АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Одринської Т.В.

Суддів: Гальонкіна С.А., Акопян В.І.

при секретарі: Гнатюк О.С..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2014 року за заявою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Одринську Т.В.,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2014 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_2 в інтересах якої апеляційну скаргу подала її представник ОСОБА_3, просила ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, що належить відповідачці. Вказувала на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, спричинених затопленням квартири та відшкодування моральної шкоди в зв'язку з пошкодженням майна.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4.

Відмовляючи представнику позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову суддя виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та про те, що невжиття заходів забезпечення може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розглді заяв про забезпечення позову», роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, не надала жодних доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Посилання апелянта, на ту обставину, що відповідач проживає в Італії та є пенсіонером, внаслідок чого не може виконати рішення суду нічим не підтверджено, та не є підставою для накладення арешту на квартиру належну відповідачці.

Крім того, вказана квартира не є предметом вказаного позову, заявником не обґрунтовано яким чином запропоновані нею заходи зможуть в майбутньому забезпечити виконання можливого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали судді районного суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.1 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.В. Одринська

Судді: С.А. Гальонкін

В.І. Акопян