ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8500/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 21.03.2006 року сторони уклали між собою шлюб. Від спільного проживання вони мають повнолітню дитину: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. 13.06.2015 року доньці виповнилось 18 років, однак вона продовжує навчатись і на даний час є студенткою денної бюджетної форми навчання Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою з однорічним терміном навчання. Строк навчання закінчується 30.06.2016 року. Поскільки донька навчається на стаціонарній денній формі, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу, тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця як матеріальну допомогу на навчання дитини, поскільки відповідач ОСОБА_7 працює військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , має постійний щомісячний дохід, але розмір зарплати не знає.
Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки (а.с.20) та SMS-повідомлення на його мобільний телефон (а.с.22, зворот. бік), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.
3-тя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позов задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні поясненням позивачки.
Заслухавши позивачку, 3-тю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Як встановлено у судовому засіданні, 21.03.2006 року сторони уклали між собою шлюб. Від спільного проживання вони мають повнолітню дитину: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8; 10) та неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час дитина ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом з матір`ю в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Ф-3 №222 від 14.09.2015 року (а.с.9). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2010 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4-5).
Згідно п.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
13.06.2015 року доньці сторін ОСОБА_5 виповнилось 18 років (а.с.8).
Як вбачається з довідки №864 від 8.09.2015 року ОСОБА_5 навчається у Київському професійному коледжі з посиленою військовою та фізичною підготовкою з однорічним терміном навчання, форма навчання денна, бюджетна, строк навчання з 1.09.2015 року по 30.06.2016 року (а.с.6). Вказані вище обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і не заперечувались учасниками процесу.
До 2012 року відповідач ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_2 , однак 14.06.2012 року був знятий з реєстраційного обліку у Дніпропетровську область, Томаківський район, с. Кіровка (а.с.13) і не проживає за даною адресою. За словами позивача відповідач працює військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , має постійний щомісячний дохід, але розмір зарплати не знає. Сам відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та місце проведення даного судового засідання, на час розгляду справи не надав доказів про його працевлаштування, при цьому в судове засідання він не з`явився, тому суд не отримав інформації про місце його роботи, однак і ствердження позивача про його працевлаштування нічим не спростовується, за таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти у випадку задоволення позову підлягають стягненню у частці від постійного щомісячного доходу відповідача.
Як передбачає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що поскільки донька сторін ОСОБА_5 продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі, при цьому вона не має часу на працевлаштування і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, підручники, канцтовари, витрати, пов`язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, її батько, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду 30.09.2015 року до 30.06.2016 року дня закінчення навчання ОСОБА_5 у зазначеному вище коледжі.
Як наголошує ч.2, ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Суд відмовляє у задоволенні частини позову про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача до досягнення донькою ОСОБА_5 23-річного віку, поскільки навчання її у вказаному навчальному закладі закінчується саме 30.06.2016 року, інших доказів продовження навчання у будь-якому навчальному закладі позивач судові не надала.
Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.
Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 169; 209; 213-215; 226 ЦПК України, на підставі ст.141; 182; 183; 198; 199; 200 СК України, ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України, п.17; 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Кіровка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , працюючого військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини: доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2015 року до 30.06.2016 року, в решті вимог позову відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :