АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9196/15 Справа № 205/1861/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2015 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.89-93).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ Банк Фінанси та Кредит про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Суд стягнув з ПАТ Банк Фінанси та Кредит на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 470,52 доларів США.

Також суд стягнув з ПАТ Банк Фінанси та Кредит на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив (а.с.74-78).

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.89-93).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.11.2013 року між сторонами було укладено договір-заява №7800/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого банк прийняв гроші на вкладний рахунок №2635.9.045497.001 в сумі 12 000 доларів США, на строк з 15.11.2013 року по 20.11.2014 року, зі сплатою відсотків, розмір яких становить 11% річних (а.с.10).

20.11.2014 року між сторонами було укладено договір-заява №307231/28889/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 міс. в іноземній валюті, відповідно до вимог якого банк прийняв гроші на вкладний рахунок №2630.4.045497.001 в сумі 10 000 доларів США, на строк з 20.11.2014 року по 20.12.2014 року, зі сплатою відсотків, розмір яких становить 12,5% річних (а.с.11,12).

По закінченню вкладу сума депозиту та відсотки були перенесені на рахунок до запитання №7003.

Після цього, тобто 23.12.2014 року між сторонами було укладено договір-заява №307231/31588/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (3 000 доларів США) на 1 міс. з 23.12.2014 року по 23.01.2015 року, зі сплатою відсотків, розмір яких становить 10% річних (а.с.13,14).

Відповідно до меморіального валютного ордеру №4794650 від 23.12.2014 року кошти на суму 3 000 доларів США з рахунку №7003 були перераховані на рахунок №7003 (а.с.14).

Також 23.12.2014 року між сторонами укладено договір №307231/31587/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» (4 000 доларів США).

Відповідно до меморіального валютного ордеру №4794653 від 23.12.2014 року кошти на суму 4 000 доларів США з рахунку №7003 були перераховані на рахунок №7003 (а.с.15-17,18).

Тобто ОСОБА_2 за власним бажанням відкрив два нові вклади та перерахував на них загальну суму коштів у розмірі 7 000 доларів США з рахунку до запитання №7003.

На рахунку до запитання №7003 залишилося 3 000 доларів США.

Згідно довідки №1.1-3/1269 від 21.04.2015 року та розрахунку, наданому відповідачем, станом на 20.04.2015 року залишок по невиплаченим коштам на рахунку до запитання №7003 становить 470,52 доларів США (а.с.36).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача за період з 20.11.2014 року по 24.11.2015 року, по депозитним договорам №307231/28889/1-14, №307231/31588/1-14, №307231/31587/07-14 ПАТ Банк Фінанси та Кредит та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 повністю було виплачено кошти по депозитним рахункам.

В суді ОСОБА_2 проти даних обставин не заперечував і пояснив, що 7 000 доларів відповідач йому виплатив у гривневому еквіваленті.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.ст. 525,526,610,611,625,1058,1060 ЦК України, ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 470,52 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відсутність правових підстав прямо передбачених Законом України Про захист права споживачів для задоволення даних позовних вимог.

Правильним є висновок суду і про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення суми упущеної вигоди у сумі 143 485,00 грн., яка ґрунтується на різниці курсу НБУ з 23.12.2014 року по 26.02.2015 року, у звязку з відсутністю підстав для застосування положень ч.4 ст. 623 ЦК України.

Доводи ОСОБА_2в апеляційній скарзі про те, що його доводи не були враховані, є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи ОСОБА_2не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: