АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/722/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3447/15Головуючий у 1-й інстанції Загнійко А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-16057-150208 від 15 лютого 2008 року на загальну суму 3673 грн. 52 коп. закрито.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

З даною ухвалою не погодився позивач ПАТ «Дельта Банк» та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до районного суду.

Апелянт вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, вказуючи на невідповідність висновків суду про непідвідомчість справи цивільному судочинству.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представник ПАТ «Дельта Банк», який діє на підставі довіреності, виданої 18 травня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив з наступного.

Постановою НБУ №150 від 02 березня 2015 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» віднесений до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі ФГВФО) №51 від 02 березня 2015 року та наказу №71 від 08 квітня 2015 року, розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» з ринку, шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, та призначено уповноважену особу ФГВФО ОСОБА_3 на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який відповідно до наказу №1 від 03 березня 2015 року, приступив до виконання повноважень уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасових повноважень ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року.

Далі вказував, що частиною 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Частиною 6 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Звідси суд дійшов висновку, що після введення у банку тимчасової адміністрації, а також під час ліквідації банку уповноважена особа, реалізуючи свої повноваження, передбачені, зокрема ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», діє як суб'єкт публічного права.

Також вказував, що такий висновок відповідає правовій позиції, сформульованій у п. 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», де роз'яснено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:

- укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

У справі, яка переглядається, уповноважена особа звернулася в інтересах банку до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів. Ці правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й уповноважена особа Фонду виступає в указаному спорі від імені сторони такого правочину, не здійснюючи при цьому владних повноважень.

Така правова позиція міститься у постанові ВСУ від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1521цс15.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про закриття провадження у справі з тих підстав, що спір не підлягає розгялду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду та повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

Окрім цього, оскільки апелянтом не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги при вчиненні даної процесуальної дії, колегія суддів вважає за необхідне стягнути розмір судових витрат цим рішенням, і при його розрахунку виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду юридичною особою становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, обрахованої згідно вимог ч. 1 ст. 4 цього Закону. Згідно ч. 1 ст.. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави (отримувач: УДКСУ у м. Полтаві; ; банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019; розрахунковий рахунок: 0002; код доходів бюджету: 22030001) має сплатити 1218 гривень 00 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави (отримувач: УДКСУ у м. Полтаві; ; банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019; розрахунковий рахунок: 0002; код доходів бюджету: 22030001) має сплатити 1218 гривень 00 копійок судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області __________ ОСОБА_1