Дата документу 17.02.2015
Справа № 334/9697/14-ц
Провадження № 2/334/161/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015р., Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Мусієнко Н.М.,при секретарі Петракей Р.С., за участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

У позовній заяві вказала, що 28.09.1993 р. вона, - ОСОБА_2, набула право власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, - на підставі договору дарування. Договір був посвідчений нотаріально та пройшов державну реєстрацію. Отже, право власності позивачки на зазначений об'єкт нерухомості, - виникло на законних підставах і було оформлено належним чином у відповідності до положень цивільного законодавства.

27.12.2011р., ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтувались на тому, що 03.11.1994р. між ним та ОСОБА_2 нібито була укладена угода купівлі-продажу 3/5 частин житлового будинку та господарських споруд у

м. Запоріжжя по АДРЕСА_1, і яка нібито була зареєстрована Універсальною Біржею "Хортиця", реєстраційний №1598.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-1021/12 від 27.01.2012р. за ОСОБА_3 було визнано право власності на зазначений будинок.

Згодом, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №8-17/2012 від 21.12.2012р., в рамках перегляду справи № 2-1021/12 за нововиявленими обставинами, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-1021/12 від 27.01.2012р. було скасовано, а право власності на будинок було визнано за ОСОБА_4.

Залучення до справи ОСОБА_4, було обумовлено тим, що між нею та .ОСОБА_2, склалися боргові правовідносини. Однак, боргові зобов'язання між сторонами були вирішені, і тому вони жодним чином не можуть бути підставою для виникнення у .ОСОБА_4 права власності на будинок.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області №22-ц/778/1633/14 від 23.04.2014р. була скасована вищезазначена ухвала Ленінського районного суду м.Запоріжжя №8-17/2012 від 21.12.2012р.

Таким чином, позивачка вважає, що своїми діями відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнають та оспорюють її законне право власності на 3/5 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Належні правовстановлюючі документи та фактичні обставини які б вказували на законну можливість відповідачів претендувати на будинок - у них відсутні. Оскільки на теперішній час, порушуються права та законні інтереси позивачки і відсутня можливість вирішити спір мирним шляхом, позивачка, посилаючись на ст.ст. 3, 16, 392 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995р., просить суд визнати за нею право власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Представник позивачки, адвокат ОСОБА_1, у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом спосіб.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не надала, про час розгляду справи повідомлялась своєчасно, належним чином.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 надала до суду заву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.1993р. між дарувальником - ОСОБА_6 та обдарованою - ОСОБА_2 був укладений договір дарування 3/5 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Договір посвідчений в нотаріальному порядку та пройшов державну реєстрацію. Реєстраційний напис ОП ЗМБТІ від 29.09.1993р., реєстровий № 21994, запис в реєстровій книзі №145.

Таким чином, право власності позивачки на зазначений об'єкт нерухомості, дійсно виникло на законних підставах і було оформлено належним чином у відповідності до положень цивільного законодавства.

27.12.2011р., ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що 03.11.1994р. між ним та ОСОБА_2 нібито була укладена угода купівлі-продажу 3/5 частин житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1, і яка нібито була зареєстрована Універсальною Біржею "Хортиця", реєстраційний №1598.

27.01.2012р., заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-1021/12 за ОСОБА_3 було визнано право власності на вказаний будинок.

21.12.2012р., ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №8-17/2012, в рамках перегляду справи №2-1021/12 за нововиявленими обставинами, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-1021/12 від 27.01.2012р. було скасовано, а право власності на будинок було визнано за ОСОБА_4

23.04.2014р., ухвалою Апеляційного суду Запорізької області №22ц/778/1633/14 було скасовано ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 8-17/2012 від 21.12.2012р.

01.12.2014р., рішенням Апеляційного суду Запорізької області №22-ц/778/4620/14 було скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя №2-1021/12 від 27.01.2012р. та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зазначеному рішенні Апеляційного суду Запорізької області №22-ц/778/4620/14 від 01.12.2014 р., було встановлено факт правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Також, апеляційним судом було встановлено відсутність законних підстав у ОСОБА_3 для набуття прав на зазначені 3/5 частини будинку.

Згідно із ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що своїми діями відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнають та оспорюють законне право позивачки ОСОБА_2 на 3/5 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1

Належні правовстановлюючі документи та фактичні обставини, які б вказували на законну можливість відповідачів претендувати на будинок - у них відсутні. Через неправомірні дії відповідачів порушуються права та законні інтереси позивачки ОСОБА_2

Враховуючі положення ст.ст.16,392 ЦК України, та фактичні обставини справи, права позивачки можуть бути захищені шляхом визнання за нею права власності.

Тому, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,212-215 ЦПК України, ст.ст. 16,392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Мусієнко Н. М.