АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Русь-95», товариства з обмеженою відповідальністю «Леон Плюс», приватного підприємства «Клініка лікаря Мачуленка», публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсними договорів, заміну сторони в зобов'язанні, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПП «Русь-95», ТОВ «Леон Плюс», ПП «Клініка лікаря Мачуленка», ПАТ «АБ «Укргазбанк» про визнання недійсними договорів, заміну сторони в зобов'язанні, зобов'язання вчинити певні дії.

З метою забезпечення позову ОСОБА_2 також подав до суду заяву, в якій просив заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна - нежилих приміщень № 4,5 (літера А), загальною площею 509,20 кв.м (після ремонту 504,00 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, передачу його в оренду, суборенду, а також зобов'язати цих осіб передати зазначене майно на зберігання позивачу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону та про постановлення нової, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд, відмовляючи у __________________________________________________

Справа № 756/9257/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/2660/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

задоволенні заяви про забезпечення позову, не з'ясував всіх обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що вжиття таких заходів може порушити права ПАТ «АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателя.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що заборона відповідачам розпоряджатися зазначеними нежитловими приміщеннями призведе до порушення прав ПАТ «АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателя, а передача спірного майна позивачу є задоволенням його позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 8 серпня 2014 року з метою забезпечення позову накладено арешт на нежитлові приміщення № 4, 5 (літера А), загальною площею 509,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року зазначену ухвалу про забезпечення позову скасовано та постановлено нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

При цьому Апеляційним судом м. Києва було встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 7 березня 2013 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 14 лютого 2013 року № 5011-54/8221-2012 про стягнення з ПП «Русь-95» на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» 102 999 108,88 грн. заборгованості за кредитом, 67 966 723,98 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за рахунок реалізації майна, у тому числі: нежилих приміщень № 4, 5 (літера А за адресою: АДРЕСА_1 (договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30 грудня 2008 року).

При цьому апеляційний суд зазначав, що накладення арешту на спірні нежитлові приміщення перешкоджає подальшому виконанню рішення суду по стягненню заборгованості шляхом реалізації іпотечного майна та порушує права ПАТ «АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателя, у задоволенні переважно перед іншими особами своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України про необхідність врахування інтересів всіх осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, а також наведену позицію колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва, суд першої інстанції дійшов законних та обґрунтованих висновків по суті заяви позивача про забезпечення позову.

Доводи апелянта щодо відсутності рішення суду про задоволення вимог ПАТ «АБ «Укргазбанк» та передачу у власність іпотекодержателя спірного майна не беруться до уваги колегією суддів, оскільки на даний час між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Святослав» існують іпотечні правовідносини і договір іпотеки від 30 грудня 2008 року є дійсним, а заборона відчуження зазначених нежилих приміщень створить перешкоди для реалізації прав іпотекодержателя.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду та є безпідставними.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко