Провадження № 4с/522/213/15
УХВАЛА

25 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Івченка В.Б.,

при секретарі Школа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» на рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 постановою від 25.08.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №48544528 за виконавчим листом №522/1610/14-ц, виданим 27.04.2015 року Приморським районним судом м. Одеси по цивільній справі за позовом ПАТ «ОМЕГА БАНК» до ОСОБА_2, ТОВ «Альбатрос», ТОВ «Юлія» про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-2, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-1, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юлія», , на підставі договору поруки №64/П-15-3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 30275153,69 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 2000000 доларів США, що еквівалентно - 15986000 грн., заборгованість по процентах - 1279500 доларів США, що еквівалентно - 10227043,50 грн., заборгованість по комісії - 395396,19 грн., пеня за несвоєчасну сплату платежів у розмірі - 3666714 грн.

Згідно вказаної вище постанови боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», стягувачем - Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК».

В рамках вказаного виконавчого провадження постановами від 22.09.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 були накладені арешти на все рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору: 33302669,05 грн., а також на кошти, що містяться на 5 рахунках у банках та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», вул. Дальницька, 4, м. Одеса, 65000, у межах суми 30275153,69 грн.

З вказаними постановами скаржник не згодний з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У постанові від 25.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження зазначений стягувач - Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК». Однак ПАТ «ОМЕГА БАНК» не є стягувачем, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 року та додатковому договору до нього від 09.01.2015 року ПАТ «ОМЕГА БАНК» продав права вимоги за наданими кредитами Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека кредит». Права вимоги були передані ПАТ «ОМЕГА БАНК» ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» згідно акта приймання-передачі прав вимоги від 31 грудня 2014 року.

Згідно п. 2.3. договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 р. ПАТ «ОМЕГА БАНК» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» прийняла право вимоги, зазначене в Додатку до акту приймання-передачі, що посвідчує факт здійснення відступлення.

Відповідно до розділу 1 «Визначення термінів та тлумачення» договору купівлі-продажу прав вимоги, «права вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

З урахуванням наведеного, стягувачем у виконавчому провадженні може бути ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит», а ні як не ПАТ «ОМЕГА БАНК».

Таким чином, виконавче провадження було відкрито незаконно.

Окрім того, державний виконавець прийняв до виконання неналежно оформлений виконавчий лист.

У виконавчому листі №522/1610/14-ц, виданим 27.04.2015 р. вказується, що грошові кошти повинні бути стягнути, зокрема, з Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос». Вказане зазначається у постанові від 25.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження. Однак Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос» не існує. Воно було перетворено у Публічне акціонерне товариство «Альбатрос». Отже, державний виконавець, з урахування положень ст. ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», повинен був відмовити у відкритті провадження та повернути виконавчий лист заявнику.

Також державним виконавцем були незаконно ухвалені постанови щодо накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження та арешт коштів боржника.

Про існування арештів боржнику стало відомим 23 вересня 2015 року після відвідування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в мережі Інтернет.

По-перше незаконність накладення арешту полягає у тому, що виконавче провадження було відкрито неправомірно, про що йдеться вище; по-друге , відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Про те, що відкрито виконавче провадження ТОВ «Альбатрос» стало відомим 23 вересня 2015 року, тому ні виконати вимоги державного виконавця, ні оскаржити його дії ТОВ «Альбатрос» не мало можливості. Однак державний виконавець не переконався у тому, чи відомо ТОВ «Альбатрос» про відкриття виконавчого провадження та наклав арешти передчасно.

Окрім того, скаржник зазначає, що відповідно до кредитного договору №64/15-Ф від 28.03.2008 року та іпотечного договору від 28.03.2008 року ТОВ «Альбатрос», як поручитель, відповідає певним майном, зазначеним у вказаних договорах. Тому незрозуміло, чому державний виконавець наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Альбатрос». Вказане рішення державного виконавця є незаконним.

Також є незаконним рішення державного виконавця про накладення арешту на рахунки ТОВ «Альбатрос», оскільки вони не є предметом забезпечення кредитного договору.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги у повному обсязі.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 27.04.2014 року Приморським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист 522/1610/14-ц.

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 25.08.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №48544528 за виконавчим листом №522/1610/14-ц, виданим 27.04.2014 року Приморським районним судом м. Одеси по цивільній справі за позовом ПАТ «ОМЕГА БАНК» до ОСОБА_2, ТОВ «Альбатрос», ТОВ «Юлія» про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-2, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П- 15-1, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юлія», , на підставі договору поруки №64/П-15-3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 30275153,69 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 2000000 доларів США, що еквівалентно - 15986000 грн., заборгованість по процентах - 1279500 доларів США, що еквівалентно - 10227043,50 грн., заборгованість по комісії - 395396,19 грн., пеня за несвоєчасну сплату платежів у розмірі - 3666714 грн.

Представник ТОВ «Альбатрос» у своїй скарзі посилається на те, що постанова Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 25.08.2015 року є незаконною оскільки ПАТ «ОМЕГА БАНК» є неналежним стягувачам відповідно до укладеного 31.12.2014 року Договору купівлі-продажу прав вимоги та додатковому договору до нього від 09.01.2015 року відповідно до якого ПАТ «ОМЕГА БАНК» продав права вимоги за наданими кредитами Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека кредит». Права вимоги були передані ПАТ «ОМЕГА БАНК» ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» згідно акта приймання-передачі прав вимоги від 31 грудня 2014 року.

Однак суд з такими доводами скаржника не може погодитися, оскільки на момент видачі виконавчого листа Приморським районним судом м. Одеси від 27.04.2014 року, право вимоги до відповідачів належало ПАТ «ОМЕГА БАНК».

Крім того, відповідно до ст.378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

На твердження скаржника стосовно незаконності постанов про арешт, якими було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Альбатрос», в тому числі на рахунки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст.1,2 України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів у тому числі на підставі рішень третейського суду є виконавчими документами, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що боржниками було в добровільному порядку розпочато виконання рішення суду, суд вважає, що постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Альбатрос», в тому числі на рахунки були винесені відповідно до норм діючого законодавства України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 60, 208-210, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» на рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», ідентифікаційний код 31034684, судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_3