Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1264/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравцов С.О.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.10.2008р. ОСОБА_2 24.10.2008р. отримала кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте неналежним чином виконувала умови договору з банком, тому позивач просив стягнути з неї заборгованість, що утворилась у зв»яку з порушенням відповідачем своїх зобов»язань, яка станом на 31.08.2014р. складає 11 126,35 грн., в тому числі: 6808,19 грн. - заборгованість за кредитом, 3050,24 грн. - заборгованість по процентам за користу вання кредитом, 500,0 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 250,0 грн. - штраф (фіксована частина), 517,92 грн. - штраф (процентна складова ).

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 11 126,35 грн. та судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставнам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

ОСОБА_2, будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи до апеляційного суду жодного разу не з»явилась, надаючи суду заяви про розгляд справи у її відсутності, тому колегія у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України розгянула справу за її неявки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача,

вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до

висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступнх підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2008р. між ОСОБА_2 та ПРИВАТБАНКом укладено договір банківського рахунку зі встановленням кредитного ліміту у сумі 600 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладенні договору сторони керувались ч.І ст.634 ЦК України, згідно якої цей договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, тому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вираження своєї згоди шляхом підписання заяви з вказаним змістом свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про необізнаність із Умова та Тарифами є неспроможними.

На виконання умов договору банк відкрив ОСОБА_2 банківський рахунок та надав платіжну картку № НОМЕР_2.

Пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Встановивши 24.10.2008р. відповідачу кредитний ліміт у сумі 600 грн., протягом дії договору банк неодноразово змінював його розмір, що слідує з виписки по відкритому позичальнику на виконання умов договору банківському рахунку: 18.03.2009р. - зменшення до 300 грн., 13.09.2010р. - збільшення до 500 грн., 20.04.2011р. - збільшення до 2 600 грн., 27.05.2011р. - збільшення до 3 000 грн., 23.06.2011р. - збільшення до 3 600 грн., 06.08.2011р. - збільшення до 4 200 грн. ( а.с. 39-44). Відповідачу було відомо про ці зміни кредитного ліміту, оскільки вона активно користувалась платіжною карткою, знімаючи кошти саме в межах збільшеної суми кредитного ліміту.

З наданих банком виписок вбачається, що протягом тривалого строку користування банківським рахунком з дня його відкриття відповідач активно знімала з рахунку кошти та поповнювала його.

У періоді користування банківським рахунком їй видавались декілька платіжних карток. Так, отримавши в день підписання заяви картку № НОМЕР_2, відповідач отримувала картку 09.10.2012р. та 04.11.2013р. № НОМЕР_1, про що свідчать дані Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій клієнт ОСОБА_2 сфотографована із отриманими картками. Картка за № НОМЕР_1 діє до теперішнього часу та відповідач також регулярно користувалась нею, знімаючи кошти з банківського рахунку.

Цими доказами, наданими банком, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що банк надав розрахунки заборгованості не за тією карткою, яку вона отримала згідно з заявою.

Згідно з договором Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, які підтверджуються п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до Тарифів проценти по кредиту складають 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, що складає 30 % на рік. Саме такий розмір процентів нараховувався відповідачу, як це вбачається із розрахунку.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надавав відповідачу кошти у визначеному розмірі кредитного ліміту, а відповідач активно користувалась банківським рахунком, але з 2013р. почала значно перебільшувати суми ліміту та не сплачувати відсотки, внаслідок чого у неї стали виникати прострочені заборгованості.

Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Так, згідно наданого банком розрахунку станом на 31.08.2014р. за рахунком відповідача значиться заборгованість - 11 126,35 грн., яка складається з наступного: 6808,19 грн. - заборгованість за кредитом, 3050,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 517,92 грн. - штраф (процентна складова).

Випискою по рахунку підтверджуютья надані банком табличні розрахунки основної заборгованості.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що за виписками з рахунку не вбачається, як утворюється заборгованість, взявши для прикладу декілька позицій з виписок.

Проте, ці доводи є неспроможними з огляду на таке.

Так, відповідач вказує, що станом на 26.04.2013р. залишок після операції складає 3 694,93 грн., 30.04.2013р. Банк нараховує 2,5 % на залишок боргу у сумі 105,42 грн. і незрозумілим чином утворюється залишок після операції - 4 300,35 грн. Наводить також ще декілька подібних прикладів.

Дослідивши вказані доводи, колегія встановила, що відповідач неправильно розуміє відомості Виписки з рахунку та її співвідношення з розрахунками заборгованості. Так, зазначена 26.04.2013р. сума 3 694,93 грн. є поточною заборгованістю, на яку нараховуються проценти за ставкою 2,5 % в місяць, а 105,42 грн. у цій позиції - це загальний розмір накопиченої на цю дату заборгованості за відсотками, а не залишок боргу, на якій слід нараховувати відсотки, як помилково вважає апелянт. А 30.04.2013р. утворилась сума поточної заборгованості за кредитом у розмірі 4 300,35 грн. у зв»язку з тим, що до суми заборгованості 3 694,93 грн. була додана сума відсотків 105,42 та 30.04.2013р. відповідачем було здійснено платіж з рахунку у сумі 500 грн. ( 3694,93 грн. + 105,42 грн. + 500 грн. = 4 300,35 грн.).

Вказане добре відслідковується в табличних розрахунках, які базуються на Виписках з рахунку.

Всі решта прикладів неправильного, на думку апелянта, нарахування заборгованості також не знайшли свого підтвердження, тому ці доводи апеяційної скарги колегія вважає необгрунтованими.

Разом з тим, колегія визнала обгрунтованими ствердження апеляційної скарги про те, що договором не передбачена будь-яка комісія, в той час як заборгованість містить таку складову як комісія у сумі 500 грн.

Представник банку в судовому засіданні апеляційного суду не зміг спростувати ці ствердження апеляційної скарги з посиланням на положення договору.

Проаналізувавши умови договору, надані банком Тарифи, колегія не знайшла умов про розмір і порядок нарахування комісії за укладеним між сторонами договором, тому з загального розміру заборгованості слід відрахувати комісію у сумі 500 грн. і основний борг буде складати: 6808,19 грн. + 3050,24 грн. = 9858,43 грн., на який слід нараховувати штраф - процентну складову: 9858,43 х 5 : 100 = 492,92 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, стягнутий судом слід зменшити за рахунок комісії та зменшення розміру штрафу і ця сума буде складати: 9858,43 + 492,92 + 250 = 10601,35 грн.

Що стосується прохання відповідача про застосування строків позовної давності, колегія вважає його необгрунтованим, зважаючи на те, що відповідач активно користується банківським рахунком, 04.11.2013р. отримала наступну картку № НОМЕР_1, через цю картку поповнювала рахунок останній раз у березні 2014р., а з позовом банк звернувся до суду у вересні 2014р. через надмірне перевищення суми заборгованості по кредиту встановленої суми кредтного ліміту та виникнення великої суми заборгованості за основним боргом ( кредит та відсотки).

Беручи до уваги викладене, колегія вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості шляхом її зменшення на суму комісії та частину штрафу.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року у цій справі змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості до 10 601 ( десяти тисяч шістьсот одної) гривні 35 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.