АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/1671/14-ц
Провадження № 22-ц/792/490/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Фанди В.П., Спірідонової Т.В.

при секретарі: Дорощук О.М.

з участю: представника апелянта Москалюк С.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року, по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного договору № НМХRRX10200056 від 17.05.2007 року ОСОБА_2 17.05.2007 року отримав кредит у розмірі 11520, грн. зі сплатою відсотків у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_2 умови договору порушив, допустив заборгованість по поверненню кредиту.

У зв'язку з цим, та після уточнення позовних вимог, ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 25488,96 грн. за кредитним договором.

Рішенням Волочиського районного суду від 13 січня 2015 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк», в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Вважає, що рішення є незаконним, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що судовий наказ виконаний лише через рік, за цей період кредитний договір діяв та на прострочену заборгованість нараховувались відсотки та пеня.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Ніколова С.В. Категорія: 19, 27

Доповідач: Купельський А.В.

ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17.05.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № НМХRRХ10200056, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 11520 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 17.05.2009 року (а. с. 7-10).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), тарифами, складає кредитно-заставний договір (а. с. 6).

В порушення умов договору, відповідач зобов'язання стосовно повернення кредитних коштів належним чином не виконував, а тому станом на 16.01.2008 року мав заборгованість у розмірі 12625 грн. 31 коп., з яких 11092 грн. 28 коп. заборгованості за кредитом, 1119 грн. 41 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 276 грн. 48 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 137 грн. 14 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

У зв'язку з цим, 17.03.2008 року позивач звернувся в суд з заявою про видачу судового наказу про дострокове стягнення зазначеної вище заборгованості (а. с. 5).

Наказом Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.03.2008 року заява позивача була задоволена, з відповідача на користь позивача було стягнуто 12625 грн. 31 коп. заборгованості за кредитним договором № НМХRRХ10200056 від 17.05.2007 року (а. с. 4).

Дана сума коштів була сплачена відповідачем в повному обсязі 13 липня 2009 року (а. с. 118).

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: заявою відповідача від 17.05.2007 року та умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), тарифами, розрахунком заборгованості, виписками по особовому рахунку відповідача, матеріалами цивільної справи № 2н-317 за заявою ЗАТ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в тому числі постановою державного виконавця відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області від 23.12.2009 року, в якій зазначено, що сплата відповідачем боргу підтверджується квитанціями Банку від 25 грудня 2008 року, 20 січня та 13 липня 2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем вже реалізовано право на стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок стягнення всієї суми заборгованості з відповідача, а позивач про стягнення сум передбачених ст. 625 ЦК України не ставив.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

17 травня 2008 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_2 строковий кредит на строк по 17 травня 2009 року.

Відповідно до п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

До суду з позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в серпні 2014 року.

Отже, нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору не передбачено. Строк кредитного договору сторонами визначено до 17 травня 2009 року. Крім того, судовим рішенням - наказом, вся кредитна заборгованість стягнута, тобто договірних правовідносин між сторонами немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або судом.

Крім того, відповідно до абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що суд не прийняв до уваги, що судовий наказ виконаний лише через рік, за цей період кредитний договір діяв та на прострочену заборгованість нараховувались відсотки та пеня є необґрунтованим.

З заяви про видачу судового наказу вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" ставив вимогу про дострокове стягнення всієї суми заборгованості (а. с. 115-116).

Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості на 16 січня 2008 року (а. с. 116 зв., 117).

Як вбачається з виписок про рух коштів по рахунку відповідача та про погашення ним заборгованості, відповідачем 13 липня 2009 року сплачено 21766 грн. 47 коп., із яких на тіло кредиту Банк вніс 6028 грн. 74 коп., замість 11092 грн. 28 коп. Тобто, станом на 13.07.2008 року заборгованість по тілу кредиту відповідачем була сплачена повністю (а. с. 28, 74 - 81).

Заява апелянта про порушення судом процесуального законодавства є непідтвердженою. Не наведені конкретні посилання на порушення вимог процесуального законодавства, що стали підставою для прийняття незаконного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський