АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/1464/15 Головуючий у 1-ій інстанції - КолдінаО.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4872/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

при секретарі Кутц А.В.,

за участю позивача ОСОБА_2

представника ТОВ «ТТВК» БондаренкоД.В

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» Бондаренко Дарї Володимирівни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Лайн Тревел» про захист прав споживача, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року заяву ОСОБА_4, ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «ТТВК» та ТОВ «Ньюз Тревел» в межах ціни позовув сумі 129 951 гривень 76 копійок до розгляду справи по суті.

Накладено арешт на грошові кошти, що належить ТОВ «ТТВК» та ТОВ «Ньюз Тревел» в межах ціни позову в сумі 129 951 гривень 76 копійок до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «ТТВК» Бондаренко Д.В. подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону. Зазначає, що заява позивача необґрунтована, суду не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища ТОВ «ТТВК». Враховуючи, що ТОВ «ТТВК повернув частину грошових коштів у розмірі 1335,76 грн., які були перераховані на рахунок ТОВ «Ньюз Тревел», який є реалі затором послуг позивача. Тобто грошові кошти позивачів не знаходяться у ТОВ «ТТВК»,а були перераховуванні на рахунок ТОВ «Ньюз Тревел».

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Апелянт в судовому засідання просила суд задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що при невжитті заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З контрольних матеріалів вбачається, що позивачі звернулись до суду з позовом до ТОВ «ТТВК», ТОВ «Ньюз Тревел», третя особа: ТОВ «Грін Лайн Тревел» про захист прав споживача, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

В січні 2015 року позивачі звернулись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту майно відповідачів та на грошові кошти відповідачів у межах суми позовних вимог, яку мотивував скрутним матеріальним становищем відповідачів та значну суму збитків, яка підлягає поверненню у розмірі 129 951,76 грн. та невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, щодо стягнення з відповідачів солідарно на користь позивачів матеріальну шкоду у розмірі 61975,88 грн., та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.(а.с.18)

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

В порушення ч.4 та ч.5 ст. 152 ЦПК України судом першої інстанції не встановлено та не зазначено майно на яке накладено арешт.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводяться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, судом першої інстанції не вказано на яке саме майно накладено арешт.

З ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року про задоволення заяви позивачів про забезпечення позову, не вбачається мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням встановленого порядку для його вирішення та підлягає скасуванню в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «ТТВК» в межах ціни позову до розгляду справи по суті з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» Бондаренко Дарї Володимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року скасувати в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «ТТВК» в межах ціни позову до розгляду справи по суті.

В цій частини питання направити на новий розгляд до суду першої інстанції

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайнов касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: