Справа № 345/1638/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2675/2015
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6 міської ради про визнання права власності на квартиру за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що 27.02.2014 року Апеляційним судом Івано-Франківської області було скасовано рішення Калуського міськрайонного суду від 25.12.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа Войнилівська селищна рада про визнання заповіту недійсним, яким в задоволенні позову було відмовлено, та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7, посвідчений 16.07.2010 року секретарем Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за №146. Після ухвалення даного рішення він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Оскільки правовстановлюючі документи знаходяться у ОСОБА_7, який відмовився їх повернути, то позивач просить його позов задовольнити та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на спадкове майно за законом, яке залишилося після смерті ОСОБА_8, померлого 14.08.2010 року, а саме на квартиру №62, що знаходиться по вул. Дзвонарській, 5 в м. Калуш Івано-Франківської області, загальною площею 36,1 кв.м, інвентаризаційною вартістю 53099 грн.

ОСОБА_7 на вказане рішення подав апеляційну скаргу в порядку ст. 292 ЦПК України, як особа, яка не брала участі у справі, однак суд вирішив питання щодо її прав та обовязків.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що розглядаючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не переконався в тому, чи впливає даний позов на його права та не залучив його до участі в справі в якості третьої особи, хоча дані про те, що на його імя був складений заповіт на спірну квартиру у суду були, оскільки у своєму рішенні суд посилається на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2014 року, яким скасовано рішення Калуського міськрайонного суду від 25.12.2013 року про відмову у визнанні вказаного заповіту недійсним.

Позивач ОСОБА_2 приховав, а суд першої інстанції не встановив той факт, що рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2014 року у 20-денний строк було оскаржене ним до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і ухвалою цього суду від 25.04.2014 року було відкрито касаційне провадження за його скаргою. Така ухвала була надіслана позивачу ОСОБА_2, однак замість того, щоб подати заперечення на касаційну скаргу, він подав безпідставний позов про визнання за ним права власності на спірну квартиру, який суд розглянув без участі сторін. При цьому судом не було зясовано, чи позивач був єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, чи були інші спадкоємці, які у 6-місячний строк звертались із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї, чи були інші заповіти від ОСОБА_2, який помер 14.08.2010 року, чи були у померлого спадкоємці першої черги, адже суд визнав право на спадщину за законом за братом померлого, який згідно ст. 1262 ЦК України відноситься до спадкоємців другої черги.

Апелянт вказує, що 20.08.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2014 року про визнання заповіту недійсним було скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено, а рішення Калуського міськрайонного суду від 25.12.2013 року, яким у позові ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено, залишено без зміни. Таким чином, оскаржуване рішення від 23.05.2014 року позбавило його можливості прийняти спадщину за заповітом, складеним 16.07.2010 року на його імя ОСОБА_2, який помер 14.08.2010 року, який на даний час є дійсним.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції від 23.05.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Позивач, представник відповідача ОСОБА_6 міської ради та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради надіслав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності їхнього представника.

Позивач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_2, який помер 14.08.2010 року, відкрилася спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 36,1 кв.м, інвентаризаційною вартістю 53099 грн. (а.с. 13-15).

Також судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2014 року скасовано рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.12.2013 року по справі №2-477/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа Войнилівська селищна рада про визнання заповіту недійсним та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7, посвідчений 16 липня 2010 року секретарем виконавчого комітету Войнилівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (а.с. 8-11).

Після ухвалення даного рішення позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак листом №19/02-14 від 17.03.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 12).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті брата, про що подав заяву в нотаріальну контору, інші спадкоємці за законом: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 претензій до спадкового майна не мають, також немає спадкоємців, які претендують на обовязкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, то за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_2, померлого 14.08.2010 року, немає. Спадкоємцями за законом другої черги є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проте, поза увагою суду залишився факт наявності заповіту померлого ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_7

Як вбачається з рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа голова Войнилівської селищої ради Калуського району про визнання заповіту недійсним (а.с. 8-11), судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з лютого 2011 року існує спір між ОСОБА_2, рідним братом померлого ОСОБА_8, та ОСОБА_7, якому останній 16 липня 2010 року заповів все належне йому майно.

Таким чином, спірні правовідносини в даній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 міської ради про визнання права власності на спадкове майно стосуються прав та інтересів ОСОБА_7, однак, він не був залучений до участі в справі.

Більше того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.08.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2014 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд (а.с. 66-69).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.12.2013 року про відмову у визнанні заповіту недійсним залишено без зміни (а.с. 75-79).

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а тому в силу ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6 міської ради про визнання права власності на квартиру №62, що знаходиться по вул. Дзвонарській, 5 в м. Калуш Івано-Франківської області, загальною площею 36,1 кв.м, інвентаризаційною вартістю 53099 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Проскурніцький П.І.

ОСОБА_9