У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що він є власником 51/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї дружини - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а саме: подвір'ям, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого

2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні хвірткою, воротами та Ѕ частини сараю літ. «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано задовольнили позов частково відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2010 року вставлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належав у рівних частках по Ѕ частини кожному сарай під літ. «Б», а також встановлено, що відповідач чинить перешкоди у користуванні 51/100 частини будинку новому власнику. Вказані обставини є преюдиційними в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік