Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, з участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, з участю третьої особи - ОСОБА_6 про визнання наказу №158-к від 12.11.2013 року незаконним, поновлення на роботі на посаді артиста оркестру вищої категорії (концертмейстера), та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що починаючи з 1999 року вона працювала на посаді артиста оркестру вищої категорії (концертмейстера) Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької. Наказом генерального директора Театру №158-к від 12.11.2013 року за результатами проведеної атестації на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України була звільнена в зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Із вказаним наказом не погоджується, оскільки має значний стаж роботи та Указом Президента України від 27.10.2009 року №866 їй присвоєно почесне звання "Заслужений артист України". Покликається на те, що головою профкому Львівського академічного театру опери та балету імені С.Крушельницької не було надано згоди на розірвання трудового договору, а відтак, це є підставою для поновлення на роботі. Також вказує на те, що подання генерального директора театру №234 про надання згоди на розірвання трудового договору скеровано голові профспілкового комітету 11.11.2013 року, а вже на наступний день - 12.11.2013 року було видано наказ про звільнення, що є порушенням норм ст.43 КЗпП України. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали з мотивів, викладених у фабулі позову. Просили позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів, викладених у письмових запереченнях (а.с.18-22). Додатково пояснили, що позивач ОСОБА_4 була звільнена за результатами проведеної атестації на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, в зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Вважають, що при звільненні позивача з роботи було дотримано вимоги чинного законодавства України. Просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Третя особа - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи у його відсутності згідно ст.169 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. При цьому, суд враховує письмові пояснення третьої особи (а.с.59, 117-121).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, починаючи з 1999 року працювала на посаді артиста оркестру вищої категорії (концертмейстера) оркестру Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької.

03 липня 2013 року генеральним директором видано наказ №86-к "Про чергову атестацію художнього та артистичного персоналу", з метою визначення відповідності кваліфікації працівників художнього та артистичного персоналу. Даним наказом сформовано комісію, до складу якої також було залучено представника первинної профспілкової організації театру (а.с.23-24).

12 вересня 2013 року було прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді.

Надалі 07.11.2013 року наказом генерального директора №152-к позивача ОСОБА_4 визнано такою, що не відповідає займаній посаді (а.с.39).

Одночасно із винесенням вищевказаного наказу, генеральним директором Театру 07.11.2013 року та 11.11.2013 року позивачу було скеровано лист-пропозицію про можливість перевестись на посаду артиста оркестру вищої категорії (а.с.40-41), однак позивач відмовилась від запропонованих їй посад.

Отримавши відмову ОСОБА_4 від запропонованих посад, 11 листопада 2013 року генеральним директором театру на адресу голови профспілкового комітету Львівського національного академічного театру опери та балету ім.С.Крушельницької було скеровано подання про надання згоди на розірвання трудового договору з артистом оркестру вищої категорії (концертмейстера) ОСОБА_4 у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації (п.2 ст.40 КЗпП України).

12 листопада 2013 року наказом генерального директора театру №158-к ОСОБА_4 звільнено із займаної посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України (а.с.4).

Разом з тим, слід зазначити, що дату звільнення ОСОБА_4 було перенесено наказом генерального директора №159-к від 12.11.2013 року на день відновлення працездатності позивача.

20.11.2013 року голова профспілкового комітету Львівського національного академічного театру опери та балету ім.С.Крушельницької своїм листом повідомив генерального директора театру про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з артистом оркестру вищої категорії (концертмейстер) ОСОБА_4, при цьому, запропонувавши варіант вирішення спірного питання шляхом приступлення ОСОБА_4 до виконання обов'язків артиста вищої категорії в оркестрі театру.

22 листопада 2013 року ОСОБА_4 ознайомлено з наказом про звільнення №158- від 12.11.2013 року, проте остання не погодилася з ним до вирішення справи по суті (а.с.44).

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_4 покликається на те, що звільнення її з роботи відбулося з порушенням процедури, а саме без попередньої згоди профспілкового комітету, що є підставою для поновлення на роботі.

Суд не погоджується з такими доводами позивача та його представника, оскільки відповідно до пункту 8 статті 43 Кодексу законів про працю України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Так, аналізуючи лист голови профспілкового комітету Львівського національного академічного театру опери та балету ім.С.Крушельницької від 20.11.2013 року, суд вважає, що профкомом не було належним чином обґрунтовано відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_4, як це передбачено пунктом 8 статті 43 КЗпП України, а лише внесено пропозицію працевлаштування ОСОБА_4 на посаді артиста вищої категорії в оркестрі театру.

Також суд враховує правову позицію, яка викладена у Постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", відповідно до якої не буде суперечити закону, якщо до профспілкового комітету звернеться власник органу при підготовці справи до судового розгляду. З огляду на це, суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач виніс наказ про звільнення, не отримавши згоди від профкому, так як відповідь профспілкового комітету Львівського національного академічного театру опери та балету ім.С.Крушельницької було надано 20.11.2013 року, а позов подано до сулу 29.11.2013 року.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач на законних підставах розірвав трудовий договір з ОСОБА_4, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, ст.43 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька