АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2131/15 Справа № 188/1848/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Полубан М. П. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 205 року м. Дніпропетровськ

25 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Петропавлівська селищна рада Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунальщик-2011" про відшкодування шкоди спричиненої в результаті затоплення квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди спричиненої в результаті затоплення квартири /а.с.3-4/.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.54-60/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення по справи, та рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.66-68/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення щодо відшкодування шкоди встановлені у параграфі 1 глави 82 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за заподіяну протиправною поведінкою шкоду виникає при наявності вини особи, що заподіяла шкоду, крім випадків, прямо передбачених законом. Вина заподіювача шкоди, що підлягає відшкодуванню за правилами глави 82 ЦК України передбачається (презюмується).

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний своєчасно вживати заходи щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, а також забезпечувати цілісність засобів комунальних послуг та не втручатися в їх роботу. При цьому обов'язок споживача не втручатися в роботу засобів обліку комунальних послуг жодним чином не звільняє відповідачів від їх обов'язку по утриманню належного їм майна, в тому числі внутрішньо квартирної мережі системи опалення. При цьому законом встановлено прямий обов'язок саме власників квартири утримувати мережу в належному стані.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22 вересня 2014 року сталося затоплення в квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності позиву на підставі договору дарування, реєстраційний номер 499 посвідчений 21 квітня 2011 року приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за №29978444 від 17 травня 2011 року /а.с.9/.

Відповідно акту №01/2014 від 22 вересня 2014 року складеному комісією ТОВ «Комунальщик-2011» причиною затоплення квартири №1 за вказаною адресою став відкритий кран централізованого водопостачання в квартирі №5, в подальшому витік води на підлогу /а.с.13/.

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрат, локального кошторису, дефектного акту, розрахунку загальновиробничих витрат та відомостей ресурсів від 22 вересня 2014 року виданих ТОВ «Комунальщик-2011» за результатами огляду квартири встановлено, що вартість ремонтно-відновлюваних робіт квартири АДРЕСА_1 внаслідок затоплення складає 6 203,89 грн. /а.с. 14-20/.

Матеріали справи не містять інших розрахунків на підтвердження вартості відновлювального ремонту квартири позивача. Відповідачем не спростована вартість ремонту, яка визначена вказаним кошторисом.

Актом № 02/2014 від 22.10.2014 р. зазначається , що 22.10.2014 р. була обстежена квартира АДРЕСА_2. На день обстеження встановлено , що при заміні чавунної каналізаційної труби на пластикову було виявлено розрушення труби , що спричинило постійне підтопленні квартири № 1. Причиною затоплення стало невидиме корозійне пошкодження чавунної труби в залізобетонному міжпанельному перекритті /а.с.29/.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що акт комісії ТОВ «Комунальщик-2011» про затоплення квартири позивача складений з порушеннями.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Зазначений акт є одним із доказів, на підставі яких суд першої інстанції встановив підстави цивільно-правової відповідальності відповідача: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Правильно встановивши безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме він повинен відшкодовувати позивачу спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Відповідач не довів будь-якими допустимими засобами доказування обставин, які б ставили під сумнів зазначені висновки суду.

Розмір стягнутої матеріальної шкоди підтверджено зведеним кошторисним розрахунок вартості пошкоджень у квартирі позивача.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. 23, 1167 ЦК України, при цьому урахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди».

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідачем не спростовані. Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно встановивши обставини справи та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми і ухвалив законне й справедливе рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.