Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/629/15 Головуючий у 1 інстанції: Леміщенко О.О.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 17" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2014 року про відмову у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту належності особі свідоцтва про народження, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаною заявою.

В обґрунтування вимог зазначила, що 20.11.2014 р. її було визнано інвалідом третьої групи. 21.11.2014р. вона звернулась до Управління пенсійного фонду України у м. Костянтинівки та Костянтинівського району для оформлення пенсії по інвалідності. В оформленні пенсії їй було відмовлено у зв'язку із розбіжністю даних, вказаних у її паспорті та свідоцтві про народження. Згідно свідоцтва про народження її ім'я зазначено як "ОСОБА_3", а за даними паспорту - "ОСОБА_3".

Після отримання паспорту у 1998 році вона не звернула увагу на цю розбіжність, оскільки з дитинства всі родичі та знайомі звали її ОСОБА_3. При першому працевлаштуванні на роботу до трудової книжки також було внесено її ім'я як ОСОБА_3.

У листопаді 2014 р. звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району для внесенні відповідних змін, проте отримала відмову.

На підставі зазначеного просила встановити факт належності їй свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого бюро ЗАГС виконавчого комітету Костянтинівської ради депутатів трудящих Донецької області на ім'я ОСОБА_3, 1970 року народження.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2014 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1.ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається зі змісту заяви, що предметом заявлених ОСОБА_3 вимог є, встановлення факту, що свідоцтво про народження серія НОМЕР_1, видане бюро ЗАГС виконавчого комітету Костянтинівської ради депутатів трудящих Донецької області на ім'я ОСОБА_3, 1970 року народження належить ОСОБА_3 з метою отримання пенсії по інвалідності.

До переліку фактів, визначеному в ч. 1 ст. 256 ЦПК України, юридичний факт, який просила встановити ОСОБА_3, не відноситься.

Відповідно до ч.3 ст.256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як роз'яснено в п.12 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог ч.3 ст.256 ЦПК України та ч.2 ст.122 ЦПК України відмовив у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту належності заявниці свідоцтва про народження.

Керуючись ст.ст. 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: