Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

06 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 1000, 00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) розміру франшизи.

Стягнути Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 5070, 00 грн. (п'ять тисяч сімдесят грн.) невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

З

Справа № 638/10437/14-ц

2/638/1406/15

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 1000, 00 грн. розміру франшизи, а також з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 5070, 00 грн. невиплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.02.2014 р. близько 21-10 год. в м. Харкові на вул. Клочківській, на парковці стадіону "Арсенал-Спартак" мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Тойота", д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 В результаті даної ДТП було пошкоджено означені транспортні засоби. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП була застрахована ТзДВ "СК "Альфа-гарант" згідно із полісом № АС/6866990. Учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, який було підписано обома учасниками ДТП. Зважаючи на означені обставини представники компетентних органів на місце ДТП не викликались. Позивачем було надано до ТзДВ "СК "Альфа-гарант" заяву на виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду якої ТзДВ "СК "Альфа-гарант" листом від 14.05.2014 року повідомила її про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що пошкодження на автомобілі НОМЕР_2 не могли утворитись внаслідок ДТП 04.02.2014 року. Позивачка з цим рішенням страховика не погоджується та просить стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 5070 грн. та франшизу у розмірі 1000 грн., не приймаючи до уваги висновок аварійного комісара.

Представник позивача у судове засідання з'явився, просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" проти задоволення позовної заяви заперечував, акцентуючи увагу суду на тому, що відповідно до висновку аварійного комісара № 0002 від 14.04.2014 року пошкодження на автомобілі НОМЕР_2 не могли утворитись внаслідок ДТП 04.02.2014 року з технічної точки зору, при обставинах викладених в поясненнях учасників ДТП. При такому висновку аварійного комісара вимоги позивачки щодо стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягають.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне.

04.02.2014 року близько 21-10 год. в м. Харкові на вул. Клочківській, на парковці стадіону "Арсенал-Спартак" мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Тойота", д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності позивачу. В результаті даної ДТП було пошкоджено означені транспортні засоби.

На виконання умови Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961 -IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП була застрахована ТзДВ "СК "Альфа-гарант" згідно із полісом № АС/6866990.

Відповідно надам доказам учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), який було підписано обома учасниками ДТП. Представники компетентних органів на місце ДТП не викликались.

Позивачем ОСОБА_1 було надано до ТзДВ "СК "Альфа-гарант" заяву на виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви ТзДВ "СК "Альфа-гарант" листом від 14.05.2014 року повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок аварійного комісара Абрамкіна Б.П. № 0002 від 14.04.2014 року, яким встановлено, що пошкодження на автомобілі НОМЕР_2 не могли утворитись внаслідок ДТП 04.02.2014 року з технічної точки зору, при обставинах викладених в поясненнях учасників ДТП.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961 -IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно із статтею 33 Закону України "Про обов'язкове страхування" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати, відповідні підрозділи МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №. 698 від 17.11.2011 року Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 грудня 2011 року за № 1412/20150 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання, чинності цим розпорядженням до 31 грудня 2012 року в розмірі 10 000 гривень потерпілому; з 1 січня 2013 року - 25 000 гривень потерпілому.

Таким чином, на дату настання страхового випадку (04.02.2014 р.) максимальний розмір відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України складав 25 000 гри. 00 коп.

Відповідач, обґрунтовуючи свою відмову у виплаті страхового відшкодування, посилається на висновок аварійного комісара, який наданий до матеріалів справи.

Оцінюючи наданий суду висновок аварійного комісару Абрамкіна Б.П. від 14.04.2014 року, суд погоджується з позивачем та приходить до висновку, що він не спростовує наявні у справі докази. Висновок спеціаліста ґрунтується лише на аналізі повідомлення про ДТП (європротоколу), фотознімків пошкодженого автомобіля, які зроблені самим відповідачем та ним же й надані спеціалісту для дослідження. Висновок спеціаліста був зроблений на неповно досліджених обставинах дорожньо-транспортної пригоди. Зазначений висновок спеціаліста є лише одним із доказів у справі, які підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами. Оцінивши зазначений доказ, суд приходить до висновку, що він не є обґрунтованим, а тому не може бути взятим судом до уваги при ухваленні рішення.

ТзДВ "СК "Альфа Гарант" не було проведено ні експертного дослідження, ні транспортно-трасологічної експертизи. Відповідачем не надано доказів того, що аварійний комісар є особою, яка має спеціальні знання та має право, для винесення відповідних висновків, щодо відповідності об'єму пошкодження на автомобілю.

Стаття 29 Закону України "Про обов'язкове страхування" регулює виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, визначаючи, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, страховик (відповідач), надаючи послуги зі страхування, у разі настання страхового випадку виплачує страхову виплату, розмір якої визначається на підставі розміру матеріального збитку.

Відповідно до Акту виконаних робіт №11 від 21.02.2014 року ФОП ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 6 070,00 грн.

Франшиза за полісом № AC/6866990 складає 1 000 грн. 00 коп.

Таким чином, ТзДВ "СК "Альфа-гарант" повинно бути відшкодовано 5 070,00 грн. страхового відшкодування, а ОСОБА_2 1 000 грн. розміру франшизи.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Стаття 988 ЦК України встановлює, що у випадку настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно із пунктом 3 ст. 20 Закону № 85/96-ВР страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він ке приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обов'язок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача сум завданої та підтвердженої у судовому засіданні матеріальної шкоди.

Стаття 88 ЦПК України вказує на те, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 88, 209, 212-215, 223, 228, 233, 294-296 ЦПК України, ст. ст. 526, 612, 623, 629, 979 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 1000, 00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) розміру франшизи.

Стягнути Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 5070, 00 грн. (п'ять тисяч сімдесят грн.) невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя