Справа № 129/546/15-ц Провадження № 22-ц/772/1299/2015Головуючий в суді першої інстанції Кравець В. І.
Категорія 48Доповідач Медяний В. М.
У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької області

від "20" квітня 2015 р.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Медяного В.М.,

Суддів : Ковальчука О.В., Жданкіна В.В.,

При секретарі: Агєєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та поділ спільного сумісного майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та поділ спільного сумісного майна.

Після відкриття провадження у справі ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спільне сумісне майно, мотивуючи її тим, що відповідач може відчужити нажите ними за час спільного проживання майно, яке перебуває у нього та зареєстроване на його ім'я, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 Накладено арешт на: - житловий будинок АДРЕСА_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3; - автомобіль «Reno Kangoо», 2002 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3; - мотоблок «Зубр», придбаний у 2012 році, вартістю 30000 грн.; - бензопилу, вартістю 2000 грн.; - мотокосу, вартістю 1 500 грн.; - газові конвектори - 2 шт. загальною вартістю 4000 грн.;, - болгарку, вартістю 800 грн.; - сепаратор, вартістю 2000 грн.; пральну машину, вартістю 2000 грн.; - газову плиту «ВЕКО», вартістю 4000 грн.; - телевізор «Медіон», вартістю 2000 грн.; - холодильник «Норд», вартістю 3000 грн.; - пилосос «Занусі», вартістю 400 грн.; - музичний центр, вартістю 1500 грн.; - відеокамеру, вартістю 5000 грн., - меблеву стінку, вартістю 4000 грн.; - диван, вартістю 1500 грн.; - спортивний інвентар, вартістю 4000 грн. (а.с.7).

В апеляційній скарзі відповідач у справі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції від 27 лютого 2015 року скасувати. Зазначає, що ухвала суду є незаконною, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу від 27 лютого 2015 року про забезпечення позову, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст.ст.4, 151-153 ЦПК України виходив з того, що між сторонами виник спір про право, також майно на яке просить накласти арешт ОСОБА_2 є власністю ОСОБА_3 і може бути ним відчужене, а тому прийшов до висновку, що для забезпечення виконання рішення по цій справі позов необхідно забезпечити шляхом накладення на нього арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення даного питання. Постановлена судом ухвала відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і висновки суду не спростовують.

Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Так, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову є процесуальною дією суду, право на вчинення якої надано суду статтями 151 - 152 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Однак, згідно з ч.3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо необхідності в даному випадку забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на зазначене вище майно, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений законом, є співмірним заявленим позовним вимогам і його невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частин 1, 3 статті 154 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Також заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам щодо її законності та обґрунтованості, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:підпис. В.М. Медяний

Судді:підписи. О.В. Ковальчук

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя: