Ухвала

іменем україни

26 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної установи «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України», Національної академії медичних наук України про скасування наказів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив та остаточно просив визнати незаконним та скасувати наказ Національної академії медичних наук України (далі - НАМН України) про затвердження штатного розпису на 2014 рік працівників апарату управління, науково-дослідних та допоміжних підрозділів та клініки Державної установи «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України», клініки Державної установи «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України», структури Державної установи «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України»; визнати незаконним та скасувати наказ Державної установи «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України» від 29 квітня 2014 року № 70-к про введення в дію структури інституту, штатних розписів за розділами «наука» та «клініка» за загальним фондом кошторису інституту.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що зазначені накази суперечать ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я» від 23 лютого 2014 року; у порівнянні з штатним розписом 2012 року було збільшено місячний фонд заробітної плати, чим порушено постанову Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення витрат бюджету»; відповідно до п. 23 наказу Державної установи «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України» від 29 квітня 2014 року № 70-к через зміну в організаційній структурі інституту змінюються істотні умови праці позивача, а саме посада, яку він займав, ліквідована, крім того, на порушення вимог ст. 32 КЗпП України у встановлений законом 2-місячний строк його не повідомили про зміну істотних умов праці; на порушення ст. 43 КЗпП України не було проведено засідання профспілкової організації для обговорення зміни істотних умов праці.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності та безпідставності зазначених позовних вимог.

При цьому на підставі наявних у матеріалах справи доказів суд правильно встановив відсутніми порушення трудових прав позивача з боку відповідача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова