Справа № 367/4183/13-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/373/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова
Категорія 1 26.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2014 року у справі за позовом прокурора м.Ірпеня до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1, 3-я особа комунальне підприємство "Святошинське лісопаркове господарство" про визнання недійсними рішення, державних актів на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

Прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що проведеною перевіркою встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1888/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1500 га, на підставі якого він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922208.

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 грудня 2010 року спірну земельну ділянку ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_1, у зв'язку з чим останній отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ № 352142.

Позивач вважає, що рішення Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1888/25-5 та виданий на його підставі на ім'я ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку є незаконними, оскільки при їх прийнятті та оформленні допущено порушення вимог чинного законодавства.

Також прокурор зазначав, що зазначена земельна ділянка знаходиться за межами смт Коцюбинське, що підтверджується висновком судово-землевпорядної експертизи від 5 березня 2012 року № 325, проведеної Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика», у зв'язку з чим Коцюбинська селищна рада не мала права розпоряджатися даною земельною ділянкою та передавати її у власність ОСОБА_2

Крім того, спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду, які знаходяться у постійному користуванні комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», яке згоди на вилучення цієї ділянки для передачі її у власність відповідачу не надавало. Також при розпорядженні вказаною земельною ділянкою Коцюбинською селищною радою порушено вимоги ст. ст. 20, 21 ЗК України та ст. 57 ЛК України щодо порядку зміни цільового призначення землі, оскільки зміна цільового призначення спірної земельної ділянки на порушення встановлених чинним законодавством вимог не проводилася, будь-яких рішень щодо такої зміни не приймалося.

У зв'язку з цим прокурор м. Ірпеня Київської області просив визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 24 грудня 2008 року № 1888/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 922208, виданий на ім'я ОСОБА_2, визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 352142, виданий на ім'я ОСОБА_1, скасувати його державну реєстрацію та визнати право власності держави на земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2014 року позовні вимоги прокурора м. Ірпеня Київської області задоволено частково. Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1888/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 922208 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0035, виданий на ім'я ОСОБА_2 Визнано недійсним державний акт серії ЯЛ № 325142 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0035, виданий на ім'я ОСОБА_1 та скасовано його державну реєстрацію. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на його ім'я та скасування його державної реєстрації і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Посилається на те що, коли земельна ділянка відчужена іншій особі за договором купівлі-продажу, який недійсним не визнавався, та на підставі якого спірна земельна ділянка ним набута, а державним актом, про визнання якого недійсним подано позов, посвідчується право власності на цю земельну ділянку за ним, погодитися із судовим рішенням в частині визнання недійсним державного акта на цю земельну ділянку та скасування його державної реєстрації вважає неможливим.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, застосувавши норми статей 12, 116, 118, 122, 152, 155, 173 ЗК України, вважав, що рішення від 25 грудня 2008 року № 1888/25-5 прийняте Коцюбинською селищною радою Київської області в межах повноважень відповідно до передбаченої статтями 116, 118 ЗК України процедури передачі у власність земельних ділянок, проте спірне рішення прийняте селищною радою з порушенням вимог пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення), оскільки на час його прийняття межі смт. Коцюбинське Київської області в установленому законом порядку не були визначені й встановлені, що, відповідно до статті 152 ЗК України, є підставою для визнання спірного рішення і державного акту, що виданий на підставі цього рішення, недійсними. При цьому суд вважав, що правових підстав для визнання права власності держави на спірну земельну ділянку немає.

У вказаній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому згідно вимог ст. 303 ЦПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Разом з тим, визнаючи недійсним державний акт, виданий на ім'я відповідача ОСОБА_1, який отримав у власність спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ради, на підставі якого видано державний акт на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку визнається недійсним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 відчужив зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2010 р. і останньому було видано державний акт серії ЯЛ № 325142 на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:043:0035, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

При задоволенні позову в цій частині суд залишив поза увагою підстави позову прокурора, який обґрунтовував вимоги тим, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу спірної ділянки є нікчемним згідно положень ст. 228 ЦК України як такий, що порушує публічний порядок, і не потребує визнання його недійсним. Саме у зв'язку з нікчемністю договору прокурор вважав, що державний акт, виданий ОСОБА_1 необхідно визнати недійсним.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість посилань прокурора на нікчемність договору купівлі-продажу від 14.12.2010 року, оскільки прокурор не надав доказів, що даний правочин порушує публічний порядок.

Однак, прийшовши до таких висновків, суд у порушення вимог ст. 81, 131, 152 Земельного кодексу України, ст. 204 Цивільного кодексу України, та всупереч попереднім висновкам про відсутність підстав вважати договір купівлі-продажу нікчемним, визнав державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_1 недійсним.

Суд першої інстанції також не взяв до уваги, що правовою підставою видачі цього державного акту є договір купівлі-продажу, про що зазначено у державному акті. Відповідно, без вирішення питання щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права на спірну ділянку за цивільно-правовою угодою, як це передбачає п. «в» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, підстави для визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цієї угоди, відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги прокурора в цій частині, колегія суддів вважає, що дані вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81, ст. 131 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За змістом вказаних норм правовою підставою набуття громадянином права власності на земельну ділянку є укладення ним цивільно-правової угоди, а державний акт, що видається на підставі такої угоди, лише посвідчує право особи на земельну ділянку. Отже, без встановлення судом недійсності (невідповідності вимогам закону) правочину, як правової підстави придбання громадянином земельної ділянки, визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цього правочину, є в даному випадку є необґрунтованим.

Такі висновки відповідають приписам щодо презумпції правомірності правочину, встановленим ст. 204 Цивільного кодексу України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, такі висновки узгоджуються із положеннями ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, згідно якої захист порушених прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом заявлення позову про визнання угоди недійсною.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, зазначивши в рішенні, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки не є таким, що порушує публічний порядок, оскільки укладений між приватними особами і його предметом є майно, що перебуває у приватній власності.

За таких обставин з огляду на те, що ОСОБА_1 набув права власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2010 року, який не визнаний судом недійсним і не є нікчемним (його недійсність не встановлена законом), а також враховуючи приписи ст. 204 Цивільного кодексу України щодо презумпції правомірності правочину, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання недійсним цього державного акта на право власності на земельну ділянку виданого на підставі договору купівлі продажу, з підстав вказаних прокурором у позові.

При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, який зробив Верховний Суд України на засіданні судової палати у цивільних справах при розгляді справи № 6-93цс 13, та при розгляді справи № 6-92цс 13, за змістом якого стосовно спору в даній справі вирішення питання про правомірність видачі державного акта на право власності на земельну ділянку безпосередньо залежить від законності правочину, на підставі якого такий акт виданий.

Таким чином, заочне рішення Ірпінського міського суду від 08 серпня 2014 року в частині визнання недійсним державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_1 та скасування його державної реєстрації відповідно до вимог ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині заочне рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись: ст.3, ч.2 ст.12 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.21 Закону України «Про основи містобудування», ст.ст.22, 39, 116, 152, 155, 173 ЗК України, ст.228 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 61, 213, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 серпня 2014 року в частині визнання недійсним державного акту на право приватної власності серії ЯЛ № 325142 виданий на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровий номер :01:043:0035 по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та скасування його державної реєстрації - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову прокурора міста Ірпеня в інтересах держави до ОСОБА_1 в цій частині.

В іншій частині заочне рішення Ірпінського міського суду від 08 серпня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :