АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3099/15 Справа № 182/7893/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бабаніна В. А. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Петренко І.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 45000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.(а.с. 21-22) Додатковим рішенням цього ж суду від 13 січня 2015 року стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.(а.с.24)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням в частині відмови йому у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних виплат та повного розміру моральної шкоди, просив його змінити та задовольнити вимоги в цій частині, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і неповне їх з'ясування. (а.с.29)

Відповідач також подав апеляційну скаргу і посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати і в позові відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2009 року ОСОБА_3, відрекомендувавшись ОСОБА_2 директором фірми "Кипарис-Н", умисно, з метою заволодіння його майном шляхом обману, використовуючи печатку ПП "Кипарис-Н" та, діючи як директор вказаного підприємства, але не в його інтересах, а з власних корисливих мотивів, уклав з ОСОБА_2, як приватним підприємцем, договір № 77 на постачання товарів, який підписав і скріпив печаткою ПП "Кипарис-Н", заздалегідь розуміючи, що не буде виконувати його умов.

Згідно умов договору, ОСОБА_2 зобов'язався поставити і передати у власність ПП "Кипарис-Н" товар згідно накладних. Вартість товару по даному договору становить 45000 грн. Замовник зобов'язався оплатити товар на протязі 90 календарних днів з моменту підписання договору, але не раніше поставки товару на адресу замовника.

14 квітня 2009 року, ОСОБА_3, згідно рахунку-фактури № 77 від цієї ж дати, отримав три газові котли, вартістю 5000 грн. кожен, 3000 м. труби на загальну суму 30000 грн., якими розпорядився на власний розсуд, а кошти за отриманий товар наміру сплачувати не мав.

Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України у зв'язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження було закрито.

Цивільний позов у кримінальній справі не розглядався, а тому ОСОБА_2 звернувся до суду і просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 45000 грн., а також 3% річних за 5,5 років в сумі 7425 грн., інфляцію за цей період у розмірі 15120 грн., що загалом становить 67545 грн., а також 50000 моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи майнову шкоду в розмірі 45 000 грн. суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності факту заподіяння позивачеві такої шкоди з вини відповідача, керуючись при цьому вимогами ст.1166 ЦК України.

При цьому, місцевий суд правильно відмовив позивачеві у стягненні 3% річних в сумі 7425 грн. та інфляційних виплат у розмірі 15120 грн., оскільки положення ст. 625 ЦК України не розповсюджуються на дані правовідносини та можуть бути застосовані лише як відповідальність за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн. та стягуючи її з відповідача, суд першої інстанції послався на встановлені та досліджені в судовому засідання конкретні обставини по справі, виходячи із засад розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, оскільки вони зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтами норм права.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а тому підстави для його скасування відсутні. А отже апеляційні скарги не задовольняються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: