УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційними скаргами ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 30 березня 2012 року між ним, як фізичною особою - підприємцем, та ОСОБА_4, як фізичною особою - підприємцем, було укладено договір перевезення вантажів із залученням третіх осіб.

Відповідно до умов договору за маршрутом Німеччина - Україна сторони погодили замовлення з перевезення вантажу - сировини на палетах.

Актом приймання-передачі робіт від 11 квітня 2012 року підтверджується, що замовнику були надані транспортно-експлуатаційні послуги у вигляді міжнародного вантажного перевезення та виставлено рахунок на суму 33 023 грн 53 коп., однак ОСОБА_4 кошти не сплатив, акт підписувати відмовився.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 30 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором від 30 березня 2012 року в сумі 33 023 грн 53 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 33 023 грн 53 коп. боргу за договором перевезення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2013 року в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_5 скасовано та у позові в цій частині відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2013 року в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_4 скасовано, провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості закрито.

У поданих касаційних скаргах ОСОБА_3 просить рішення та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, і ці обставини підтверджені матеріалами справи, що позивач звернувся з позовом про стягнення коштів за невиконання умов договору перевезення, який 30 березня 2012 року був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначав, що ОСОБА_4 не виконав умов договору перевезення, тому стягнув борг солідарно з ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_5 та відмовляючи в позову в цій частині, виходив із того, що зі змісту договору перевезення не вбачається, що сторони обумовили забезпечити його виконання, а договір поруки, який би свідчив, що договір перевезення від 30 березня 2012 року забезпечений порукою, в матеріалах справи відсутній.

При цьому апеляційний суд вважав, що договір поруки від 30 березня 2012 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та фізичною особою ОСОБА_5, на який посилається позивач, забезпечував виконання договору перевезення, укладеного між фізичними особами - підприємцями 30 березня 2011 року, а не 30 березня 2012 року, тому не може підтверджувати обставини щодо забезпечення виконання зобов'язань за договором перевезення від 30 березня 2012 року, у зв'язку з невиконанням умов якого між сторонами виник спір у даній справі.

З огляду на наведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що не може бути підставою для задоволення вимог визнання позову відповідачем ОСОБА_5 через відсутність договору поруки, який би забезпечував виконання зобов'язання за договором від 30 березня 2012 року.

Постановляючи ухвалу про скасування рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2013 року в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_4 та закриваючи провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, апеляційний суд зазначав, що спір виник між фізичними особами - підприємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з приводу невиконання договору, укладеного у зв'язку з їхньою підприємницькою діяльністю, тому спір підвідомчий господарському суду.

Разом із тим з висновками апеляційного суду погодитись не можна.

На вирішення суду передано спір щодо виконання зобов'язань з оплати отриманих послуг перевезення.

При цьому позовні вимоги як до ОСОБА_4, який як суб'єкт підприємницької діяльності був замовником перевезення, так і вимоги до ОСОБА_5, який як фізична особа поручився за здійснення розрахунку за отримані послуги, ґрунтуються на одних і тих самих правовідносинах - наданні послуг перевезення.

Між тим, відмовляючи в позові до ОСОБА_5 з підстав відсутності відносин поруки за виконання зобов'язань за договором перевезення від 30 березня 2012 року, апеляційний суд не врахував, що позовні вимоги передусім ґрунтувались на існуванні правовідносин перевезення за договором від 30 березня 2012 року, і ОСОБА_5 позов визнано, про що в матеріалах справи наявна відповідна заява (а. с. 48). Існування між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 правовідносин, що ґрунтувались на іншому, ніж договір від 30 березня 2012 року, відповідачами не доводилось, а апеляційним судом встановлено не було.

З огляду на наведене, висновки апеляційного суду про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_5 відповідальності за невиконання ОСОБА_4 зобов'язань з оплати перевезень за договором від 30 березня 2012 року не відповідають фактичним обставинам, в тому числі тим, що не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України.

Ураховуючи помилковість висновків апеляційного суду щодо вирішення позовних вимог до поручителя, передчасними є висновки про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Волинської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель