АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/426/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Дубовій М.В.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про реабілітацію.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія судді

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись в суд із зазначеним позовом вказував, що його, курсанта Ризького вищого командного училища було насильно поміщено в психіатричне відділення №16 Ризького окружного військового госпіталю №289. В психіатричному відділенні його насильно лікували з 26 серпня 1976 року по 05 жовтня 1976 року за те, що він висловився, що можна побудувати фотонну бомбу. Подальше лікування продовжили у Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1 до початку березня 1977 року. У зв'язку із цим йому було встановлено другу групу інвалідності, а з 1979 року третю групу інвалідності. В серпні 1980 року він був обстежений Харківським науково-дослідним інститутом неврології та психіатрії, який встановив причину хвороби, однак раніше встановленого діагнозу не зняли. В липні 1982 року отримав консультацію в інституті психіатрії АН СРСР м. Москва, якою рекомендовано діагноз шизофренія замінити на невротичну депресію, однак відповідачем цього не було зроблено. В 2005 році його комісією Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру знято з ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Салоїд Н.М. Категорія: 40

Доповідач: Варвус Ю.Д.

психіатричного обліку. Вважає, що встановлення діагнозу - шизофренія та поміщення в психіатричну лікарню було політичною репресією, тому просив суд реабілітувати його відповідно до Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій".

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким реабілітувати його відповідно до Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій", посилаючись на порушення судом норм ст.ст. 10, 27 ЦПК України, позбавлення можливості висловитись та познайомитися з матеріалами справи. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та його доводам.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, обґрунтовуючи позов про реабілітацію, посилався на те, що 26 серпня 1976 року його, курсанта Ризького вищого військового командного Червонопрапорного училища, було примусово поміщено в психіатричне відділення Ризького окружного військового госпіталю №289 за висловлювання щодо можливості винаходу фотонної бомби. 07 жовтня 1976 року в супроводі двох військовослужбовців доставлено в Хмельницький обласний психоневрологічний диспансер, а з 09 жовтня направлено в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню №1, де він перебував до 15 січня 1977 року. Встановлено діагноз - шизофренія (простий тип). 13 січня 1977 року йому була призначена 2 група інвалідності, з 22 лютого 1979 року по 24 квітня 1980 року - третя група інвалідності. Вважаючи зазначений діагноз неправильним та безпідставним, в 1980 році був обстежений в Харківському науково-дослідному інституті психології та психіатрії, де встановлений діагноз не спростовано. Згідно висновку ЛКК з 14 липня 2005 року знятий з психіатричного обліку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не довів застосування до нього примусових заходів по лікуванню в психіатричній лікарні з політичних мотивів, його права щодо виготовлення фотонної бомби не обмежувалися, 25 жовтня 2011 року на винахід фотонної бомби йому видано патент на корисну модель №63707.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Відповідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 7 Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" передбачено, що органи прокуратури у взаємодії з органами державної безпеки проводять перевірки та складають відповідні висновки щодо всіх кримінальних справ, зазначених у ст.ст. 1 і 2 цього Закону, рішення по яких не були скасовані до моменту його прийняття.

На реабілітованих осіб органи прокуратури видають відповідні довідки.

При наявності підстав для визнання особи такою, що згідно зі ст. 2 цього Закону не підлягає реабілітації, прокурор надсилає справу з висновком:

- щодо засуджених судами - до тих же судів, які виносили останнє судове рішення. Справи, по яких вироки, ухвали, постанови було винесено ліквідованими або розформованими судами, а також військовими трибуналами щодо цивільних осіб, передаються на розгляд тих судів, до підсудності яких ці справи віднесено чинним законодавством. Територіальна підсудність справи визначається за місцем винесення останнього судового рішення;

- щодо підданих покаранню за рішенням позасудових органів - до Верховного Суду України, обласних та Київського міського судів, військових трибуналів округів, Чорноморського флоту, на території яких застосовувались репресії.

Внаслідок розгляду справи суд може прийняти одне з таких рішень:

- визнати, що особу обґрунтовано засуджено або піддано покаранню позасудовим органом і на неї не поширюється дія ст. 1 цього Закону;

- визнати, що особу необґрунтовано засуджено або піддано покаранню позасудовим органом і вона підлягає реабілітації згідно зі ст. 1 цього Закону.

При розгляді справи суд може також внести зміни до раніше винесених вироку, ухвали і постанови судів чи до рішення позасудових органів.

Цією статтею надано Верховному Суду України повноваження щодо перегляду в порядку нагляду і за нововиявленими обставинами кримінальних справ, розглянутих Верховним Судом України, Союзу РСР, військовими трибуналами та позасудовими органами, в тому числі за межами територій колишнього Радянського Союзу, щодо осіб, які на момент застосування репресій були громадянами України.

Суд першої інстанції даних вимог не врахував і дійшов помилково висновку, що заява ОСОБА_1 про реабілітацію підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі, так як позов ОСОБА_1 розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягає, оскільки ст.7 Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" встановлено порядок застосування ст.1 зазначеного Закону.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року скасувати.

Провадження у справі ОСОБА_1 до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про реабілітацію закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус