Справа № 761/4516/15-ц
Провадження №2/761/3460/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням НОМЕР_1 площею 31,40 кв.м., яке розташоване на 7-му поверсі в будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати броньовані металеві двері з пропускною системою, що знаходяться в прохідній частині коридору на 7-му поверсі та встановити скляну перегородку, оздоблену пластиком, яка є стіною нежитлового приміщення НОМЕР_1 стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 154 500 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником нежитлового приміщення НОМЕР_1 площею 31,40 кв.м., яке розташоване на 7-му поверсі в будинку АДРЕСА_1. 25.11.2013 року останній уклав з ТОВ «ТРК» Договір оренди вказаного нежитлового приміщення, проте відповідачі демонтували скляну перегородку, оздоблену пластиком, яка одночасно слугувала стіною нежитлового приміщення НОМЕР_1 що відмежовувала його від коридору. Крім того, відповідачі встановили на 7-му поверсі в прохідній частині коридору загального користування броньовані металеві двері з пропускною системою, тим самим перешкоджаючи у користуванні ОСОБА_1 його власністю. Враховуючи, що відповідачі не надають доступу до нежилого приміщення та заперечують проти мирного шляху вирішення конфлікту, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3. в судове засіданні не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 набув право власності на нежитлове приміщення НОМЕР_1 площею 31.40 кв.м. поверх - 7, по АДРЕСА_1 на підставі договору Купівлі-продажу від 26.02.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_6

Цей факт підтверджується, зокрема, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2013 року.

ОСОБА_2 належить на праві власності група нежитлових приміщень НОМЕР_2 загальною площею 257,20 кв.м., група нежитлових приміщень НОМЕР_3, загальною площею 63.90 кв.м., що також розташовані на 7-му поверсі в буд. АДРЕСА_1

25.11.2013 року позивач уклав з ТОВ «Українська юридична агенція» Договір оренди нежитлового приміщення.

Листами № 02/12 від 02.12.2013 та № 09/01 від 09.01.2014 TOB «Українська юридична агенція» повідомила позивача про неможливість використання орендованого приміщення за призначенням у зв'язку з тим, що відповідачі перешкоджають TOB Українська юридична агенція» у вільному доступі до приміщення.

TOB «Українська юридична агенція» у вказаному листі також звернулось до позивача з проханням вирішити питання безперешкодного доступ) до орендованого приміщення, інакше, Договір оренди буде розірваний.

Факт перешкоджання відповідачами у здійсненні права власності позивачем зафіксовано у відповідному акті від 18.12.2014 року, згідно якого доступ до нежитлового приміщення НОМЕР_1 заблоковано, а саме: на 7-му поверсі в прохідній частині коридору загального користування, де знаходяться вихід з ліфтів та сходи між поверхами, ОСОБА_3 було встановлено броньовані металеві двері з пропускною системою, екземпляр пропуску ОСОБА_1 надано не було. Можливості вільно потрапити до нежитлового приміщення НОМЕР_4 у ОСОБА_1 немає.

За ч. 1 ст. 316 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, позивач є власником нежитлового приміщення НОМЕР_1 площею 31,40 кв.м., поверх - 7, по АДРЕСА_1, а відповідачі чинять перешкоди у здійсненні останнім права користування майном, відтак позовна вимога щодо зобов'язання відповідачів демонтувати броньовані металеві двері з пропускною системою, що знаходяться в прохідній частині коридору на 7-му поверсі в будинку АДРЕСА_1, підлягає задоволенню.

Разом з тим, прохання позивача щодо зобов'язання відповідачів встановити скляну перегородку, оздоблену пластиком, яка є стіною нежитлового приміщення НОМЕР_1 площею 31,40 кв.м., розташованого на 7-му поверсі по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування такої перегородки, а також обставини її демонтування відповідачами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, позивач просить стягнути з відповідачів збитки, що завдані ними внаслідок демонтування стіни у нежитловому приміщенні (реальні збитки), а також суму не отриманих ОСОБА_1 доходів від надання приміщення в оренду ТОВ «Українська юридична агенція» (упущена вигода).

Позивач не довів суду, що відповідачами було демонтовано стіну у вказаному приміщенні, тобто не довів доказів завдання йому реальних збитків.

Позивач не надав жодних доказів того, що він втратив доходи, які міг би одержати при наданні приміщення в оренду або поніс реальні збитки.

Таким чином, в частині стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в стравах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях останнього, які він зазнав, намагаючись відновити порушені права шляхом мирного вирішення конфлікту з відповідачами.

З заяви ОСОБА_1 від 18.12.2014 року вбачається, що позивач звертався до керівника ТРК «Європа-Плаза» з метою демонтування дверей, які перешкоджають вільному доступу до належного йому приміщення.

Так, суд приходить до висновку, що позивач, розраховуючи на вільне здійснення права власності своїм майном, дійсно зазнав душевних страждань, що полягали у неможливості отримання користування приміщенням, витратах часу на звернення до суду.

Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 316, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати броньовані металеві двері з пропускною системою, що знаходяться в прохідній частині коридору на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 та ведуть до нежилого приміщення НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його проголошення, а в разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: