У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Наумчука М.І.,
Мостової Г.І., Олійник А.С.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах м. Києва від 03 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25 872,83 доларів США та 1 996 520 грн. Позивач просив стягнути із відповідача заборгованість яка складається з суми поточної заборгованості за кредитом в розмірі 3 454,39 доларів США; суми простроченої заборгованості плати за кредитом в розмірі 14 988,51 доларів США; суми поточної заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 94,74 доларів США; суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 7 335,19 доларів США; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 1 383 321,39 грн; суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 603 003,87 грн; суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту в розмірі 7 100,13 грн; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 3 095,16 грн, посилаючись на порушення умов кредитного договору з боку відповідача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Родовід Банк» загальну суму заборгованості за кредитним договором №77.1/АА-00133.07.2 від 30 жовтня 2007 року в розмірі 306 575,24 грн, в тому числі: суму заборгованості за кредитом та суму заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 25 872,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 лютого 2014 року складає 221 230,80 грн; загальну суму трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості у розмірі 1 275,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 лютого 2014 року становить 10 906,67 грн, суму пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 74 437,77 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задовольнити повністю, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за процентами за його користування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача неустойки на користь позивача суд першої інстанції, застосував до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір неустойки до суми пені за прострочення виконання зобов'язань за договором.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 жовтня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 77.1/АК-00133.07.2 (далі - кредитний договір), за умовами якого останньому відкрита відновлювальна кредитна лінія на загальну суму 26 230,39 доларів США на строк до 30 жовтня 2014 року зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом (а.с. 4-8).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між вказаними сторонами 30 жовтня 2007 року було укладено договір застави №77.1/АК-00133.07.2-3, відповідно до умов якого відповідачем було передано в заставу банку автомобіль марки Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.21-26).

Пунктом 3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник (відповідач) зобов'язується, сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Проте взятих на себе зобов'язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд першої інстанції, вірно визначившись з характером спірних правовідносин в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за його користування, надавши належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору у останнього виникла заборгованість за цим договором, зазначив в мотивувальній частині рішення про необхідність стягнення цієї заборгованості у валюті, визначеної договором з відповідним еквівалентом у національній валюті України, натомість в резолютивній частині рішення стягнув з відповідача заборгованість за тілом кредиту та процентів за його користування у національній валюті України, із зазначенням еквівалентного співвідношення до долару США за курсом Національного банку України, залишивши поза увагою, що умовами договору передбачено надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 26 230,39 доларів США та стягнення цих коштів у даній валюті.

Крім того, суд першої інстанції вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача пені за неналежне виконання умов договору, зауважив, що в ході судового розгляду було досліджено та проаналізовано, в тому числі, матеріальний стан відповідача, його життєві потреби, розмір його доходів, в той час як таких даних матеріали справи не містять. Беручи до уваги клопотання відповідача в судовому засіданні від 12 травня 2014 року (а.с. 39) щодо перерахунку заборгованості по сплаті пені за рік, застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України не перевіривши належним чином за який період позивач просить стягнути з відповідача неустойку за порушення умов договору у вигляді пені та чи підлягають до задоволення вимоги про стягнення пені за кожний окремий вид порушення.

Апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України на вказані положення закону уваги не звернув, не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги, погодився з висновками суду першої інстанції стосовно спірних правовідносин, та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах м. Києва від 03 вересня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук
А.С. Олійник