Провадження № 2/127/428/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді Венгрин О.О.,

за участі секретаря Кабалик Т.П.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною, публікації її спростування, зобов"язання припинити неправомірні дії та відшкодування моральної шкоди, яка мотивована тим, що 20.10.2014 р. їй стало відомо про те, що на четвертій сторінці в агітаційній газеті, яка виготовлена на замовлення відповідача, надруковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» та розміщено фотознімок її та її матері. Зазначена агітаційна газета віддрукована ПрАТ «Вінницька обласна друкарня» тиражем 20000 екземплярів та розповсюджується серед жителів м.Вінниці та Вінницької області, як агітаційний матеріал до виборів народних депутатів України. У статті зазначено, що директором Вінницького торговельно-економічного інституту КНЕУ ОСОБА_1 безпідставно відмовлено ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_4 у продовженні контракту на посадах викладачів інституту, а також про неналежне проведення занять з фізичної культури у зв'язку з відсутністю спортивної бази. Крім того, в статті наведені безпідставні звинувачення на її адресу і інституту, які, на думку відповідача, мали місце при оголошенні та проходженні конкурсу на заміщення вакантної посади директора Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ, що цю посаду вона отримала за допомогою матері. Ще раніше було опубліковано статтю під такою ж назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» на сьомій сторінці газети «Вболівальник» за ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № НОМЕР_1. У цій статті, крім наведеного, ще додається те, що нібито має місце хабарництво у Київському національному торговельно-економічному університеті. Крім того, ще було опубліковано третю статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» на двадцять сьомій сторінці газети «33-й канал» за ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № НОМЕР_2. У цій статті також викладена аналогічна інформація, що наведена у зазначених раніше статтях.

Поширена інформація безпосередньо стосується її, є неправдивою, викладена у формі образливих та принизливих звинувачень, які компрометують її та ВУЗ. Про недостовірність поширеної інформації свідчить те, що відповідач працював у Вінницькому торговельно-економічному інституті КНТЕУ на посаді доцента за сумісництвом, звільнений 30.06.2014 р. згідно ст. 36 п. 2 КЗпП України. Дружина відповідача працювала в цьому ж учбовому закладі на посаді асистента за строковим трудовим договором на 0,5 ставки, звільнена 31.08.2014 р. за ст. 36 п. 2 КЗпП України. Протягом 2012-2013 років Вінницький торговельно-економічний інститут КНТЕУ користувався спортивним комплексом "Максимус" відповідно до укладених між сторонами договорів про безоплатне користування. Призначення на посаду директора Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ відбувалось на конкурсних засадах відповідно до вимог законодавства. Поширена відповідачем недостовірна інформація ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію.

Зазначеним їй завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненні їй негативних емоцій, переживань, у впливі на реалізацію її намірів та ділових стосунків. Моральну шкоду оцінює у 30000,00 грн.

Просить визнати недостовірною інформацію та зобов"язати відповідача спростувати інформацію щодо позивача, поширену: у агітаційній газеті кандидата в народні депутати України по виборчому окрузі №11 ОСОБА_3 у статті із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка містить наступну інформацію: «Проте, ОСОБА_5 так і залишилась на своїй посаді, більше того забезпечила кар'єрний ріст своїй доньці, яка після призначення на посаду директора чи то, відчуваючи конкуренцію, чи з інших міркувань розпочала звільняти професійних викладачів» і «Якщо інститут надалі не знайде спортивної зали для занять фізичною культурою, то його можуть позбавити ліцензії. Тобто нинішній директор, керуючись своїми особистими цілями, може нашкодити стабільному функціонуванні ВНЗ і, як наслідок, порушити навчальний процес»; в газеті «Вінницький спортивний щотижневик «Вболівальник» за ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № НОМЕР_1 у статті із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка містить наступну інформацію: «Проте, не без втручання своєї впливової матусі-генерального директора ВДТ, екс-члена Партії регіонів ОСОБА_5, отримала посаду директора Вінницького торговельно-економічного інституту ОСОБА_1» і «Якщо інститут надалі не знайде спортивну залу для занять фізичною культурою, то його можуть позбавити ліцензії. Тобто нинішній директор, керуючись своїми особистими цілями, може нашкодити стабільному функціонуванні ВНЗ і, як наслідок, порушити навчальний процес»; у Вінницькій незалежній газеті «33-й канал» (мить істини) за ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № НОМЕР_2 у статті із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка містила наступну інформацію: «ОСОБА_3 розповів, що ОСОБА_1, директор Вінницького торговельно-економічного інституту, у 2014 році відмовилась продовжувати з ним контракт, і вбачає в цьому переслідування його як активного майданівця» і «Проте, вважаю, що не без втручання своєї впливової родички - донедавна члена фракції Партії регіонів у облраді, отримала посаду директора Вінницького торговельно-економічного інституту ОСОБА_1», зобов"язати припинити неправомірні дії щодо поширення недостовірної інформації відносно позивача, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, стягнути кошти у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 2-5, 110-112)

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Надав письмові пояснення. (а.с. 136-142)

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні, оскільки інформація, викладена в названих статтях, є його оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Надав письмові заперечення. (а.с. 54-57)

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов є задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у агітаційній газеті кандидата в народні депутати України по виборчому окрузі №11 ОСОБА_3 розміщена стаття із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка містить наступну інформацію: «Проте, ОСОБА_5 так і залишилась на своїй посаді, більше того забезпечила кар'єрний ріст своїй доньці, яка після призначення на посаду директора чи то, відчуваючи конкуренцію, чи з інших міркувань розпочала звільняти професійних викладачів» і «Якщо інститут надалі не знайде спортивної зали для занять фізичною культурою, то його можуть позбавити ліцензії. Тобто нинішній директор, керуючись своїми особистими цілями, може нашкодити стабільному функціонуванні ВНЗ і, як наслідок, порушити навчальний процес». (а.с. 154)

В газеті «Вінницький спортивний щотижневик «Вболівальник» за ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № НОМЕР_1 розміщена стаття із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка містить наступну інформацію: «Проте, не без втручання своєї впливової матусі-генерального директора ВДТ, екс-члена Партії регіонів ОСОБА_5, отримала посаду директора Вінницького торговельно-економічного інституту ОСОБА_1» і «Якщо інститут надалі не знайде спортивну залу для занять фізичною культурою, то його можуть позбавити ліцензії. Тобто нинішній директор, керуючись своїми особистими цілями, може нашкодити стабільному функціонуванні ВНЗ і, як наслідок, порушити навчальний процес». (а.с. 152)

В Вінницькій незалежній газеті «33-й канал» (мить істини) за ІНФОРМАЦІЯ_2 р. № НОМЕР_2 розміщена стаття із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка містила наступну інформацію: «ОСОБА_3 розповів, що ОСОБА_1, директор Вінницького торговельно-економічного інституту, у 2014 році відмовилась продовжувати з ним контракт, і вбачає в цьому переслідування його як активного майданівця» і «Проте, вважаю, що не без втручання своєї впливової родички - донедавна члена фракції Партії регіонів у облраді, отримала посаду директора Вінницького торговельно-економічного інституту ОСОБА_1». (а.с. 150)

Свідки позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (студенти Вінницького торговельно-економічного інституту) пояснили, що вибори директора Вінницького торговельно-економічного інституту відбулися відповідно до чинного законодавства, ВУЗ має приміщення для занять фізичною культурою.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням; оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири); оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості; якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку; якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі Handyside v.United Kingdom).

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 29.03.2005 р. справі «Українська Прес-група» проти України» зазначив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження; якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню; вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рішення у справі Lingens v. Austria від 8 липня 1986 року); залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (Рішення у справі De Haes Gijsels v. Belgium від 24 лютого 1997 року).

Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Таким чином, суд вважає, що поширена відповідачем інформація має характер оціночного судження, оскільки є оцінкою дій директора інституту, а наведені в ній висловлювання не можуть тлумачитися як такі, що містять фактичні дані або є образливими чи негативними.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 р. на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя; зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі); у статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції; при цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами; у зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи; публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Позивач ОСОБА_1 обіймає посаду директора Вінницького торговельно- економічного інституту, а тому є публічною особою, яка підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вона виконувала або виконує свої функції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 30 Закону про інформацію, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Вимога про стягнення моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, а також у зв'язку з приниженням честі та гідності фізичної особи, ділової репутації не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведений факт заподіяння такої шкоди та факт поширення відповідачем відомостей, які її ганьблять.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини,

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 29.03.2005 р. у справі «Українська Прес-група» проти України», від 8 липня 1986 року у справі Lingens v. Austria, від 24.02.1997 р. у справі De Haes Gijsels v. Belgium,

Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02. 2004 р.,

ст. 34 Конституції України,

ст. 277 ЦК України,

ст. 30 Закону України «Про інформацію»,

п.п. 15, 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,

ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною, публікації її спростування, зобов"язання припинити неправомірні дії, відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Венгрин