РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15045/15-ц

пр. № 2/759/6351/15

17 листопада 2015 року Святошинський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Макаренко В.В.

при секретарі Павлишиній А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до Святошинського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.10.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду № FW104.739.739, на підставі якої ПАТ «ПроКредит Банк» здійснив кредитування згідно договору про надання траншу № 104.44050/FW104.739 від 30.10.2013 року, сума якого складає 23000,00 доларів США з процентною ставкою 9,97 % річних на строк 22 місяць.

30.10.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за яким остання, на добровільних засадах, взяла на себе зобов'язання, які виникають з умов Рамкової угоди № FW104.739.739 від 30.10.2013 року.

Відповідно до п.п.2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.

Банк свої зобов'язання виконав повністю, а ОСОБА_1 свої зобов'язання по виплаті кредиту за умовами договору належним чином не виконують. Внаслідок чого, станом на 27.10.2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті кредитного договору про надання траншу FW104.739.739 від 30.10.2013 року в сумі 235091,37 грн., яка складається з: капіталу 193332,09 грн., процентів 2309,53 грн., процентів за неправомірне користування кредитом 6746,70 грн., пені 32703,05 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з боржників на користь ПАТ «ПроКредит Банк», поклавши сплату судового збору на відповідачів.

В судове засідання представник позивача ПАТ «ПроКредит Банк» не зявився, просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти заочного рішення.

Відповідачі в судовому засіданні визнали позов.

Суд вислухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду № FW104.739.739, на підставі якої ПАТ «ПроКредит Банк» здійснив кредитування згідно договору про надання траншу № 104.44050/FW104.739 від 30.10.2013 року, сума якого складає 23000,00 доларів США з процентною ставкою 9,97 % річних на строк 22 місяць (а.с. 5-12).

30.10.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за яким остання, на добровільних засадах, взяла на себе зобов'язання, які виникають з умов Рамкової угоди № FW104.739.739 від 30.10.2013 року (а.с. 29-30).Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, відповідачем ОСОБА_1 умови Рамкової угоди та договору про надання траншу що підтверджується меморіальним валютним ордером № 190162773_201735056 (а.с. 4).

Проте ОСОБА_3 свої зобов'язання по виплаті кредиту за умовами договору належним чином не виконують, внаслідок чого, станом на 27.10.2015 року у останього виникла заборгованість по сплаті кредитного договору про надання траншу FW104.739.739 від 30.10.2013 року в сумі 235091,37 грн., яка складається з: капіталу 193332,09 грн., процентів 2309,53 грн., процентів за неправомірне користування кредитом 6746,70 грн., пені 32703,05 грн. (а.с. 42-46).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст.ст.526,527 ЦК України, згідно яких, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України) та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

За договором поруки, у відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового).

Відповідно до договору поруки від 30.10.2013 року поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань, вказаних в даному кредитному договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

Протягом розгляду цивільної справи відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами та не надали до суду належних та допустимих доказів, які би містили інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеними кредитним договором та договором поруки.

Оскільки, ані ОСОБА_1, який отримав кредит, ані ОСОБА_2, що поручилася за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором, не виконали належним чином взятих на себе зобов'язань згідно укладеного кредитного договору та договору поруки, суд приходить до висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів заборгованість у сумі 235091,37 гривень.

Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 6261,71 грн., який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 10, 11, 57-61, 88, 213-215, ЦПК України, статтями 553, 554, 1049, 1050 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за умовами Рамкової угоди № FW104.739 згідно договору про надання траншу №104.44050/FW104.739 від 30.10.2013 року, у сумі 235091 (двісті тридцять пять тисяч девяносто одну) грн. 37 коп. та судовий збір в сумі 6261,71 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Макаренко В.В.