АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/188/15 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 5 березня 2011 року уклала з відповідачем шлюб, у якому народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Участі у вихованні та утриманні доньки відповідач не бере. Тому просила, уточнивши позовні вимоги, розірвати шлюб та стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, а також стягнути з відповідача 937, 02 грн., що складає 1/2 частину понесених нею витрат у зв"язку із стаціонарним лікуванням доньки у період з 12. по 24 вересня 2014 року з діагнозом гострий пієлонефрит та бронхіт.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 грудня 2014 року позов задоволено частково. Вирішено розірвати шлюб між сторонами та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 серпня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат, а саме витрат, понесених на лікування дитини, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог. Зазначає, що рішення в цій частині є необгрунтованим, понесені нею витрати на лікування дитини є саме додатковими витратами, підтверджуються чеками, квитанціями та витягом із медичної карти.

Заслухавши пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, відповідача, який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

У частині задоволених позовних вимог, а саме розірвання шлюбу та стягнення аліментів рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України законність та обгрунтованість рішення суду в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат, понесених у зв"язку із стаціонарним лікуванням дитини, суд виходив з тих міркувань, що у витягу з медичної карти відсутні будь-які приписи про те, що лікування дитини проведено за власні кошти батьків, позивачем не представлено суду будь-яких доказів на підтвердження факту проведення лікування за власні кошти. Крім цього, суд прийшов до висновку, що витрати на придбання медикаментів на лікування пієлонефриту та бронхіту не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому йдеться не обов"язково про важку хворобу.

Тобто, понесені витрати у зв"язку із стаціонарним лікуванням у дитини пієлонефриту та бронхіту є додатковими витратами та охоплюються ст. 185 СК України.

Із витягу з медичної карти ОСОБА_4 вбачається, що остання з 12 по 24 вересня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КУТОР "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня", та їй проведено лікування такими медичними препаратами: глюкоза, вітамін С, NaС, еуфілін, реосорбілак, цефаксон, канефрон, ацидолак, лазолван.

Позивачкою у суді першої інстанції представлено чеки та квитанції, які підтверджують придбання у період з 12 по 24 вересня 2014 року зазначених медичних препаратів, вказаних у виписці із медичної карти, на суму 1063, 42 грн.

Таким чином, з врахуванням норм ст. 185 СК України, відповідач зобов"язаний повернути позивачці половину зазначеної нею суми, що складає 531, 71 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що на час лікування дочки відповідач проживав окремо, чого не заперечив у суді апеляційної інстанції, та не брав участі у витратах на лікування дитини.

Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 937, 02 грн. як половину понесених витрат на лікування дочки, позивачка представила також і ряд інших квитанцій, з яких вбачається придбання медичних препаратів, не зазначених у виписці з медичної карти ОСОБА_4, а також продуктів харчування, тощо. Тому колегія суддів оцінює їх критично та вважає, що ці витрати не підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення додаткових витрат задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 531 грн. 71 коп. витрат, понесених на лікування дочки ОСОБА_4.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 грудня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 531 грн. 71 коп. витрат, понесених на лікування дочки ОСОБА_4.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома