Справа № 161/1232/15-ц Провадження № 22-ц/773/618/15 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

29 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем на її утриманні перебуває син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття.

На даний час син навчається на другому курсі денної форми навчання факультету психології Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки. Зі своїх доходів позивач не може повністю оплачувати вартість навчання.

Позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до припинення навчання або досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

З урахуванням зменшених в судовому засіданні в суді першої інстанції позовних вимог позивач просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Луцьк Волинської області в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 29 січня 2015 року на період його навчання до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року та направити справу на новий судовий розгляд.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Позивач заперечила апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі ? частки від всіх видів його заробітку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 12).

Як вбачається з довідки № 12/477 від 11 грудня 2014 року ОСОБА_4 навчається на другому курсі денної форми навчання факультету психології Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки (а.с. 13).

З довідки № 9108 від 9 грудня 2015 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України в місті Луцьку вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи довічно (а.с. 11).

Згідно довідки № 120 від 23 лютого 2015 року, виданої комунальним закладом "Луцька міська клінічна лікарня" вбачається, що ОСОБА_1 працює в Луцькій міській лікарні на посаді лікаря і її середньомісячний заробіток складає 2727,30 грн. (а.с. 28).

Як вбачається з довідки № 14/1343 від 7 квітня 2015 року, виданої управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 1 лютого 2015 року по 30 квітня 2015 року склав 21706,26 грн.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

ОСОБА_4 є повнолітньою особою, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

Задовольняючи частково позов судом першої інстанції було враховано, що на утриманні у відповідача знаходиться малолітній син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьки-пенсіонери: ОСОБА_8, ОСОБА_9. Суд при визначенні розміру аліментів обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів в користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі ? частки від всіх видів його заробітку.

Проте вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції допустив порушення вимог закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Як передбачено ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких умов, коли обидві сторони звільнені від сплати судового збору, вказані судові витрати слід віднести на рахунок держави.

У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в даній справі в частині стягнення з відповідача судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді