Провадження № 2-2591/15
В справі № 760/3025/15-ц
У Х В А Л А

16 лютого 2015 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору найму,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним та нікчемним зміну договору найму та визначення ОСОБА_3 наймачем ізольованої кімнати в квартирі АДРЕСА_1.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Так, підстави недійсності правочину визначено ст.ст.203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Виходячи з цього,-

· яким вимогам закону суперечить Розпорядження Солом»нської районної в м. Києві державної адміністрації №284 від 23.04.2014 року про зміну договору найму;

· в чому дане Розпорядження суперечить правам та інтересам неповнолітнього сина сторін;

· посилаючись на ст.224 ЦК України, яка регулює підстави нікчемності правочину, які порушення ст.71 ЦК України були допущені при винесенні Розпорядження та не враховані інтереси неповнолітнього при його прийнятті ;

· якими доказам підтверджується вік дитини,інтересами якого, у тому числі, обґрунтовуються вимоги позивача;

·

Вимоги про визнання правочину нікчемним позивач обґрунтовує нормою ст.224 ЦК України, як вчинений без дозволу органу опіки та піклування.

Виходячи з цього,-

· які порушення ст.71 ЦК України були допущені Солом»янською районною в м. Києві державною адміністрацією при винесенні Розпорядження та не враховані інтереси неповнолітнього при його прийнятті;

· чи є відповідачка ОСОБА_3, як мати дитини, опікуном чи піклувальником з точки зору Сімейного кодексу України, яким заборонено вчинення правочинів без дозволу органу опіки та піклування за ст.71 ЦК України;

·

Крім того, відповідно до п.п.4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Виходячи з цього,-

· яким позивач просить визнати Розпорядження Солом»нської районної в м. Києві державної адміністрації №284 від 23.04.2014 року про зміну договору найму - недійсним чи нікчемним;

· якщо недійсним, з яких підстав;

· чи може бути нікчемним правочин, який є недійсним, виходячи з приведеного вище обґрунтування;

· якщо нікчемним - яким нормативним актом передбачено визнання такого правочину нікчемним;

· чи не вважає позивач вимоги про визнання правочину недійсним та нікчемним взаємовиключними;

При таких обставинах, керуючись ст.119 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору найму залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки позовної заяви, викладені в даній ухвалі, мають бути усунуті шляхом подання належно оформленої позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя