Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2015 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Василевській А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемного правочину дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказав, що він зустрівся з відповідачем 25 березня 2013 року та обумовив істотні умови договору купівлі-продажу будинку. Разом з відповідачем 25 березня 2013 року ми обумовили ціну, за яку він продає житловий будинок. Це 87 402 грн. при цьому ми уклали попередній договір. згідно якого договір купівлі-продажу повинен бути укладений до 25 квітня 2013 року. Я сплатив відповідачу повністю суму, яку ми обумовили за житловий будинок. Відповідач написав про це розписку. Окрім того, факт отримання коштів за житловий будинок підтверджено п. 10 попереднього договору від 25 березня 2013 року. При підписанні попереднього договору та сплаті коштів за житловий будинок відповідач вручив мені документи на житловий будинок, передав ключі від житлового будинку та сам житловий будинок. Я перевіз деякі речі та розпочав ремонтувати будинок, який я фактично купив. Тобто я користуюсь житловим будинком. За нашою домовленістю відповідач повинен був підготувати всі належні документи для оформлення нотаріального договору купівлі-продажу житлового будинку. Але у встановлений попереднім договором час відповідач цих документів, зокрема документів про вартість житлового будинку, не надав. Потім мені стало відомо, що такі документи отримані 04 жовтня 2013 року. Але відповідач мені про це не повідомив, порушуючи попередній договір. Тому при зустрічі я неодноразово попереджував відповідача про виконання умов договору. Але у визначений строк до 07 жовтня 2013 року відповідач не з'явився до нотаріуса, хоча всі документи по оформленню договору він передав мені. Тому я змушений звернутись до суду, щоб визнати нікчемний договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 між мною, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який відбувся 25 березня 2013 року дійсним та визнати за мною, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок літера А, "а" - веранда, "а1" - веранда, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути без його участі.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Так, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 27.07.2006, реєстрація права власності проведена комунальним підприємством "Барське районне бюро технічної інвентаризації" 23.04.2007 реєстраційний номер 491 у реєстровій книзі №2.

Наявність та вартість нерухомого майна підтверджується звітом про незалежну оцінку житлового будинку, виготовленим ПП ОСОБА_4.

Позивач 25.03.2013 року купив у відповідача вказане нерухоме майно. Про отримання грошей відповідач написав власноручно розписку. Після купівлі будинку позивач отримав від будинку ключі, правовстановлюючі документи на майно, почав користуватися будинком, ремонтувати будинок та перевіз деякі речі.

Сторонами у справі вказані обставини не заперечуються і вони підтверджуються належними та допустимими доказами, що є у матеріалах справи. Крім того, відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Однак, відповідач не виконав умов договору, отримавши гроші він ухиляється від оформлення договору купівлі - продажу в нотаріальній конторі. За таких обставин юридично оформити договір купівлі - продажу позивач не має можливості. Як наслідок, він позбавлений можливості вільно володіти, розпоряджатися та користуватися придбаним майном.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Враховуючи те, що придбані позивачем об'єкти є нерухомим майном, до нього застосовуються положення ст. 657 ЦК України щодо форми договору купівлі - продажу, тобто при укладанні даного договору не може бути застосована проста письмова форма, а обов'язкове нотаріальне посвідчення.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Після внесених змін до частини 3 статті 640 ЦК України її положенням встановлено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення, а тому позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу за правилами частини 2 статті 220 ЦК України не суперечить цій нормі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В силу ст.215 ч.2 ЦПК України у разі, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним, однак нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як вимагає ст. 203 п. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачкою виконано всі, передбачені законом, умови договору.

За таких обставин суд, керуючись ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ст. 655, 657, 662, 629, 392, 203, 204, 215, 218,220, 331 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати нікчемний договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений 25.03. 2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок (літера А), загальною площею 71,7 кв.м. житловою площею 37,9 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: "а" - веранда, "а1" - веранда, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: