Справа № 585/2643/15-ц
Номер провадження 2/585/987/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Глущенко Є.Д.,

при секретарі Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги мотивував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 березня 2013 р. по 27 жовтня 2014 р. У період шлюбу спільно придбали пральну машину «Saturn», вартістю 2000 грн., телевізор «Samsung», вартістю 3048 грн., кріплення настінне «EVEREST», вартістю 400 грн., шафу 2-ох дверну, вартістю 960 грн., диван «Офелія», вартістю 3700 грн., умивальник «Мойдодир», вартістю 500 грн. Він проживав з відповідачем в будинку № 33а по вул. Шевченка в с. Овлаші, Роменського району. В кімнаті цього будинку за спільні кошти з відповідачем було проведено ремонт на загальну суму 1500 грн. Просив поділити спільне майно подружжя шляхом виділення у власність йому майно загальною вартістю 4408 грн., а саме: телевізор «Samsung», вартістю 3048 грн., кріплення настінне «EVEREST», вартістю 400 грн., шафу 2-ох дверну, вартістю 960 грн., а відповідачу майно загальною вартістю 6200 грн., а саме: пральну машину «Saturn», вартістю 2000 грн., диван «Офелія», вартістю 3700 грн., умивальник «Мойдодир», вартістю 500 грн., стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1700 грн. в рахунок компенсації вартості ? частки спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач до суду не зявилася, надала суду письмові заперечення (а.с. 25-26), відповідно до яких позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що з позивачем проживала в будинку її батьків, всі речі придбавалися її батьками, відповідач проживав з нею на всьому готовому, ніколи не брав участі в придбанні продуктів харчування, в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів. Відповідач не має жодного відношення до ремонту належного батькам будинку, в тому числі і однієї кімнати цього будинку. Незадовго до розірвання шлюбу позивач вибрався з будинку, забравши всі свої особисті речі та спільне майно, яке вважав за необхідне забрати собі. Пральної машини «Saturn», вартістю 2000 грн., умивальника «Мойдодир», вартістю 500 грн. немає і ніколи не було. Настінне кріплення «EVEREST» було придбане за 99,99 грн., а не за 400 грн., як вказує позивач. У період шлюбу в сімї постійно виникали сварки, які переростали в бійки. Під час одного з багато чисельних скандалів та бійок було пошкоджене настінне кріплення, через що телевізор упав і розбився та був викинутий разом із розламаним кріпленням. З такої причини були пошкоджені 2-ох дверна шафа та диван та викинуті. Зазначеного в позові майна у неї немає. Просила в позові відмовити та слухати справу без її участі.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2013 р. по 27 жовтня 2014 р. 12 липня 2013 р. народилася дочка ОСОБА_3, батьками якої були записані сторони, що і підтверджується рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2014 р. (а.с. 7).

У подальшому з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 дані про батька ОСОБА_1 рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 червня 2015 р. виключені (а.с. 8).

Позивач надав товарні чеки та видаткові накладні, відповідно до яких 20 січня 2014 р. було придбано диван «Офелія» за 3700 грн.; 28 червня 2014 р. - умивальник «Мойдодир» за 500 грн.; 07 квітня 2013 р. - кріплення настінне «EVEREST» за 400 грн.; 08 березня 2013 р. - телевізор «Samsung» за 3048 грн. (а.с. 9-14).

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що приблизно два роки назад після одруження позивача було придбано телевізор, диван, шафу для подружжя, на що і він давав гроші. Пральна машинка була подарована на весілля. 12 липня 2014 р. він був в с. Овлаші, де тоді проживав позивач. В будинку він бачив диван, телевізор, шафу, кріплення.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив, що він був в с. Овлаші при святкуванні першої річниці дитини позивача, в будинку бачив диван, телевізор навісний, шафу, умивальник, пральну машинку. Після весілля позивача він допомагав привозити диван та шафу в даний будинок.

Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу поділу майна подружжя, які регулюються ст. ст. 69-71 СК України, відповідно до яких дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про Практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Такого погодження вартості майна між подружжям при розгляді справи досягнуто не було.

Визначення дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи потребує спеціальних знань у галузі товарознавства, для чого призначається товарознавча експертиза.

Однак, згідно вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

І оскільки справа розглядалася без участі відповідача, то в судовому засіданні позивачеві розяснено положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України про наслідки невчинення такої процесуальної дії, як неподання заяви про призначення експертизи.

Проте позивач подав до суду заяву, якою від проведення товарознавчої експертизи відмовився (а.с. 56).

П. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів наявності майна подружжя та його вартості на час розгляду справи позивач суду не наддав, тоді як відповідач стверджувала про відсутність такого майна у неї.

Суд вважає, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що вони бачили майно і яке саме в будинку в с. Овлаші 12 липня 2014 р. не підтверджує наявність на час розгляду справи майна, яке позивач просить поділити, у відповідача чи третіх осіб.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення позову не має.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 212-214, 218 ЦПК України, ст. 69-71 СК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Роменський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії рішення і набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Головуючий підпис -

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6