Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/894/14-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 31 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І., Снітка С.О.

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Просила стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 815,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_2 було визнано винною у нанесенні їй (позивачу) легких тілесних ушкоджень 25 та 27 грудня 2011 року. Крім того, відповідач вибила віконні шибки в її будинку, розбила телефон, чим завдала майнової шкоди. Із приводу нападів відповідача вона зазнала фізичних і душевних страждань, була відірвана від життя, вибита з повсякденних справ, заплямована її суспільна репутація.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 815,90 грн. майнової шкоди та 3 000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом незаконно покладено на неї обов'язок відшкодовувати сплачений судовий збір, прийнято до уваги неналежні та недопустимі докази заподіяння майнової шкоди. Судом не обґрунтовано розмір та причинний зв'язок відшкодування моральної шкоди. Крім того, вона заподіяла тілесні ушкодження позивачу, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, спричиненого образою з боку ОСОБА_1, та сама вимушена була проходити лікування від стресу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги про стягнення майнової шкоди у повному обсязі, тобто у сумі 815 грн. 90 коп., суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача, позивач понесла майнові витрати, які підтвердила документально.

Повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на наступне.

Матеріалами справи доводиться та судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні відносини через ревнощі.

Упродовж 25-27 грудня 2011 року ОСОБА_2 неодноразово приходила до домогосподарства ОСОБА_1 та вчиняла дії, пов'язані з пошкодженням предметів побуту у будинку останньої (побила шибки у вікнах та телефон), а також завдала ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я (а.с.47 об'єднаної кримінальної справи).

Відповідно до змісту ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 січня 2014 року, який ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06 травня 2014 року залишено без змін, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України (а.с.156-157,189-191 об'єднаної кримінальної справи).

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 січня 2014 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06 травня 2014 року виключено із постанови вказівку про вирішення цивільного позову, а в решті - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін (а.с.203-204 об'єднаної кримінальної справи).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі собою, яка її завдала.

Відповідно до положень вище вказаної статті позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як а) протиправність поведінки; б)шкода,в) причинний зв'язок між ними; г) вина заподіювача шкоди.

Вина ОСОБА_2 у спричиненні ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я доводиться постановою про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав.

У постанові також міститься вказівка на те, що ОСОБА_2 вибила віконні шибки та розбила телефон.

У зв'язку із неправомірною поведінкою відповідача, позивач змушена була понести наступні витрати.

Щоб не замерзнути із дитиною у хаті зимою, вона купила листи скла на суму 150 грн. та оплатила 200 грн. за роботу, що пов'язана з відновленням розбитих у вікнах шибок, що підтверджується розписками від 27 грудня 2011 року, які приєднані до матеріалів об'єднаної кримінальної справи, а.с.58-59.

Взамін розбитого телефону 03 січня 2012 року вона по товарному чеку купила стаціонарний телефонний апарат за ціною 70 грн. (а.с.60).

Здійснила 30 грудня 2011 року поїзду до Малинського міжрайонного відділення СМЕ для судово-медичного обстеження у зв'язку із нанесенням їй відповідачем тілесних ушкоджень та купила для цієї поїздки напередодні паливо на 93 грн. 50 коп., що підтверджується чеком від 29 грудня 2011 року (а.с.60 об'єднаної кримінальної справи).

Час понесених позивачем витрат співпадає з обставинами справи, майнова шкода на суму 513 грн. 50 коп. (150 грн. +200 грн. + 70 грн. +93,50 грн. = 513,50 грн.) доведена, а тому сумніву не викликає та обґрунтовано стягнута з відповідача.

Стосовно придбання ліків по товарному чеку від 13 січня 2012 року на суму 208 грн. 90 коп. та витрат на паливо для придбання цих ліків у сумі 93 грн.50 коп. по чеку від 10 січня 2012 року, то як вбачається із матеріалів справи, необхідність придбання таких ліків пов'язана із лікуванням хронічних захворювань (вегето-судинної дистонії, хронічного холециститу та панкреатиту), а не тілесних ушкоджень. Окрім того, відсутні будь-які докази, що хронічні захворювання загострилися саме внаслідок отримання позивачем легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відмовляє позивачу у стягненні витрат на ліки та паливо для їх купівлі, оскільки висновки суду першої інстанції в цій частині майнової шкоди не відповідають обставинам справи.

Згідно ст.309 ЦПК України колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині майнової шкоди, зменшуючи її суму з 815 гривень 90 коп. до 513 гривень 50 коп. (208,90 грн. + 93,50 грн. =302,40 грн.; 815,90 грн. - 302,40 грн. = 513,50 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди звернув увагу судів Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Виходячи з наведених вище вимог закону, внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з легкими тілесними ушкодженнями без короткочасного розладу здоров'я та у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, знищенням та пошкодженням її майна тощо.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із ступеня тяжкості заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, глибини душевних страждань, тому обґрунтовано стягнув у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 3000 грн.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам та нормам закону, тому в цій частині рішення суду залишається без змін, оскільки колегія суддів не вбачає підстав для відмови у відшкодуванні моральної шкоди або зменшенні розміру такого відшкодування та доводи апеляційної скарги відносно моральної шкоди спростовуються викладеним вище і додаткового правового обґрунтування не потребують.

У матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що відповідач відшкодувала позивачу добровільно будь-яку шкоду, немає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат та присуджує позивачу судовий збір, сплачений нею згідно квитанції від 02 червня 2014 року №7/10 у сумі 243,60 грн., частково пропорційно до задоволених вимог у сумі 202 грн. 04 коп. (513,50 грн. х 100% :815,90 грн. = 62,94%; 62.94% х 243,60 грн. :100% = 153,32 грн.; 3 000 грн. х 100% : 15 000 грн. = 20%; 20% х 243,60 грн. :100% = 48,72 грн.; 153,32 грн. + 48,72 грн. = 202,04 грн.).

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року змінити в частині стягнення майнової шкоди та розміру судового збору. Зменшити: суму стягнення майнової шкоди з «815 гривень 90 коп.» до «513 гривень 50 коп.» та розмір судового збору з «243 гривень 60 коп.» до «202 гривень 04 коп.».

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: