АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Половінкіної Н.Ю.

секретар Давня Я.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шевченківський райвідділ УДМС в Чернівецькій області, про позбавлення права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року,

встановила:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,.

Посилалася на те, що 03.07.2007 року вона за проханням племінника ОСОБА_3 прописала його в своїй однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1. Однак жодного дня відповідач у спірній квартирі не проживав.

20.09.2012 року позивач з відповідачем уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.07.2014 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили.

На звернення позивача до Державного реєстратора про перереєстрацію права власності було прийнято рішення про зупинення розгляду її заяви, оскільки рішення про скасування права власності попереднього власника - ОСОБА_3 немає.

____________________________________________________________________

22ц-207/2015р. Головуючий у 1нстанції Літвінова О.Г.

Категорія 46 доповідач Савчук М.В.

Просила позбавити права власності на житло ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1;

визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти останнього з реєстрації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

________Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду доказів, що вона є власником спірної квартири, будь-які права позивача ОСОБА_2 відповідачем не були порушені, а зазначені в позові позивачем підстави та обставини не можуть бути підставою для позбавлення права власності відповідача та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Судом першої інстанції установлено, що 03.07.2007 року позивачка прописала відповідача в своїй однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1. Однак відповідач у спірній квартирі не проживав та не проживає.

20.09.2012 року між ними був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.07.2014 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили.

На звернення позивача до Державного реєстратора про перереєстрацію права власності останнім було прийнято рішення від 09.10.2014 року про зупинення розгляду заяви позивача, оскільки рішення про скасування права власності попереднього власника - ОСОБА_3 немає.

Рішенням від 15.10.2014 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Карвацькою Г.Ф. відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за суб'єктом ОСОБА_2

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 14).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності на спірну квартиру, й, відповідно, порушення будь-якого права її як власника.

Крім того, підставою позову про визнання відповідача втратившим права на спірне житлове приміщення ОСОБА_2 зазначала з підстав ст.ст. 71, 72 ЖК України, проте зазначені норми права стосуються правовідносин, які виникають з державної чи комунальної власності.

Посилання апелянта на те, що судом не було взято до уваги змінені позовні вимоги, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які заяви про зміну позовних вимог відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що судовий процес проводився в кабінеті, а не в спеціально обладнаному приміщенні-залі судових засідань в порушення вимог п. 3 ст. 158 ЦПК України, фіксацію судового засідання проводив один секретар, а потім інший, чого не відображено в фіксації судового засідання, оскільки це не впливає на законність рішення суду та не є підставою для його скасування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: