Справа № 199/4858/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив,

що 14.03.2015 року водій ОСОБА_4 близько 08 год. 10 хв., керуючи автомобілем Шкода Фабія, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Передовій, 184 у м. Дніпропетровську, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався що не буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 Під

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав пошкодження капоту, переднього лівого крила, лівої фари, лобового скла, переднього бамперу, решітки радіатора.

Відповідно до полісу № АІ/3678572 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, свою цивільно-правову відповідальність як власника автомобіля Шкода Фабія, державний номерний знак 665-51 AB ОСОБА_4 застрахував у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

17 березня 2015 року позивачем на адресу страхової компанії було направлено заяву (повідомлення) про дорожньо-транспорту пригоду, а також в цей же день було направлено заяву про відкодування шкоди заподіяної автомобілю. Проте ніякої страхової виплати нею здійснено не було.

Згідно висновку експерта за № 2778 від 09 квітня 2015 року вартість матеріальної збитку нанесеного власнику автомобілю НОМЕР_3 пошкодженого внаслідок ДТП складає 21319 грн. 90 коп.

Відповідач ОСОБА_4 спочатку погоджувався частково відшкодувати позивачу шкоду, але зараз відмовляється від відшкодування завданих збитків, посилаючись на страхову компанію, в звязку з чим він змушений звернутися до суду за даним позовом. Одночасно також просить суд стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., спричиненої йому їх незаконними діями, та яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із протиправною поведінкою відповідачів, пошкодженням майна, яке йому було ввірено, також втратою заробітку, оскільки на час знаходження автомобіля в ремонті, він не мав можливість працювати та заробляти кошти.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позову.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в обґрунтування чого зазначивши, що відповідно до полісу № АІ/3678572 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач ОСОБА_4 застрахував свій автомобіль у приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія». Згідно п. 5 вказаного полісу розмір франшизи складає 1 000,00 грн.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого, виходячи з чого обовязок по відшкодуванню шкоди лежить на страховій компанії. Заперечивши проти стягнення моральної шкоди, зазначив що позивач, пред'явивши дану вимогу, не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, зокрема. Також просив суд відмовити у вимозі до нього позивача щодо стягнення 850 грн. , які позивачем понесені на складання висновку експерта , оскільки відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязок щодо визначення матеріального збитку також лежить на страховій компанії, та відшкодування таких витрат, в разі самостійного обрання аварійного комісара, або експерта для визначення розміру такої шкоди.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» до судового засідання свого представника не направила, надала суду заяву про слухання справи у відсутність представника та свої письмові заперечення проти позову в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в обґрунтування чого зазначивши, що позивач направив на адресу страхової компанії повідомлення про ДТП від 17.03.2015 року з додатками. Повідомлення страхова компанія отримала 21.03.2015 року та зареєструвала 23.03.2015 року .

До зазначеного повідомлення позивачем не було додано заяву про виплату страхового відшкодування, на що посилається в позові позивач. Таку заяву компанією отримано лише 26.06.2015 року. Таким чином позивачем порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» оскільки подав заяву про виплату страхового відшкодування лише через три місці після повідомлення, тоді як граничний термін подачі заяви на виплату страхового відшкодування був 21.04.2015 року, а тому відповідно до вимог того ж Закону строк спливу виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті його спливає через 90 днів після отримання заяви, тобто 24.09.2015 року.

Також не погоджуються з висновком № 2778 від 09.10.2014 року долученого позивачем до матеріалів справи, оскільки позивач провів огляд пошкодженого транспортного засобу марки ВАЗ державний номер АЕ 9553 СХВ без виклику відповідача та потерпілої особи, що є грубим порушенням п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. Таким чином, вважають, що розрахунок суми страхового відшкодування повинен бути здійснено на підставі звіту, проведеного на замовлення страхової компанії № 95/53.04.15 від 02.04.2015 року, акт огляду якого був проведений 31.03.2015 року за участю уповноважених осіб а саме представника позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Відповідно до даного звіту було встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу у розмірі 15300,14 грн. в тому числі ПДВ 1925,14 грн.

У випадку прийняття страховою компанією рішення про виплату страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування складатиме 12375,00 грн., де 15300,14 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу; 1925,14 грн. - ПДВ; 1000 грн. франшиза, яка відповідно до полісу №АІ/3678572 повинен сплатити ОСОБА_4 відповідно до статті 1194 ЦК України з нього також підлягає стягненню сума різниці між оціненою шкодою заподіяною внаслідок ДТП та фактичними витратами позивача на відновлювальний ремонт, у випадку їх підтвердження документально.

У зв'язку із тим що відповідачем у встановлений законом строк проведено огляд пошкодженого транспортного засобу за участю представника позивача та складено звіт для визначення розміру збитків, а позивачем було проведено автотоварознавче дослідження за власним бажанням, та у відсутність представника страхової компанії, вважають, що відсутні також підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати витрат на проведення експертизи.

Заперечивши проти стягнення моральної шкоди, зазначив, що під час ДТП 14.03.2015 року позивачу не було заподіяну шкоду здоров"ю, а тому відсутнє право на відшкодування моральної шкоди та витрат за вимоги немайнового характеру.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_4, ознайомившись із письмовими запереченнями відповідачПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 березня 2015 року близько 08.10 години водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Шкода Фабія, державний номер НОМЕР_1, по вул. Передовій, 184 у м. Дніпропетровську, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ, державний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1. Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року визнано ОСОБА_4, та вказано на порушенням ним Правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушенням , передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, що створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 п.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як слідує із наданих позивачем доказів, в обґрунтування своїх вимог, власником пошкодженого автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №323221.

Як зазначено вище та слідує з приписів норми статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В даному разі необхідним є наявність факту належності такого майна на праві власності потерпілій особі.

Оскільки пошкоджене майно, а саме автомобіль ВАЗ, державний номер НОМЕР_4 на праві власності належить ОСОБА_2, в той час як матеріальну та моральну шкоду з відповідачів на свою користь просить суд стягнути ОСОБА_1, як представник позивача, так як є користувачем даного автомобіля на підставі довіреності виданої ОСОБА_2 від 19 листопада 2014 року, суд вважає вимогу про відшкодування матеріальної шкоди безпідставною, такою що не ґрунтується на вимогах Закону, тому вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач також просить суд стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., зазначивши, що незаконними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із протиправною поведінкою відповідачів, пошкодженням майна, яке йому було ввірено, також втратою заробітку, оскільки на час знаходження автомобіля в ремонті, він не мав можливість працювати та заробляти кошти.

Як передбачено ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Оскільки каліцтва чи іншого ушкодження здоровя ОСОБА_1 в результаті ДТП, учасником якого він став, не поніс, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року., та і слідує зі слів самого ОСОБА_1, а власником пошкодженого автомобіля він не є, що давало б йому право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення його прав, суд також вважає за необхідне в задоволенні даної вимоги відмовити в повному обсязі.

Виходячи з вищевикладених обставин справи та зазначеного нормативного обґрунтування, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, питання про розподіл судових втрат вирішено у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 222-224, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :