РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіній А.Г.

за участі:

представника позивача - Солод С.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів, аргументуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не здійснили оплату за надані послуги за період з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року, у зв'язку з чим станом на 01.07.2014 року виникла заборгованість у розмірі 653 грн. 76 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат за час прострочення у розмірі 88 грн. 06 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 32 грн. 67 коп.

У судовому засіданні представник позивача Солод С.В., який діє на підставі довіреності від 02.06.2014 року (а.с.28) уточнив позовні вимоги, зазначив, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 надаються ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» з 17 червня 2013 року на підставі Договору на вивезення побутових відходів опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» №142 (2580)/1 від 27.11.2012 року. А тому просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 17 червня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 452 грн. 79 коп., 53 грн. 87 коп. - інфляційні витрати, 14 грн. 70 коп. - три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про дату місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» заперечувала, просила суд у їх задоволенні відмовити. Вказувала, що ані вона, ані її родина не укладали з позивачем договір на вивезення побутових відходів, а тому обов'язків по сплаті будь - яких сум позивачу у них не виникло. Зазначала, що жодного разу не користувалась послугами ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», тому що при домова територія прибирається прибиральниками клінінгової фірми, крім того, вказувала, що її частина домоволодіння має пічне опалювання і всі тверді побутові відходи, які горять, спалюються в пічці для одержання тепла. Також зазначала, що на території її домоволодіння є компостна яма, де деякі тверді побутові відходи утилізуються в органічні добрива, а навпроти її будинку через дорогу знаходиться прийомний пункт вторинної сировини де приймають пластик, макулатуру, скло та інше.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, і не заперечувалося сторонами по справі, відповідачі мешкають за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС"(а.с.8).

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 та 10 ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р. № 187/98-ВР, ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. № 1875-IV) ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070.( а.с.9)

20.11.2012 р. між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та позивачем, було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736 за яким, УДППЗ "Укрпошта" було здійснено доставку примірника газети "Харьковские известия", в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, в т.ч. за адресою відповідачів.(а.с.10-16).

Таким чином, цей договір, відповідно до ст. 633 ЦК України, є публічним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і висловлювати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

За приписом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних в пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно п. 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений Договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст. 205, ст.ст. 642-643 ЦК України строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі.

Згідно п. 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16.11.2011р. № 504/11 "Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобов'язані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів.

Згідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедура погодження умов договору відбувається протягом 1 місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін.

Суду не надано доказів з боку відповідачів, що вони в письмовій формі, як це встановлено умовами договору, відмовились від його укладення, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідачів на укладення договору згідно з ч.3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

При цьому, слід зазначити, що заперечень відповідачів щодо тексту публічного договору та внесених до нього змін, протягом місяця з дня внесення проекту до позивача також не надходило, оскільки доказів цього відповідачі не надали.

Посилання відповідача ОСОБА_2 про те, що її чоловік у березні 2013 року звертався із вимогою про укладання договору із ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС", проте останній ніяким чином на це не відреагував, суд вважає не доведеними, оскільки до наданої відповідачем заяви не було долучено доказів її направлення та отримання уповноваженою особою ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». Звернення ж власника будинку, в якому мешкають відповідачі, із заявами про не користування ним послугами ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» та щодо їх неналежного виконання самими співробітниками товариства не впливають на обов'язок сплачувати за нараховані позивачем рахунками, оскільки неналежне виконання обов'язків по вивезенню побутових відходів не були зафіксовані у передбачених умовами договору актах-претензіях, а посилання про самостійну утилізацію твердих побутових відходів є недоведеними, оскільки доказів цього суду надано не було.

В свою чергу, надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою відповідачів також підтверджується Графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Київського району м. Харкова наданим до матеріалів справи.( а.с.17).

Крім того, суд не вбачає підстав для проведення перерахунку суми заборгованості з огляду на посилання відповідача ОСОБА_2 щодо того, що її син ОСОБА_4 вже рік не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, бо долучена до матеріалів справи копія закордонного паспорту із візою Сполучних штатів Америки не свідчить про те, що ОСОБА_4 постійно там мешкає, а тільки вказує на період його можливого там перебування з 19.03.2014 року по 17.03.2017 рік. Крім того, самі відповідачі не звертались із відповідною заявою про перерахунок безпосередньо до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС».

Таким чином, сум приходить до висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 17.06.2013 р. по 01.07.2014 р. є обґрунтованою та складає 452 грн.79 коп. сума основної заборгованості, що підтверджується розрахунком позивача. (а.с. 66-67).

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 53 грн. 87 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 14 грн. 70 коп. суд вважає необхідним їх задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені судом касаційної інстанції в судовому рішенні від 23 березня 2011 року, яке надано комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі №6-68цс12, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, які надає ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», отримували відповідні квитанції, не складали відповідних актів - претензій за ненадання або неналежне надання послуг з вивозу відходів, в установлений договором та Законом строк не відмовились від пропозиції укласти договір.

Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов'язку її погашення, відповідачами до суду також не надано.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 53 грн. 87 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 14 грн. 70 коп.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплачену ними суму судового збору, відповідно до платіжного доручення №774 від 15.10.2014 року у розмірі 121 грн. 80 коп. та №301 від 04.08.2014 року у розмірі 121 грн. 80 коп. також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст. 35-1 Закону України "Про відходи", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» (р/р №0643 в АТ «ПроКредит Банк», м. Київ, МФО 320984, ЄДР 35588643) суму заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 521 грн. 36 коп., з яких 452 грн. 79 коп. - сума основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, 53 грн. 87 коп. - інфляційні витрати, 14 грн. 70 коп. - три відсотки річних від простроченої заборгованості.

Стягнути в частковому порядку з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» (р/р №0643 в АТ «ПроКредит Банк», м. Київ, МФО 320984, ЄДР 35588643) витрати по оплаті судового збору у розмірі 81 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Рішення складено в єдиному екземплярі в нарадчий кімнаті.

Суддя Якуша Н.В.