Справа № 588/272/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., при секретарі Долі Н.В., з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Тростянецький районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що їй на праві власності належить жилий будинок по АДРЕСА_1, у якому зареєстрована вона та відповідач ОСОБА_2, який є громадянином Російської Федерації, хоча фактично проживав за іншою адресою, за місцем реєстрації жодного разу не перебував, оплату комунальних послуг не проводив, також відсутні його власні речі. За повідомленням його рідних він створив сім'ю та виїхав проживати на постійне місце проживання у РФ та немає наміру повертатися на територію України. В інший спосіб позивачка не може зняти відповідача з реєстрації з її будинку, окрім як в судовому порядку, тому звернулася до суду з позовом та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 та зобов'язати Тростянецький районний сектор УДМС України в Сумській області зняти відповідача з реєстрації.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю вказуючи на те, що їй на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1, у якому, на прохання її знайомого ОСОБА_2 був зареєстрований останній. Фактично ОСОБА_2 ніколи не проживав за місцем своєї реєстрації, він займався підприємницькою діяльністю як фотограф, та проживав у АРК та у м.Одеса. В подальшому він виїхав за межі України, однак із реєстрації не знявся, чим порушує права позивача вільно розпоряджатися своєю власністю. Позивач зв'язувалась із ОСОБА_2 телефонним зв'язком, однак він повідомив, що у нього немає можливості приїхати на Україну для добровільного зняття з реєстраційного обліку.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, за зареєстрованим у встановленому законом порядку відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. Поштова кореспонденція була повернена до суду без вручення з повідомленням, що конверт повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.22,31), однак відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.. За таких обставин, зі згоди позивача, у відповідності до вимог глави 8 ЦПК України, суд ухвалює рішення під час заочного розгляду справи.
Представник третьої особи УДМС України в Сумській області у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, на попереднє судове засідання надіслав письмові пояснення, де з приводу позовних вимог позивача покладається на розсуд суду
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що у період, коли вона зустрічалась із сином позивача, вона одного разу бачила ОСОБА_2 у м.Тростянці, із 2010 року свідок почала проживати у будинку по АДРЕСА_1, однак жодного разу ОСОБА_2 не з'являвся за місцем своєї реєстрації.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачем і батько свідка, як голова вуличного комітету, веде певну документацію та облік осіб, які проживають по АДРЕСА_1, однак жодного разу ОСОБА_2 за місцем його реєстрації вона не бачила, до її батька ОСОБА_2 ніколи не звертався.
Згідно договору довічного утримання від 14.11.1991 року (а.с.6), реєстраційного напису про право особистої власності від 20.11.1991 року, зареєстрованого Охтирським МБТІ (а.с.5), технічного паспорту на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.11) підтверджено право власності ОСОБА_1 на 2/3 вказаного будинку.
Як вбачається з копії будинкової книги та інформаційної довідки Тростянецького РС УДМС України в Сумській області - у будинку АДРЕСА_1 з 29.08.2007 року зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-10).
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч.1 ст.156 Житлового Кодексу УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно до ч.4 ст.156 Житлового Кодексу УРСР до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. До членів сім'ї належать дружина, їх діти, батьки, також можуть бути визнані членами сім'ї інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК УРСР).
Отже, в судовому засіданні встановлено, що права позивача, як власника будинку, були порушені відповідачем, який вибув з місця проживання, однак не знявся з реєстрації, понад строки, встановлені ст..405 ЦК України за місцем своєї реєстрації не проживає. Оскільки будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, належним позивачці, підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тому позовні вимоги про зобов'язання органу реєстрації зняти відповідача із реєстрації за місцем проживання не можуть бути судом задоволені, як зайве заявлені позивачем, оскільки щодо вказаних вимог спір у справі відсутній та обов'язок щодо зняття з реєстрації місця проживання особи покладений на органи реєстрації Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" на підставі, зокрема, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Судові витрати, понесені позивачем, необхідно залишити за нею за її клопотанням.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд -
позов задоволено частково
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом в будинку АДРЕСА_1.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.С. Линник