У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в період з 31 жовтня 1993 року по 15 червня 2001 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу, вона продовжила проживати із відповідачем однією сім'єю та вести спільне господарство. З березня 2012 року вона вирішила припинити спільне проживання. Зазначала, що за період спільного проживання ними частково здійснено будівництво житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1. Вважала, що використані при будівництві житлового будинку будівельні матеріали є спільним майном подружжя. Враховуючи те, що в неї на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, позивачка просила суд встановити факт проживання із відповідачем однією сім'єю в період з 20 квітня 2001 року по 30 березня 2012 року, визнати будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ѕ частини будівельних матеріалів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 20 квітня 2001 року по 30 березня 2012 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельні матеріали загальною вартістю 77 706 грн 60 коп., використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_5 будівельні матеріали вартістю 77 706 грн 60 коп., використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію за будівельні матеріали у розмірі 38 853 грн 30 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2014 року змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 15 червня 2001 року по 29 лютого 2012 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 75 232 грн 60 коп., використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 37 616 грн 30 коп., використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 51 530 грн 30 коп., використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить суд змінити рішення апеляційного суду в частинах встановлення факту проживання однією сім'єю та в частинах поділу майна, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ст. 74 СК України).

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, апеляційний суд правильно застосував положення ст. ст. 70, 74 СК України та обґрунтовано визнав за позивачкою право власності на будівельні матеріали та обладнання на загальну вартість 37 616 грн 30 коп.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук