Справа № 161/4002/15-ц
Провадження № 2/161/1871/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Олексюка А.В.

при секретарі: Шумиводі О.І.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27.07.2008 року по 13.03.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі.

За час спільного проживання сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «BMW 525», легковий седан, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Позивач вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_4 в її користь грошову компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 46428,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала за безпідставністю вимог. Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 27.07.2008 року по 13.03.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.03.2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (а.с. 6).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з реєстраційної картки АМТ від 10.12.2014 року власником автомобіля марки «BMW 525», легковий седан, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 є відповідач (а.с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що вищезазначений транспортний засіб сторони придбали за рахунок спільних коштів за час спільного подружнього життя (а.с. ).

Отже, спірний автомобіль на підставі п. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно п. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Підстав для відступу від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено і сторони в суд таких доказів не надали.

Отже, сторонам належить кожному по ? частині спірного транспортного засобу.

В судовому засіданні, пояснень сторін та з пояснень свідка ОСОБА_5 встановлено, що 12.07.2013 року ОСОБА_5 придбав у подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спірний автомобіль, який на час відчуження мав механічні пошкодження та за який ним було сплачено кошти в розмірі 2000,00 доларів США.

Як вбачається з довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Блащук С.О. 12.07.2013 року, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 або ОСОБА_8 зняти з обліку в органах ДАІ (отримати транзитні номера), продати, здати в оренду автомобіль марки «BMW 525», легковий седан, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 29).

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.02.2015 року серії НОМЕР_3, власником автомобіля марки «BMW 525», легковий седан, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, являється ОСОБА_5 (а.с. 37).

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Отже, зібраними по справі доказами стверджується, що відповідач ОСОБА_4 за час шлюбу з ОСОБА_1 та з її відому, будучи власником транспортного засобу автомобіля марки «BMW 525», легковий седан, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, відчужив його ОСОБА_5, який передав ОСОБА_4 обумовлену суму коштів за придбаний автомобіль. Свої відносини вони оформили довіреністю.

Сторонами не заперечується факт купівлі-продажу авто, який був оформлений довіреністю від 12.07.2013 року

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 65 CK України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Отже, між сторонами виникли відносини пов'язані з купівлею-продажем незважаючи на те, що вони не були оформлені відповідним договором купівлі-продажу. Крім того, зібрані по справі докази беззаперечно засвідчують оплатність отримання автомобіля до видачі довіреності.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Враховуючи, що спірний автомобіль, придбаний сторонами під час шлюбу та належав сторонам на праві спільної сумісної власності, був реалізований відповідачем за час перебування у шлюбі з позивачем, в інтересах сім'ї, кошти від його реалізації були використані на потреби сім'ї, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що на момент відчуження спірного автомобіля ОСОБА_1 до ОСОБА_4 разом не проживали, не вели спільного господарства, суд не приймає до уваги за безпідставністю оскільки, про дані обставини їй було відомо лише зі слів позивача.

Керуючись,ст.ст.10, 15, 30,60, 80, 210, 215 ЦПКУкраїни; ст.ст. 60-65, 70-75 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк