УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4про стягнення кредитної заборгованості.

Після уточнення позовних вимог, позивач посилався на те, що 04 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_4 отримала 40 тис. доларів США із сплатою 14 % річних строком до 04 вересня 2010 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2011 року, задоволено позов відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 147,48 доларів США.

З врахуванням уже стягнутої суми заборгованості, позивач в рамках даного позову, просив суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за вказаним вище кредитним договором в сумі 5 926,33 доларів США та 8 427 грн 02 коп., що складається з нарахованих процентів та пені в зв'язку з тим, що кредитний договір не розірвано і його умови продовжують діяти.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто зОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2007 року в розмірі 5 926,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення (1 дол. США = 23 грн 51 коп.) становить 139 345 грн 93 коп. та 8 427 грн 02 коп.

Стягнуто зОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 716 грн 57 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 серпня 2015 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову, районний суд, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

З урахуванням того, що кредитний договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахуванням відсотків та пені за кредитом, то позивачем, відповідно до п. 1.5.1.2. кредитного договору, були правомірно нараховані відсотки та пеня за період коли заборгованість не була погашена, а саме з 17 травня 2010 року по 21 червня 2011 року, і обов'язок по відшкодуванню такої заборгованості покладається на боржника.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С.Висоцька

І.М. Фаловська