АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний банк «Новий» - Заяц Ксенії Олександрівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» заборгованість за процентами в розмірі 8 924, 96 доларів США , що станом на 14.11.2014 року становить 137 555 гривень 21 копійку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» заборгованість за пенею в розмірі 12 240 гривень 02 копійки, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 497 гривень 95 копійок, а всього стягнуто 13 737 гривень 97 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний банк «Новий» - Заяц Ксенія Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 585 368, 93 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Новий»- Заяц К.О. підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечила проти апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 26.04.2007 року між АБ «Таврика» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №573-Ф, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 101 540 доларів США зі строком повернення 23.04.2027 року, зі сплатою 13 % річних. Банк виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі. Відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором у частині здійснення оплати згідно з графіком погашення заборгованості.

30.10.2001 року між АКБ «Новий» та АБ «Таврика» було укладено генеральну угоду №ГС007 про загальні умови проведення міжбанківських операцій, згідно з умовами якої АКБ «Новий» надав банку «Таврика» кредит у розмірі 1 000 000 доларів США строком з 15.11.2012 року по 16.11.2012 року з щомісячною сплатою 6 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язання по поверненню кредиту АБ «Таврика» надав в заставу майнові права за договором застави майнових прав №1361712/DG/3 від 15.11.2012 року за кредитним договором №573-Ф від 26.04.2007 року з ОСОБА_2 у сумі 68 865,37 доларів США.

26.09.2013 року між ПАТ «АКБ «Новий» та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договір, згідно з яким ПАТ «Банк «Таврика» відступив, а ПАТ «АКБ «Новий» набув всіх прав вимог по кредитному договору №573-Ф від 26.04.2007 року, укладеному між АБ «Таврика» та ОСОБА_2

04.10.2013 року позивачем було вручено відповідачеві вимогу щодо укладення додаткової угоди до кредитного договору №573-Ф від 26.04.2007 року і договору іпотеки та погашення заборгованості за договором кредиту, але ОСОБА_2 її не виконав.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача 630 622 гривні 84 копійки. У зв'язку зі зміною курсу долара США позивач вважає, що відповідач має сплатити курсову різницю. Станом на 14.11.2014 року загальна заборгованість відповідача за договором кредиту складає 735 164 гривні 21 копійку, з яких: 137 555 гривень 21 копійка заборгованість по нарахованих відсотках за період з 15.11.2013 року по 13.11.2014 року; 12 240 гривень 07 копійок - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 585 368 гривень 93 копійки - курсова різниця. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 735 164 гривні 21 копійку та витрати по сплаті судового збору.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Судом встановлено, що 26.04.2007 року між акціонерним банком «Таврика» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №573-Ф, згідно з умовами якого банк надає відповідачу кредит у сумі 101 540 доларів США терміном з 26.04.2007 року по 23.04.2027року включно, зі сплатою за користування кредитом 13 % річних (а.с.6-10).

Відповідно до п.4.5 кредитного договору погашення процентів здійснюється в доларах США.

Відповідно до п.6.2 кредитного договору за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, процентами позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, від простроченої суми за кожний день прострочки.

Банк «Таврика» виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, надавши відповідачу кредитні кошти.

23.12.2010 року між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №573-Ф від 26.04.2007 року, відповідно до якої умови повернення кредиту і нарахування процентів викладені в новій редакції, а також договір доповнений пунктом 9.2 (а.с.11).

30.10.2001 року між АКБ «Новий» та АБ «Таврика» було укладено генеральну угоду №ГС007 про загальні умови проведення міжбанківських операцій, згідно з умовами якої АКБ «Новий» надав банку «Таврика» кредит у розмірі 1 000 000 доларів США з щомісячною сплатою 6 % річних (а.с.12-15).

В якості забезпечення виконання зобов'язання по поверненню кредиту АБ «Таврика» надав в заставу майнові права за договором застави майнових прав №1361712/DG/3 від 15.11.2012 року за кредитним договором №573-Ф від 26.04.2007 року з ОСОБА_2 в сумі 68 865,37 доларів США (а.с.16-17).

26.09.2013 року між ПАТ «АКБ «Новий» та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договір, згідно з яким ПАТ «Банк «Таврика» відступив, а ПАТ «АКБ «Новий» набув всіх прав вимог по кредитному договору №573-Ф від 26.04.2007 року, укладеному між АБ «Таврика» та ОСОБА_2 (а.с. 18-20).

04.10.2013 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про погашення заборгованості, однак вона залишилась без задоволення (а.с.21).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2014 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015 року із ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованість станом на 15.11.2013 року в загальному розмірі 630 622 гривні 84 копійки, з яких: поточна заборгованість за кредитом - 68 116,68 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 544 456 гривень 62 копійки; прострочена заборгованість за кредитом - 748,69 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 5 944 гривні 28 копійок; прострочена заборгованість по процентах - 9 066,28 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 72 466 гривень 78 копійок; нараховані відсотки за період з 01.11.2013 року по 14.11.2013 року - 343,38 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 2 744 гривні 64 копійки; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 621,86 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 4 970 гривень 52 копійки (а.с.27-30,122-123).

Згідно довідки банку №2/3-863 від 09.06.2015 року ОСОБА_2 за кредитним договором №573-Ф від 26.04.2007 року з 26.09.2013 року жодного платежу не здійснено (а.с.99).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З розрахунку заборгованості станом на 14.11.2014 року вбачається, що за період з 15.11.2013 року по 13.11.2014 року нараховані проценти в розмірі 8 924,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 137 555 гривень 21 копійку, та пеня за порушення строків сплати процентів в розмірі 12 240 гривень 02 копійки(а. с. 106-110).

Оскільки заборгованість за процентами та пенею не сплачена відповідачем, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення курсової різниці в розмірі 585 368 грн. 93 коп., то суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки дана вимога не передбачена законом та умовами кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором було винесено 27.03.2014 року, і тоді курс НБУ становив 7.993 гривні, а станом на 14.11.2014 року курс НБУ складає 15.412417 гривні, і банк вважає, що він має право стягнути курсову різницю з моменту винесення рішення по даний час.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2014 року стягнуто з ОСОБА_2:

68 116,687 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення складає 544 456,62 грн. - поточна заборгованість за кредитним договором;

- 748,69 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення

складає 5 984,28 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 9 066,28 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення складає 72 466,78 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 343,38 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення

складає 2 744,64 грн. - нараховані відсотки за період з 01.11.2013 року

по 14.11.2013 року ;

- 621,86 дол. США, що за курсом НБУ на день винесення рішення складає

4 970,52 грн. - пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договоромабо законом.

Однак, не наведеною нормою, не іншим законом, не умовами укладеного між сторонами Кредитного договору не встановлена можливість позикодавця захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб, а саме стягнення курсової різниці.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк України встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що в позовній заяві та в суді першої інстанції позивач просив стягнути саме курсову різницю в розмірі 585 368, 93 гривень, а не збитки та обґрунтовував вказану вимогу саме як курсову різницю, а не збитки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний банк «Новий» - Заяц КсеніїОлександрівни - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді