АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9449/15 Справа № 206/3817/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Глущенко Н.Г., Пономарь З.М.,

за участю секретаря Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 червня 2014 року між ним, як виконавцем, та відповідачем, замовником, було укладено договір підряду № 13/06, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе обовязки по виготовленню та монтажу корпусних меблів та інших виробів у відповідності із затвердженими ескізами та специфікаціями на обєкті замовника, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Динамо, 53, а замовник зобовязався прийняти встановлені вироби та оплатити їх.

Згідно з умовами договору, відповідач своїми підписами на відповідних ескізах затвердив найменування корпусних меблів, які повинні бути виготовлені та змонтовані, відповідно до умов договору, та їхню конфігурацію. Вартість виробів складає 11 300 євро, оплата відповідно до умов договору, здійснюється у три етапи: 70% - 8 000 євро передплата за комплектуючі та матеріали, 25% - 2 800 євро оплата за виготовлення виробів, 5% - 530 євро оплата за доставку, встановлення та монтаж виробів.

13 червня 2014 року відповідач попередньо сплатив позивачу 124 800 грн. авансового платежу.

Як вважав позивач, строк виготовлення виробів почав спливати із 14 червня 2014 року, відповідно, останнім днем здійснення робіт за вказаним договором є 12 серпня 2014 року.

Позивачем станом на 12 серпня 2014 року в повному обсязі були виконані зобов'язання за даним договором, про що було повідомлено замовника. Однак, відповідач ухилився від прийняття робіт без підстав протягом 5 календарних днів з моменту виконання робіт, у звязку з чим позивачем 18 серпня 2014 року було складено односторонній акт про фактично виконані роботи та відмову замовника від підписання акту про прийняття-передачу виконаних робіт.

У відповідності до умов договору відповідач повинен був здійснити оплату за виготовлення виробів та за доставку, встановлення та монтаж виробів не пізніше 19 серпня 2014 року. Відповідач заплатила тільки першу частину, а саме 8 000 євро, що еквівалентно 124 800 грн., а 30% та сума переробки йому не доплачена. Позивач просив стягнути загальну суму заборгованості з відповідача за вказаним договором станом на 22 квітня 2015 року з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені, яка складає 87 641,1 грн., з яких: 48 524 грн. - заборгованість по оплаті за виготовлення виробів (еквівалент зазначених у п.3.1. договору 2 800 євро за офіційним курсом НБУ станом на день оплати), 9 184,9 грн. заборгованість по оплаті за доставку, встановлення та монтаж виробів (еквівалент зазначених у п.3.1. договору 530 євро за офіційним курсом НБУ станом на день оплати), що з урахуванням індексу інфляції за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року становить 76 770,55 грн., 1171,55 грн. 3% річних від простроченої суми, 9 699 грн. сума неустойки за час прострочення виконання зобовязання, а також стягнути з відповідача на його користь 5 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 87 641,1 грн. в якості відшкодування заборгованості за договором № 13/06 від 13 червня 2014 року та судовий збір у сумі 876,41 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність та неповне зясування обставин, які мають значення по справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір № 13/06 від 13 червня 2014 року, відповідно до якого виконавець приймає на себе обовязки по виготовленню та монтажу корпусних меблів та інших виробів у відповідності із затвердженими ескізами та специфікаціями на обєкті замовника, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Динамо, 53, а замовник зобовязується прийняти встановлені вироби та оплатити їх.

Отже, між сторонами було укладено договір підряду, виконання умов якого підтверджено власноручним підписом ОСОБА_2

До вказаних правовідносин суд застосував вимоги ст.ст. 525, 526, 530, ч. 2 ст. 533, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 625, ст.ст. 629, 837, 852 ЦК України.

Згідно договору вартість виробів складає 11 330 євро. Порядок розрахунку повинен був здійснюватися у три етапи: 70% - 8 000 євро передплата за комплектуючі та матеріали, 25% - 2 800 євро оплата за виготовлення виробів, 5% - 530 євро оплата за доставку, встановлення та монтаж виробів (а.с. 11).

Відповідно до товарного чеку № 377 від 13 червня 2014 року по договору № 13/06 ФОП ОСОБА_3 було сплачено 124 800 грн. (а.с.10).

З акту про фактично виконані роботи від 18 серпня 2014 року вбачається, що ФОП ОСОБА_3, у звязку з ухиленням ОСОБА_2 від прийняття робіт без підстав протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту виконання робіт за договором № 13/06, укладеним між ними 13 червня 2014 року, склав даний акт про те, що за вказаним договором роботи виконані у повному обсязі, проте замовник відмовляється підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.26).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за договором № 13/06 від 13 червня 2014 року, сума заборгованості по оплаті за виготовлення виробів та за доставку, встановлення та монтаж виробів складає 57 708 грн., відсотки за прострочення виконання зобовязання із 19 серпня 2014 року по 22 квітня 2015 року 1 171,55 грн., сума боргу із урахуванням інфляції становить 76 769 грн., пеня становить 9 699,58 грн. (а.с. 58-69).

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом відшкодування своїх витрат на виправленнях недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу.

Відповідно до п.7.1. розділу 7 договору 13/06 від 13 червня 2014 року, укладеного між сторонами, здача робіт по виготовленню виробів здійснюється шляхом двостороннього підписання акту приймання-передачі виробів, які є невідємною частиною даного договору. Підписання акту приймання-передачі є обовязковим і здійснюється по факту встановлення виробу. Усі виявлені недоліки або дефекти замовник вказує в акті приймання-передачі, а виконавець усуває їх за свій рахунок та у розумний строк, погоджений із замовником.

Згідно п. 7.2 договору в разі ухилення замовника від прийняття робіт без підстав протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту виконання робіт, виконавець складає односторонній акт про фактично виконані роботи та відмову замовника від підписання акту про прийняття-передачу виконаних робіт. Даний акт прирівнюється до двосторонньої підписаного акту про прийняття-виконання робіт (а.с.7).

Врахувавши те, що відповідачем (замовником) не було виконано належно умови договору, а саме не підписано даний акт про фактично виконані роботи та не вказано недоліки, що прямо передбачено умовами договору, судом не були прийняті доводи відповідача про недоліки у роботі виконавця, до того ж дані обставини не були підтверджені належними та достовірними доказами, у відповідності до вимог ст.ст. 57-60, 64 ЦПК України.

Позивачем дотримано взяті на себе зобов'язання та виконано роботи за договором, а відповідач ці роботи прийняв, але так і не оплатив їх в повному обсязі. На неодноразові звернення з проханням сплатити решту заборгованості відповідач не реагує та всіляко намагається уникнути сплати боргу.

Як передбачено пунктом 8.1 договору, у разі порушення строків оплати готового виробу замовник сплачує виконавцю неустойку у розмірі 0,02 % від вартості виробу за кожний робочий день прострочення.

Врахувавши всі обставини та докази по справі, вимоги ч. 2 ст. 533, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 87 641,1 грн. в якості відшкодування заборгованості за договором № 13/06 від 13 червня 2014 року.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача моральної шкоди, сторонами не оскаржене.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що договір укладено в іноземній валюті, а необхідне виконання у гривнях; індекс інфляції до грошового зобовязання в іноземній валюті не застосовується; позивач не довів, що всі роботи були ним були виконані своєчасно; відповідачка згідна оплатити всі роботи після встановлення меблів.

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між сторонами було укладено договір № 13/06 від 13 червня 2014 року, відповідно до якого виконавецьприйняв на себе обовязки по виготовленню та монтажу корпусних меблів та інших виробів у відповідності із затвердженими ескізами та специфікаціями на обєкті замовника, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Динамо, 53, а замовник зобовязується прийняти встановлені вироби та оплатити їх.

Згідно договору вартість виробів складає 11 330 євро. Порядок розрахунку повинен був здійснюватися у три етапи: 70% - 8 000 євро передплата за комплектуючі та матеріали, 25% - 2 800 євро оплата за виготовлення виробів, 5% - 530 євро оплата за доставку, встановлення та монтаж виробів (а.с. 11).

Відповідно до товарного чеку № 377 від 13 червня 2014 року по договору № 13/06 позивачу було сплачено 124 800 грн., еквівалент 8 000 євро (а.с.10).

З акту про фактично виконані роботи від 18 серпня 2014 року вбачається, що позивач, у звязку із ухиленням відповідачки від прийняття робіт без підстав протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту виконання робіт за договором № 13/06, укладеним між ними 13.06.2014 року, склав цей акт про те, що за договором роботи виконані у повному обсязі, проте замовник відмовляється підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.26).

Звертаючись до суду, позивач визначив свої позовні вимоги у грошовій одиниці гривні, із врахуванням еквіваленту іноземної валюти станом на 19.08.2014 року, який становив 17,33 гривень за 1 євро.

Отже, відповідачем правильно визначена сума боргу - 2 800 євро оплата за виготовлення виробів, еквівалент 48 524 гривень, та 530 євро оплата за доставку, встановлення та монтаж виробів, еквівалент 9184,9 гривень, а всього 57708 гривень. Саме з цієї суми проведено нарахування 3% річних та інфляції, а пеня розрахована із вартості всього замовлення, який складає 196349 грн. (11 330 євро х 17,33 грн.).

Тому відповідачем правильно проведені і розрахунки суми пені, 3% річних та індексу інфляції, оскільки сума боргу у євро еквівалентно визначена у гривні станом на 19.08.2014 року, коли курс становив 17,33 гривень за 1 євро.

Також актом про фактично виконані роботи від 18 серпня 2014 року вбачається, що позивач, у звязку з ухиленням відповідачки від прийняття робіт без підстав протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту виконання робіт за договором № 13/06, укладеним між ними 13 червня 2014 року, склав даний акт про те, що за цим договором роботи виконані у повному обсязі, проте замовник відмовляється підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.26). Цей акт складений у відповідності до п.7.2 договору.

Відповідачка не надала як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції достовірних доказів того, що позивач не виконав умови договору, а тому відсутні підстави для відмови у позові.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: