Провадження № 2/487/367/15
Заводський районний суд міста Миколаєва
РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2015 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменка В.В., із секретарем судового засідання Каламурза О.В., розглянувши за участі представника позивача ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Білоозерська виправна колонія №105, ОСОБА_4 про визнання доручення недійсним,

встановив:

29.10.2014 ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 19.12.2000, він, відбуваючи покарання у Білоозерській ВК №105 Херсонської області, будучи введеним в оману ОСОБА_5, який до того вбив матір позивача - ОСОБА_6 видав на ім'я ОСОБА_3 доручення на продаж належної позивачеві частки квартири АДРЕСА_1. Мотивуючи тим, що ОСОБА_5, при видачі вказаного доручення, переслідував злочинний намір направлений на заволодіння майном позивача, просив визнати вказаний правочин недійсним.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні із підстав, що викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні був відсутній, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте надіслані йому матеріали позову та повістки про час і місце розгляду справи були повернуті до суду, через закінчення строку зберігання.

Третя особа - Білоозерська виправна колонія №105 про час і місце розгляду справи повідомлялась вчасно і належним чином, свого представника в судове засідання не направила.

Третя особа - ОСОБА_4, її представник ОСОБА_7, в порушення положень частини третьої статті 27 ЦПК України, не добросовісно здійснюючи свої процесуальні права, намагаючись тим самим відстрочити ухвалення рішення у справі в судові засідання не з'являлась, надаючи суду заяви про відкладення розгляду справи без надання відомостей про поважність причин свої відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши все в сукупності, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що позивач, його мати - ОСОБА_6 та бабуся - ОСОБА_8, згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1994 є власниками квартири АДРЕСА_1.

Близько 22:00 год. в один із днів осені 2000 року ОСОБА_6 була вбита ОСОБА_5, який після того, 19.12.2000 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_3, прибувши до Білоозерської ВК №105 Херсонської області, де в той час відбував покарання ОСОБА_2, шляхом обману, вмовили останнього надати на ім'я ОСОБА_3 доручення №2919627 від 19.12.2000 на передачу права продажу ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 належної останньому частки квартири АДРЕСА_1.

В подальшому, незаконним шляхом отримавши інші необхідні для продажу квартири АДРЕСА_1 документи, вказані особи реалізували зазначений предмет нерухомості ОСОБА_4

Вказані обставини встановлені дослідженим в ході судового розгляду, обвинувальним вироком апеляційного суду Миколаївської області від 11.04.2003, в рамках розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, в силу положень частини четвертої статті 61 ЦПК України є обов'язковими при оцінці цивільно-правових наслідків дій вказаних осіб з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою та є підставою звільнення від доказування.

Відповідно до пункту четвертого Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаним Кодексом, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чином чинності.

Оскільки оспорюване доручення видане до 2004 року, відповідно з урахуванням роз'яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9, спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року).

Згідно положень статті 386 ЦК УРСР, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується виконати від імені й за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно частини першої статті 57 ЦК УРСР, угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Під обманом при цьому, згідно роз'яснень викладених в абзаці другому пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 №3, умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається.

З огляду на встановлені обставини та вимоги закону, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання доручення недійсним підлягають задоволенню, так як вказаний правочин вчинявся останнім під впливом обману.

Питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі позивачем не ставилось.

Керуючись статтями 10, 11, 77, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати видане ОСОБА_2 доручення на ім'я ОСОБА_3 від 19 грудня 2000 року щодо розпорядження належною ОСОБА_2 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1, посвідченого начальником Білоозерської виправної колонії №105 недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва.

СУДДЯ В.В.КУЗЬМЕНКО