Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/1657/14-ц Головуючий у 1-й інст. Сікан В. М.
Категорія 50 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Якухно О.М.

суддів: Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000 грн. щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 1996 році, внаслідок спільного подружнього життя та укладеного шлюбу із відповідачем, у них народилась дочка ОСОБА_4. В подальшому, шлюб між ними у 2005 році було розірвано. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_4 навчається в Гуманітарному інституті Київського університету імені Бориса Грінченка на контрактній основі денної форми навчання за напрямом «Журналістика», а тому потребує значних витрат на утримання.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2014 року до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2018 року, але не більше як до досягнення нею 23 років, за умови її навчання.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити рішення суду, зменшивши розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 з 750 грн. до 400 грн., щомісячно. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та ухваленим з порушенням норм матеріального права. Судом не враховано, що він не працює, має нерегулярний дохід, отримує лише 1 500 грн. на місяць та інших доходів не має, при цьому сплачує щомісячно на користь позивача - ОСОБА_2 по 400 грн. за виконавчим листом у справі про нарахування пені за прострочену заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої становить 17 465 грн. Також при ухваленні рішення судом не було враховано, що відповідач має ще чотирьох повнолітніх дітей щодо яких також має зобов'язання, так як є їх батьком.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було розірвано 22.06.2005 року (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно договору № 126154/14д від 18.08.2014 року ОСОБА_4 є студенткою першого курсу денної форми навчання Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, за напрямком підготовки «Журналістика», навчається на контрактній основі з 01.09.2014 року і закінчує навчальний заклад 30.06.2018 року (а.с.7).

Пунктом 4.2 Договору встановлена загальна вартість навчання в сумі 51 000 грн., з яких : 12 000 грн. за 1-й рік навчання, 12 500 грн. за 2-й рік навчання, 13 000 грн. за 3-й рік навчання, 13 500 грн. за 4-й рік навчання.

Відповідно до угоди № С14/89-2014 на проживання в гуртожитку КНУТД на 2014-2015 навчальний рік ОСОБА_4 забезпечена гуртожитком і плата за останній становить з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року в сумі 2920 грн. (а.с.8,9).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що у відповідача відсутні доходи, які дозволяють йому сплачувати кошти в сумі 2 000 грн. щомісячно, та врахував відсутність доказів на підтвердження доводів останнього щодо неможливості надання матеріальної допомоги на оплату вартості навчання дочки в розмірі більшому ніж 300 грн..

Колегія суддів погоджується з такою думкою суду, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (ч.1 ст.200 СК України)

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК України.

ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання за контрактом та сплачує за проживання у гуртожитку, а тому потребує матеріальної допомоги.

Розмір тільки зазначених витрат на місяць становить : (12000+2920):12=1243,33 грн..

Відповідачем не надано доказів на підтвердження свого майнового стану, а зазначено у своїх запереченнях до суду (а.с.29), що він офіційно не працює та має мінливий заробіток в сумі 1 500 грн. та погоджується надавати таку допомогу у вигляді 300 грн. на місяць, а тому суд прийшов до вірного висновку про стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку на період її навчання.

Враховуючи рівність доходів сторін, кожна сторона повинна нести витрати на оплату навчання та проживання у гуртожитку в розмірі 621,66 грн., а тому, з урахуванням інших необхідних витрат (харчування, придбання одягу та інше), стягнута судом сума в розмірі 750 грн. відповідає встановленим обставинам.

Наявність у відповідача інших повнолітніх дітей, без підтвердження відповідними доказами необхідності їх утримання (навчання, недієздатність та інше), не може впливати на визначення розміру аліментів.

Крім того, колегія суддів вважає, що наявність заборгованості по сплаті аліментів до повноліття дитини та заборгованості по кредитних зобов'язаннях, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на навчання, стягнутих судом першої інстанції, оскільки останні виникли внаслідок несвоєчасного виконання своїх зобов'язань відповідачем і не є належним доказом на підтвердження його майнового стану.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: