АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/2158/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1309/15Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Карнауха П.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі - Ткаченко Т.І.

за участю: відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої особи: ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої малолітньою особою,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої особи: ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої малолітньою особою, посилаючись на те, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з хуліганських мотивів закидали його автомобіль «Опель Віваро» камінням, завдавши автомобілю значних пошкоджень.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, як матері малолітнього ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4, матеріальну шкоду в розмірі 5 459,48 грн. (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень сорок вісім копійок)

Стягнути з ОСОБА_3, як матері малолітнього ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4, моральну шкоду в розмірі 1500 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витра.

З рішенням не погодилась відповідачка та подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказувала на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено районним судом, що 17 листопада 2014 року близько 13 год. 30 хв. малолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи біля магазину позивача, розташованого в центральному парку м. Хорол, із хуліганських мотивів закидали його автомобіль «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 камінням. Малолітні особи були затримані ОСОБА_4 особисто на місці пригоди.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_2, власником автомобіля «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 /а.с. 33/

Згідно висновку від 25.11.2014 року про результати розгляду повідомлення гр. ОСОБА_4 підтверджено факт пошкодження зазначеного автомобіля, малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 /а.с.10/

У відповідності до звіту № 0811 про незалежну оцінку майна, щодо нанесення механічних ушкоджень автомобілю «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вартість матеріального збитку складає 9367, 88 грн./а.с. 18-30/

Розпискою від 19 листопада 2014 року підтверджується факт отримання ОСОБА_4 від батька ОСОБА_8 - 4904 грн., в рахунок відшкодування збитків завданих транспортному засобу позивача /а.с. 37/.

В свою чергу відповідачі не вчиняли жодних дій, щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої їх сином.

Завдані збитки підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме:

· звітом про належну оцінку майна /а.с.18-28/;

· актом прийому-передачі робіт /а.с. 35/;

· договором на проведення незалежної оцінки № 0811 /а.с. 36/;

· квитанціями про оплату експертної оцінки завданих пошкоджень автомобіля, витрат на пальне, поштових витрат /а.с 38/.

· попередня калькуляція щодо витрат по ремонту транспортного засобу від 18 листопада 2014 року

·

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив того, що відповідачем позовні вимоги не спростовані, тому підлягають до задоволення, а саме вимога позивача про відшкодування збитків до матері малолітнього ОСОБА_5 є законною та такою, що ґрунтується на положеннях ст. 1178 ЦК України.

Згідно ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають у суді, відповідно, їх батьки, усиновлючачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Враховуючи малолітній вік особи, що завдала пошкоджень майну позивача, тому дану шкоду має відшкодовувати його матір - ОСОБА_9

Однак колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Перелік витрат є вичерпний.

Тобто, проведення оцінки розміру матеріальних збитків, придбання дизпалива та направлення телеграми відповідачам, не відносяться згідно зазначеної норми до судових витрат.

У відповідності звіту № 0811 про незалежну оцінку майна, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження, складає: 9367, 88 грн./а.с.18-37/

Згідно розписки від 19.11.2014 року, в якій йдеться, що ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 4904 грн. в рахунок погашення завданих збитків.

З розрахунку зведеного кошторису вбачається, що відповідачами нанесено матеріальну шкоду у розмірі 4463 грн. 88 куп ( 9367 грн. 88 коп. - 4904 грн. = 4463грн. 88 коп.)

Посилання апелянта на те що її син не знаходився та не вчиняв ніяких дій щодо майна позивача, та не був затриманий саме на місці пригоди, а також на недопустимість відеозапису з місця пригоди не заслуговують на уваги та спростовуються ч. 1 ст. 58 ЦПК України відповідно до якої, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно висновку про результати розгляду повідомлення, яким встановлено, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кидали камінням по автомобілю марки «Опель Віваро» /а.с. 10/.

Твердження апелянта, щодо набрання законної сили постанови апеляційного суду Полтавської області від 02 березня 2015 року, яка скасувала постанову Хорольськго районного суду Полтавської області від 29.12.2014 року, щодо визнання винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки в ній дана оцінка поведінці матері неповнолітнього ОСОБА_5, а не самих діянь самого неповнолітнього.

Даний факт також підтверджується поясненнями самих неповнолітніх осіб у присутності батьків, які містяться в матеріалах справи, щодо пошкодження майна ОСОБА_4 /а.с. 12-13/.

Не заслуговують на увагу, також посилання ОСОБА_3 на те, що позивач є власником автомобіля 4,5 роки, тому саме які пошкодження нанесені і в кий період не встановлено працівниками міліції, які в свою чергу спростовуються висновком експерта ТОВ УЕЦ «Ексерт-Сервіс Авто» щодо оцінки фактів завданих збитків, де могли бути зазначені заперечення та пропозиції відносно цієї експертизи відповідачкою, що в свою чергу не було зроблено, завчасно будучи повідомленими про час і місце її проведення /а.с. 15-17/.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з послідуючими змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 5 названої Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, характер і тривалість страждань, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Колегія судді погоджується з висновком районного суду, щодо заподіяння позивачеві певних душевних страждань, однак виходячи із засад розумності приходить до висновку про зменшення суми відшкодування моральної шкоди з 1500 грн. до 300 грн.

На підставі викладеного колегія суддів рішення місцевого суду скасовує та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч.1 п. 3 ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року - змінити в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, зменшивши розмір відшкодування з 5459 грн. 48 коп. до 4463 грн. 88 коп. та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 1500 грн. до 300 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної карги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя П.М. Карнаух

Судді: /підписи/ Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.М. Карнаух