Справа № 452/1002/15-ц
УХВАЛА

21 квітня 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області матеріали скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 23 березня 2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №452/3362/13-ц, 2/4542/52/2014, виданого 24.09.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про зобовязання Самбірської міської ради надати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, рівнозначне благоустроєне житлове приміщення для проживання в межах ІНФОРМАЦІЯ_2 яке повинно складатися з не менше трьох кімнат загальною площею 98кв.м. житловою 65,5кв.м. у звязку із переселенням їх з житлового приміщення яке повернуте реабілітованому, та просить визнати цю постанову неправомірною і скасувати.

У судовому засіданні представник заявника за довіреністю підтримав скаргу та посилався на обставини, зазначені в ній, зосередив увагу суду на тому, що законні права його довірителя державним виконавцем проігноровані поспішним закінченням виконавчого провадження без реального забезпечення його і родини житлом, не вжито державним виконавцем всіх і конкретних заходів до фактичного виконання судового рішення; із вересня 2014 року в бюджет міста Самбора виконавчою владою не було заплановано ніяких коштів, питання надання житла на сесію ради не виносилось, а державним виконавцем накладався штраф не на конкретних осіб; була порушена кримінальна справа за невиконання рішення суду невідомо в якому правоохоронному органі та проти яких конкретно службових осіб; державним виконавцем було взято до уваги лише письмові відповіді про відсутність вільного житла і коштів у боржника, коли навпаки на ринку м. Самбора житла є достатньо як на первинному, так і на вторинному ринку.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 16.04.2015 року на час призначеної до розгляду скарги в межах передбаченого процесуальним Законом строку в телефонному режимі повідомив про невизнання скарги і неможливість прибути на виклик до суду цього числа, зокрема, через участь в іншій справі в окружному адміністративному суді м. Львова. Водночас державний виконавець ствердив про вільний від роботи час 21.04.15р. в 11.30год. та про власне прибуття до місцевого суду з метою відстояти свою позицію, через що з незначним порушенням процесуального строку було відкладено розгляд скарги, але з метою дослідження і дотримання матеріального права. Однак на виклик до суду вдруге державний виконавець не зявився, а 21.04.15р. на електронну адресу місцевого суду подав фотокопії матеріалів виконавчого провадження на восьми аркушах із супровідним листом про заперечення скарги ОСОБА_2 За наведених обставин і враховуючи наполягання представника заявника про порушення законних прав, свобод та інтересів його довірителя, задля уникнення на то підставних скарг про порушення процесуального строку і затягування із розглядом справи в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, суд ухвалив провадити розгляд скарги у відсутності державного виконавця. Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах розяснив, що відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги.

Вислухавши представника заявника, зясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час розгляду скарги ОСОБА_2 у судовому засіданні знайшло підтвердження порушення його законних прав передчасним прийняттям постанови старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 винесенням останнім 23 березня 2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №452/3362/13-ц, 2/4542/52/2014, виданого 24.09.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, де ОСОБА_2 є стороною виконавчого провадження.

У раніше наведеній постанові №6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг… розяснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У звязку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ураховуючи наведені нормативні акти у сукупності з поясненнями представника заявника, подані суду документи державним виконавцем, котрі цього не спростовують, приводять суд до висновку про підставність скарги ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.03.3015 року, котра прийнята старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області ОСОБА_3 завчасно, відтак, є неправомірною та повинна бути скасованою виходячи у тому числі з наступного:

У відповідності до ч. 3 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно статті 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Із поданих державним виконавцем документів відомо, що 02.03.2015р. на боржника накладено штраф 1020грн., а 19.03.15р. вдруге винесено постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 2040грн., і жодним чином не конкретизовано кого саме оштрафовано як боржника за виконавчим провадженням; державним виконавцем у повідомленні про злочин від 23.03.2015р. констатовано, що службові особи Самбірської міської ради, які в силу службових обовязків займають відповідальне чи особливо відповідальне становище, знали про наявність рішення суду та неодноразово попереджались про необхідність його виконання, однак зазначене знову ж таки не вказує на конкретних осіб. Тому вцілому виглядає, що державним виконавцем стосовно колегіального органу Самбірської міської ради як до боржника вжито було заходів до виконання судового рішення, але законодавством України не встановлено відповідальності колегіального органу ні адміністративної, ні кримінальної, ані іншої, де в кінцевому результаті порушені права, свободи та інтереси ОСОБА_2 залишаються не усуненими на завершальній стадії судового провадження та примусового виконання судового рішення. У Самбірській міській раді як в органі місцевого самоврядування діє виконавчий орган виконавчий комітет, рада функціонує починаючи із комісій та питання приймаються на засіданні сесій, та інше.

Як установлено судом із поданих матеріалів виконавче провадження було відкрито 06.10.2014 року і в строк для самостійного виконання до 13.10.14р. рішення суду не було виконане. Згідно листа боржника, що надійшов 20.10.14р. у відділ ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області виконати рішення суду являється неможливим, а відповідно до листа стягувача, який надійшов 23.02.2015р. рішення суду боржником не виконано. Отже, у цей період фактично протягом чотирьох місяців державним виконавцем проявлено бездіяльність з виконання судового рішення і жодних виконавчих дій не провадилось; не було встановлено службових осіб Самбірської міської ради, які в силу службових обовязків займають відповідальне чи особливо відповідальне становище, котрі знали про наявність рішення суду та від цих посадових осіб залежало виконання судового рішення, котрих і слід було попереджувати про необхідність його виконання, притягувати до встановленої законом відповідальності. Надалі державним виконавцем було вжито формальних заходів у відповідності до ст. 75 Закону України Про виконавче провадження до юридичної особи Самбірської міської ради і поспішно винесена спірна у справі постанова, яка порушує права чи свободи ОСОБА_2 як стягувача за виконавчим провадженням у відповідності до ст. 383 ЦПК України, а тому суд визнає скаргу останнього обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судові витрати слід розподілити згідно ст. 388 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 386 387 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області задовольнити.

Визнати неправомірними та незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 з приводу винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 березня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа №452/3362/13-ц, 2/4542/52/2014, виданого 24.09.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про зобовязання Самбірської міської ради надати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, рівнозначне благоустроєне житлове приміщення для проживання в межах ІНФОРМАЦІЯ_2 яке повинно складатися з не менше трьох кімнат загальною площею 98кв.м. житловою 65,5кв.м. у звязку із переселенням їх з житлового приміщення яке повернуте реабілітованому.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44965441 від 23.03.2015 року щодо примусового виконання виконавчого листа №452/3362/13-ц, 2/4542/52/2014, виданого 24.09.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області.

Зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області:

- поновити виконавче провадження ВП №44965441 щодо примусового виконання виконавчого листа №452/3362/13-ц, 2/4542/52/2014, виданого 24.09.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області;

- шляхом направлення запитів, вимог до відповідних органів з метою встановлення винних осіб в умисному невиконанні як боржником рішення суду, - неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії, вживаючи передбачених Законом України Про виконавче провадження заходів із примусового виконання цього судового рішення.

Ухвала підлягає виконанню відповідним органом державної виконавчої служби у строк і порядок, передбачений ст. 389 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів із дня її проголошення.

Даний примірник ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті та він має силу оригіналу.

Суддя І.С. Казан.