Ухвала

іменем україни

09 квітня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1999 року по 23 серпня 2011 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. У період спільного проживання за спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Андрушівського районного суду від 23 липня 2011 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Питання поділу спільно нажитого майна між ними не вирішувалось. Просив позов задовольнити, визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 24 березня 2015 року, позов задоволено. Поділено спільне майно подружжя: визнано за ОСОБА_3 та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись ст. ст. 22, 28, 29 КпШС України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 60, 61, 70 СК України, вірно виходив із того, що на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство, а тому, обґрунтовано дійшов висновку про визнання за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 частину спірної квартири за кожним.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ