Справа № 192/46/15-ц
Провадження № 2/192/141/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2015 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.
при секретарі - Короті Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Солоне цивільну справу за позовом кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 серпня 2010 року між позивачем як кредитором та ОСОБА_2 як позичальником був укладений кредитний договір №1804/10 про надання останній кредитних коштів в сумі 5032 гривні 00 копійок терміном на 18 місяців зі строком повернення кредиту до 05 лютого 2012 року зі сплатою за користування кредитом відсотків при своєчасному внесені платежів по поверненню кредиту в розмірі 1.95% щомісячно на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві 06 серпня 2010 року грошові кошти, а ОСОБА_2 зобов'язалася в строки, обумовлені кредитним договором, та згідно графіка повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, погашаючи заборгованість за договором щомісячно у період з 10 по 16 число кожного місяця. При несвоєчасному внесені платежів по поверненню кредиту позикодавець нараховує плату (відсотки) за користування кредитом згідно п.4.4. кредитного договору за кожен день простроченого платежу.
ОСОБА_2 несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобов'язання, в зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором складає по кредиту - 1057 гривень 81 копійка та по нарахованих відповідно до п.4.1, п.4.4 договору відсотках за користування кредитом - 1478 гривень 42 копійки, а всього - в сумі 2536 гривень 22 копійки.
Виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечувалось солідарною порукою фізичної особи - відповідача ОСОБА_1 згідно укладеного 06 серпня 2010 року за №1804/10 договору поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з ОСОБА_2 у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №1804/10 від 06 серпня 2010 року.
ОСОБА_2 померла, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором в сумі 2536 гривень 22 копійки повинен сплатити поручитель, відповідальність якого наступає в разі якщо позичальник не виконує та/або неналежним чином виконує зобов'язання за кредитним договором з будь-якої причини, в тому числі смерті, в зв'язку з чим змушені звернутися до суду з даним позовом до відповідача як поручителя про примусове стягнення за кредитним договором заборгованості за кредитом та відсоткам.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.20), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.23), за якою прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечували проти розгляду справу в порядку заочного провадження.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.22), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, як не надав і заперечення проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку заочного провадження по наявних у справі доказах.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Відповідно до ст.57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, при цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами.
Судом встановлено, що між КС "Союз - Дніпро" та позичальником ОСОБА_2 06 серпня 2010 року був укладений кредитний договір №1804/10 про надання останній споживчого кредиту в сумі 5 032 гривні зі сплатою за користування кредитом при своєчасному внесені платежів по поверненню кредиту в розмірі 1.95% на залишок заборгованості за кредитом та строком повернення кредиту до 05 лютого 2012 року (а.с.4-5), відповідно до умов якого позивач передав позичальнику грошові кошти у сумі 5 032 гривні, а остання зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно в період з 10 по 16 число готівки на рахунок позивача, починаючи з вересня 2010 року та погасити кредит не пізніше 05 лютого 2012 року (а.с.4, оборот). При несвоєчасному внесені позичальником платежів по поверненню кредиту кредитодавець нараховує відсоток за користування кредитом згідно п.4.4. кредитного договору у розмірі 45% від суми залишку за користування кредитом за кожен день простроченого платежу, починаючи з наступного дня заборгованості за кредитом і до 30 днів. У разі, якщо заборгованість перевищує 30 днів, кредитодавець перераховує відсоток (плату) за кредит у розмірі 1% на день від суми залишку за користування кредитом за кожен день простроченого платежу понад 30 днів, починаючи з наступного дня заборгованості за кредитом (а.с.5).
Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача ОСОБА_1 згідно укладеного сторонами договору поруки №1804/10 від 06 серпня 2010 року (а.с.6), відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №1804/10 від 06 серпня 2010 року.
Позивачем як позичальником 15 січня 2014 року направлялись як позичальнику ОСОБА_2, так і поручителю ОСОБА_1 письмові претензії про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення (а.с.8-9), але докази їх отримання боржниками до позовної заяви позивачем не надані.
Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2, яка як позичальник є боржником за кредитним договором №1804/10 від 06 серпня 2010 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актовим записом про смерть №62 від 17 березня 2014 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.26).
Відповідно до ст.ст.553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
За наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначене в договорі поруки.
Відповідно до вимог ч.3 ст.523 ЦК України поручитель є відповідальним за виконання зобов'язання померлого боржника за кредитним договором лише тоді коли в договорі поруки є умова про згоду поручителя відповідати за нового боржника.
Оскільки в договорі поруки №1804/10 від 06 серпня 2010 року відсутня згода відповідача ОСОБА_1 в разі смерті боржника відповідати по основному зобов'язанню за кредитним договором перед позивачем, як відсутні і докази виявлення такої згоди поручителя відповідати за боржника після його смерті та протягом розгляду справи судом чи іншого боржника, то покладення такого обов'язку на відповідача ОСОБА_1 є неправомірним та не відповідає вимогам ст.523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.
Згідно положень ст.ст.607,608 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає, при цьому зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, а вказане свідчить про те, що на поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов'язанням.
Так, як договір поруки №1804/10 від 06 серпня 2010 року, укладений між позивачем та поручителем, не містить умови про згоду поручителя на виконання зобов`язання як перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов`язанням, так і і після смерті боржника, то на відповідача ОСОБА_1 не можна покласти обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем позичальником ОСОБА_2, після смерті останньої, так як договір поруки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України припинено в зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого порукою.
Крім цього, згідно умов кредитного договору №1804/10 від 06 серпня 2010 року позичальник зобов'язався повернути кредит до 05 лютого 2012 року, а письмова вимоги позикодавця до боржника та поручителя щодо погашення боргу направлялись 15 січня 2014 року (а.с.8-9), тобто вже після смерті позичальника (а.с.26), а після закінчення визначеного кредитним договором строку його виконання (а.с.4-5).
Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. В разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Нормами ЦК України не передбачено можливості зміни зазначеного шестимісячного строку пред'явлення вимоги поручителю за згодою сторін.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 як поручителя необхідно відмовити в зв'язку з припиненням дії договору поруки внаслідок смерті позичальника, та зобов'язання поручителя відповідати перед новими боржниками за недоведеністю заявлених позовних вимог в судовому засіданні, оскільки відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.523,526-530, 536, 543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 607-608, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1, 1282 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, п.6 ч.3 ст.79, 88, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, суд
В задоволенні позову кредитної спілки "СОЮЗ-ДНІПРО" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: суддя