Справа № 180/889/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказавши, що вони є власниками будинку АДРЕСА_1, Дніпропетровської області, який розташований на земельній ділянці площею 962 кв.м., будинок ними придбано у чоловіка відповідачки, який на даний час помер, за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 18 лютого 2000 року, договір оформлений на товарній біржі «Українська».

Вони як власники зареєстрували договір у Бюро технічної інвентаризації, користується будинком та сплачують всі комунальні платежі. Однак вони не знали, що договір потрібно оформити нотаріально, тому вказана обставина створила для них ряд труднощів.

Просять визнати договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1, Дніпропетровської області, який розташований на земельній ділянці площею 962 кв.м., укладений 18 лютого 2000 року та зареєстрований на товарній біржі «Українська» між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - дійсним.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 лютого 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1, Дніпропетровської області, який розташований на земельній ділянці площею 962 кв.м. (л.с. 4 - договір купівлі-продажу нерухомого майна).

Договір купівлі - продажу оформлявся на товарній біржі «Українська».

Позивачі зробили зі своєї сторони дії, спрямовані на виконання договору, що цілком підтверджується вказаним договором купівлі-продажу від 18.02.2000 року. Оформити нотаріально договір не представляється в даний час можливим.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими ст. 227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно до ст. 153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2 ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно до ч.2ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними, норми ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди /2000 рік/ норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачами на момент укладання спірної угоди виконано.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Зважаючи на те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, а сторони всі свої зобов'язання за договором виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_5 Олексійовича та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1, Дніпропетровської області, який розташований на земельній ділянці площею 962 кв.м., укладений 18 лютого 2000 року та зареєстрований на Південно-східному регіональному управлінні Української товарної біржі між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. С. Янжула