Справа № 209/3022/13-ц
Провадження № 2/209/21/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2015 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Дніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати походження дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька ОСОБА_4; відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_5 № 217 від 11 квітня 2013 року книги реєстрації народжень, а саме виключити з графи батько ОСОБА_7, року народження, та вказати в графі батько ОСОБА_4, року народження, уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, по батькові змінити з ОСОБА_5 на ОСОБА_5, решту відомостей залишити без змін; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, трирічного віку.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона була знайома з відповідачем на протязі трьох років, з березня 2012 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народилася спільна дочка ОСОБА_5. Спільну заяву про походження від нього дочки ОСОБА_4 підписати не погодився. До 07 жовтня 2012 року вони з відповідачем спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1, після цього будь-які стосунки між ними припинені, відповідач не бажає визнавати себе батьком дитини і надавати матеріальну допомогу. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Також зазначила, що вони з відповідачем проживали разом з 01 січня 2011 року до 07 листопада 2011 року. До по червень 2011 року вони мешкали по АДРЕСА_1 у м. Дніпродзержинську. Потім до 07 листопада 2011 року вони проживали у його батьків по АДРЕСА_2 у м. Дніпродзержинську. Коли їй стало відомо, що у відповідача стосунки ще з однією жінкою, вони розірвали відносини. У червні 2011 року вона завагітніла, а у серпні 2011 року вони з відповідачем разом їздили на море. У вересні 2011 року вони разом з відповідачем ходили на УЗД, тобто йому було відомо, що вона вагітна. На той час строк вагітності становив приблизно три місяці, а десь через місяць вони розлучилися. Коли вона народила, її знайома подзвонила відповідачу та повідомила, що у нього народилася дочка. При реєстрації дитини, вона дала їй своє прізвище, а по-батькові вигадали, оскільки на той час вона не бажала мати жодних відносин з відповідачем. Він не надає ніякої допомоги на утримання дитини.

Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що у них з позивачем були інтимні відносини з 07 січня до кінця квітня. Це було періодично. Разом вони не проживали, він іноді залишався у неї на ніч, а інколи залишалась вона у нього, вони разом їздили на дачу, та на відпочинок. Спільного господарства вони не вели. Він думав, що у позивача хтось є, окрім нього. З кінця квітня вони припинили інтимні відносини. Він чув від свого друга, що у позивача були інтимні стосунки з їхнім спільним знайомим. Сама позивачка також казала, що це не його дитина. На момент зачаття дитини, він не підтримував з позивачем інтимних відносин. На море вони їздили втрьох, разом з його другом, жили разом в одному номері. Він ходив разом з позивачем на УЗД. Спочатку він був готовий визнати, що дитина його, доки позивач 07 жовтня не сказала йому, що він не є батьком дитини.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволені.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є подругою позивача, а відповідач є її однокласником, у них нормальні відносини. Їй відомо, що сторони зустрічалися у період 2012-2013 років. Вони разом з ще одним хлопцем разом їздили на море. Також вони їздили на дачу батьків відповідача. Влітку 2012 року позивач мешкала у відповідача вдома. Вона мешкає у сусідньому дворі і бачила, як позивач виходила від відповідача. Відповідачу було відомо, що позивач вагітна від нього. Він її бив. Дитина - копія відповідач. Коли вони втрьох, разом із сторонами, влітку 2012 року їздили на відпочинок на канал Дніпро-Донбасс, то сторони поводилися, як пара. Відповідач відвіз їх туди, а сам поїхав. Він збирався їхати до колишньої дівчини, але попав у ДТП. Позивачу стало відомо про вагітність, коли її строк становив приблизно чотири місяці. Їй відомо, що сторони планувала весілля, відповідач питав її про обручки. Відповідач бажав дитину, вони планували дитину заздалегідь, але казали,що у них щось не виходило, а потім вийшло. За період відносин з відповідачем у позивача інших чоловіків не було. В ніч перед поїздкою на канал Дніпро-Донбасс позивач була у себе на квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у м. Дніпродзержинську. Вона дружила із сторонами і їй було відомо, що вони мешкали разом влітку. Через три дні після поїздки на канал Дніпро-Донбасс позивачу стало відомо, що вона вагітна, у неї був строк десь 2 місяці. Вона не залишалася і не ночувала вдома у сторін.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона знайома з позивачем, з відповідачем у неї були дружні відносини, але вони давно не бачилися, неприязних відносин з ними немає. З позивачем вона знайома через відповідача, оскільки він дружив з її співмешканцем. З відповідачем вона спілкувалась з липня 2012 року, а з позивачем з серпня 2012 року. Зі слів відповідача у липні 2012 року їй стало відомо, що позивач вагітна. Вони мешкали разом по вул. Дніпробудівській у квартирі батьків відповідача з червня 2012 року, а спілкуватися між собою сторони почали з початку 2012 року. Все це їй відомо зі слів відповідача. У кінці липня 2012 року він повідомив їй, що позивач вагітна і вони планують у серпні 2012 року розписатися у РАЦСі. Сторони розійшлися у жовтні 2012 року через невірність відповідача. Друг відповідача ОСОБА_11 - це її співмешканець на період з червня 2012 року по грудень 2012 року. На період з 02 вересня 2012 року до 03 вересня 2012 року сторони теж ще були парою. Відповідач працював і заборонив позивачу прийти на її день народження, це їй відомо з їх слів. Вона була присутня при пологах і з пологового будинку дзвонила відповідачу, щоб повідомили, що у нього народилась дочка, він відповів, що дуже радий. Чому позивач не зареєструвала дитину на ім'я відповідача, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що неприязних відносин з позивачем у неї немає, а з відповідачем у них дружні стосунки. Їй відомо, що сторони зустрічалися на протязі 1-1,5 місяця у липні 2012 року, але вони не проживали разом. Відповідач розповідав їй, що позивач у 10-х числах липня 2012 року пропала на тиждень, він не міг її знайти. Потім їм стало відомо, що позивач вагітна, але на УЗД та здавати аналізи вона ходила з іншим чоловіком ОСОБА_13. 14 серпня 2012 року вони всі разом: вона, відповідач, позивач, ОСОБА_13, батьки відповідача та ще інші друзі відповідача, були на дачі. Вона бачила, що позивач прийшла разом з ОСОБА_13 на територію її дачної дільниці, яка знаходиться поряд з дачею батьків відповідача. Вони курили, ОСОБА_13 обійняв позивача і гладив її по животу. До того, як сторони почали зустрічатися, позивач зустрічалася з ОСОБА_13. Сторони постійно сварилися. Їй відомо, що позивач ночувала разом у одному ліжку з ОСОБА_14, це їй відомо зі слів відповідача, оскільки вони разом дружать. Позивач сама розповідала, що зустрічалася з ОСОБА_13. Вона не бачила, щоб сторони разом проживали на АДРЕСА_1, їй про це нічого не відомо, їй також не відомо, щоб вони проживали разом у відповідача вдома, вони там лише періодично ночували, оскільки мати відповідача проти цього. Мати хоч і проживала влітку на дачі, але працювала у місті, та майже кожен день була вдома. Їй нічого не відомо щодо планів сторін про весілля. Про те, що позивач вагітна, їй стало відомо саме від неї.

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у позивача народилася дочка, ОСОБА_5, батьком якої за заявою позивача був записаний ОСОБА_7, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 464 від 04 квітня 2013 року, копією свідоцтва про народження, актовий запис № 217, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини № 0 від 11 квітня 2013 року. Сторони між собою спілкувались з початку січня 2012 року по жовтень 2012 року, періодично вступали в статевий зв'язок, що визнано сторонами в судовому засіданні.

Позивачем в судовому засіданні не доведено та не надано доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача. Дане твердження позивача спростовується перекладом-роз'ясненням № ГД-1-1-26/14 до висновку про проведення експертизи ДНК № F-13420-14 та висновком про проведення експертизи ДНК № F-13420-14 від 08 вересня 2014 року, відповідно до якого - біологічне батьківство відповідача по відношенню до дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, практично виключено, ймовірність біологічного батьківства відповідача по відношенню до дитини ОСОБА_5 складає 0,00%.

Твердження позивача та її представника про те, що експертиза ДНК № F-13420-14 проведена з порушеннями і вони не довіряють її висновкам, судом не сприймаються, оскільки експерти попереджалися судом про кримінальну відповідальність за ч. 384, 385 КК України (відповідає параграфу 268 КК ФРН), і у суду немає підстав недовіряти висновку про експертизи ДНК.

Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині визнання походження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 від відповідача ОСОБА_4.

Що стосується вимог позивача про внесення Дніпровським відділом РАЦС змін в актовий запис про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання позивача та неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає, що дані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не встановлено що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128 СК України, ст.ст. 3, 88, 158, 169, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 третя особа Дніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.Л. Шендрик