Провадження № 2/344/4481/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Ворота в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ОСОБА_1 Ворота до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості в розмірі 1 487 828,11 грн. за кредитним договором №02/471Ф від 04.09.2008 року на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, стягнення витрат по оплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №02/471Ф про надання споживчого кредиту з Договором про зміни №1 від 10.02.2012 року, згідно якого позивач надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 40 000 дол.США зі сплатою 15,8% річних у період з 04.09.2008 року по 10.02.2012 року, 8% річних у період після 10.02.2012 року, із кінцевим строком повернення 03.09.2009 року. З метою забезпечення виконання зобовязання між сторонами було укладено договір застави рухомого майна (транспортних засобів) №02/349 дз від 04.09.2008 року.

У результаті порушення умов Кредитного договору, станом на 17.08.2015 р. за позичальником обліковується заборгованість в розмірі 1 487 828 грн. 11 коп., а саме: 509 457 грн.68 коп.- кредит (еквівалент 23 415,09 дол.США); 354 631 грн. 23 коп.- проценти (еквівалент 16 299,14 дол.США); 623 739 грн. 20 коп.- пеня. Пеня обрахована за період з 18.08.2012 по 17.08.2015року.

У звязку із простроченням позичальника(боржника) за кредитним договором, позивач(кредитор) набув права вимоги за кредитним договором. Оскільки, вимоги АТ ОСОБА_1 Ворота за кредитним договором забезпечені заставою, а тому, просив задоволити позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на автомобіль марки BMW, модель М5, шасі (кузов, рама, коляска) номер WBSNB93598CX10562, 2008 року випуску, колір- чорний, рестраційний номер НОМЕР_1 шляхом надання дозволу АТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» на укладення договору купівлі продажу від імені ОСОБА_2 з іншою особою покупцем за ціною, визначеною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, оскільки договір застави рухомого майна (транспортних засобів) №02/349дз від 04.09.2008 року укладений між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі, не посвідчений нотаріально. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували отримання згоди дружини відповідача на укладення договору про надання споживчого кредиту від 04.09.2008 рокута на укладення договору застави рухомого майна №02/349дз (транспортних засобів) від 04.09.2008 року, за яким транспортний засіб, визначений договором застави, передано в якості забезпечення виконання зобовязань. А тому, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Беручи до уваги пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виникли зобовязальні правовідносини, з приводу виконання договірних зобовязань.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

04.09.2008 року між АКБ Золоті Ворота, який 14.05.2010 року перейменований на ПАТ ОСОБА_1 Ворота та ОСОБА_2 укладено договір №02/471Ф про надання споживчого кредиту, за яким банк надав позичальникові (відповідачу) грошові кошти (кредит) у розмірі 40 000,00 доларів США шляхом видачі готівки через касу банку з позичкового рахунку №1077 зі сплатою 15,8% на рік та строком його повернення не пізніше 03.09.2009 року.

Відповідно до п.п.2.2., 3.2.1. кредитного договору, за користування кредитом банк нараховує проценти, а позичальник у строк до 25 числа (включно) кожного поточного місяця, а також на день закінчення строку дії договору сплачує проценти ОСОБА_1 за період з 21 числа попереднього місяця по 20 число поточного місяця включно. Позичальни к зобовязався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів, комісійних винагород в повному обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с.7-9).

10.02.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду (Договір про зміни) №1 до договору №02/471Ф про надання споживчого кредиту від 04.09.2008 року (а.с.10, 11).

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов»язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Позичальник прострочив сплату кредиту та процентів.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов»язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Позичальник не виконав зобов»язання у встановлений Кредитним договором строк та прострочив погашення кредиту, сплати процентів, щомісячної комісії. Тобто має місце прострочення борника ст.612 ЦПК України.

У відповідності до п.4.1.1. у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.1.Договору, та або строків сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки на рахунок №3602. У разі якщо заборгованість позичальника перед банком виражена в іноземній валюті розмір пені розраховується від гривневого еквіваленту заборгованості позичальника, який (еквівалент) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти станом на дату розрахунку пені.

Згідно ст. 612 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Внаслідок порушення умов Кредитного договору, станом на 17.08.2015 р. за позичальником обліковується заборгованість в розмірі 1 487 828 грн. 11 коп., а саме: 509 457 грн.68 коп.- кредит (еквівалент 23 415,09 дол.США); 354 631 грн. 23 коп.- проценти (еквівалент 16 299,14 дол.США); 623 739 грн. 20 коп.- пеня. Пеня обрахована за період з 18.08.2012 по 17.08.2015року.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

В забезпечення належного виконання зобов'язань по договору №02/471Ф про надання споживчого кредиту, між банком та відповідачем 04.09.2008 року було укладено договір застави рухомого майна (транспортних засобів) №02/349 дз, згідно п. 1.1 якого відповідач, передав в заставу банку транспортний засіб маркиBMW, модель М5, шасі (кузов, рама, коляска) номер WBSNB93598CX10562, 2008 року випуску, колір-чорний, рестраційний номер НОМЕР_1. Документом, що посвідчує право власності заставодавця на майно, є свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ААС383127, видане ВРЕР-4 УДАІ в м.Києві 02.08.2008 року (а.с.12, 13).

У звязку із простроченням позичальника(боржника) за кредитним договором, позивач(кредитор) набув права вимоги за кредитним договором, зокрема, шляхом надання дозволу АТ ОСОБА_1 Ворота на укладення договору купівлі продажу від імені ОСОБА_2 з іншою особою покупцем за ціною, визначеною за згодою за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого.

Як вбачається із матеріалів справи договір застави рухомого майна (транспортних засобів) №02/349дз від 04.09.2008 року укладений між позивачем та відповідачем у простійписьмовій формі.

Якщо предметом застави є нерухоме майно. А також в інших випадках. Встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків встановлених законом, передбачено ч.1 ст.577 ЦК України.

Відповідно ч1.ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.209 ЦК України, правочин який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.3. ст.577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Як вбачається із матеріалів справи договір застави не був ноторіально посвідчений та не зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ст.13 ЗУ Про заставу, договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є, зокрема, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Недотримання вимог, щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору за наслідками, передбаченими законодавством України ст.14 ЗУ Про заставу.

Відповідно до до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували отримання згоди дружини відповідача на укладення договору про надання споживчого кредиту від 04.09.2008 року та на укладення договору застави рухомого майна №02/349дз (транспортних засобів) від 04.09.2008 року, за яким транспортний засіб, визначений договором застави, передано в якості забезпечення виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ст.6 ЗУ Про заставу, майно, що перебуває у спільній власності, може бути передане у заставу тільки за згодою всіх співласників. Майно, що перебуває у спільній частковій власності(частки, паї), може бути самостійним предметом застави за умови виділення його в натурі.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 215, 220, 526, 527, 548, 577, 578, , 589, 590, 610-112, 1054 ЦК України, ст. ст. 6, 13, 19, 20 Закону України «Про заставу», керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Ворота в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ОСОБА_1 Ворота до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості в розмірі 1 487 828,11 грн. за кредитним договором №02/471Ф від 04.09.2008 року на предмет застави відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.