Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 у м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання неправомірною підвищення процентної ставки та зобов'язання здійснити перерахунок, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання протиправним підвищення публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в односторонньому порядку процентної ставки з 13,25% до 18,25% за кредитним договором №014/0075/74/72641 від 03.04.2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1, та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків за вказаним кредитним договором, починаючи з 22.04.2013 року, виходячи з передбаченої договором процентної ставки у розмірі 13,25%. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею був укладено кредитний договір № 014/0075/74/72641 з додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 03 квітня 2007 року, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 65650 доларів США, строком до 03 квітня 2027 року, з виплатою процентів в розмірі 13,25 відсотків, а відповідно до додаткової угоди №1 позивачка зобов'язалася передати в заставу кредитору майно, що буде придбане, а саме квартиру АДРЕСА_1. Дані умови додаткової угоди були позивачкою виконані та 11 квітня 2007 року між ними було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1. Крім того, для забезпечення кредитного договору було укладено договори поруки від 03 квітня 2007 року, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями за кредитним договором №014/0075/74/72641, 02 липня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №014/0075/74/72641/01, відповідно до якої, з врахуванням кредитних канікул, було зменшено розмір щомісячного платежу. Разом з тим, у червні місяці 2014 року, при сплаті чергового платежу за кредитом, виходячи із розміру процентної ставки 13,25%, позивачці стало відомо, що у неї зросла заборгованість в результаті того, що представниками банку в односторонньому порядку було збільшено процентну ставку з 13,25% до 18,25%. Також позивачка зазначила, що нею постійно сплачуються поточні платежі за кредитом, виходячи із розміру процентної ставки 13,25 %, тому, посилаючись на норми Закону України від 12.12.2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набув чинності 09 січня 2009 року та ст.1056-1 ЦК України, а також вказуючи, що нею ніколи не отримувалися повідомлення банку про збільшення процентної ставки за кредитом, ніяких додаткових угод до кредитного договору щодо збільшення процентної ставки нею не підписувалося, позивачка просить вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала з тих підстав, що умовами договору була передбачена можливість збільшення процентної ставки на 5%, ними направлялось відповідне повідомлення позивачці, тому вважала вимоги безпідставними, визнавши при цьому, що дані про вручення позивачці повідомлення банку про збільшення процентної ставки за кредитом у них відсутні.

Вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладено кредитний договір №014/0075/74/72641 з додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 03 квітня 2007 року.

Відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 65650 доларів США строком до 03 квітня 2027 року з виплатою процентів в розмірі 13,25 відсотків.

Відповідно до додаткової угоди №1 ОСОБА_1 зобов'язалася передати в заставу Кредитору майно, що буде придбане, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Дані умови додаткової угоди були позивачкою виконані та 11 квітня 2007 року між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, для забезпечення кредитного договору було укладено договори поруки від 03 квітня 2007 року, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями за кредитним договором № 014/0075/74/72641.

02 липня 2009 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» було укладено додаткову угоду №014/0075/74/72641/01, відповідно до якої, з урахуванням кредитних канікул, було зменшено розмір щомісячного платежу.

У червні місяці 2014 року, при сплаті чергового платежу за кредитом, виходячи із розміру процентної ставки 13,25 %, позивачці стало відомо, що у неї зросла заборгованість в результаті того, що представниками банку в односторонньому порядку 22.04.2013 року було збільшено процентну ставку з 13,25% до 18,25%.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами п.1.4-п.1-6 кредитного договору дійсно передбачена можливість підвищення процентної ставки на 5%.

Разом з тим, суд погоджується з обгрунтуваннями позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно Закону України від 12.12.2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набув чинності 09 січня 2009 року та ст.1056-1 ЦК України передбачено, що: фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, установлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Зазначеним вище Законом України від 12.12.2008 року №661-VI, статтю 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (2121-14) (Відомості Верховної Ради України, 2001 року, N 5-6, ст.30) доповнено частиною четвертою такого змісту:

"Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом".

Відповідно до ч.І ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.ч.І, 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Аналогічні роз'яснення містить п.28 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів", що виникають із кредитних правовідносин, у відповідності до якої, при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)…. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Отже, банком в односторонньому порядку, в порушення діючої на той час норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яка забороняла вчиняти такі дії, без повідомлення та отримання згоди позивачки, була збільшена процентна ставка за кредитним договором.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що пред'явлений позов є законним і обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Судові витрати при зверненні до суду не сплачувались, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним підвищення публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в односторонньому порядку процентної ставки з 13,25% до 18,25% за кредитним договором №014/0075/74/72641 від 03.04.2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" здійснити перерахунок відсотків за кредитним договором №014/0075/74/72641 від 03.04.2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1, починаючи з 22.04.2013 року, виходячи з передбаченої договором процентної ставки у розмірі 13,25%.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: