є завершений будівництвом та не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.05.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина

відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.11.2014 року за № 38895300 згідно якого, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.05.2011 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було з'ясовано в судовому засіданні, позивач ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що підтверджено довідкою, наданою комунальним підприємством "Житсервіс-2" від 13.11.2014 року за № 284, тобто вважається таким що прийняв спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 УРСР 1963 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст .ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, ЦК УРСР (1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Бурнусус