Справа № 333/4815/15-ц
Пр. № 2/333/2196/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), -

ВСТАНОВИВ:

КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в особі філії КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» Комунарського району звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), посилаючись на те, що у період з 01.10.2010 року по 01.09.2015 року Концерн «МТМ» надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 36-А кв.93. Згідно з довідки про місце проживання МКП «Основаніє» відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає в квартирі за зазначеною адресою, є споживачем наданих позивачем послуг та не сплачує плату за отриманні послуги, станом на 27.11.2015 року за період з жовтня 2010 року по 01.09.2015 року заборгованість складає 4000 грн.. Договір про надання послуг з централізованого опалення між Концерном "МТМ" та відповідачем не укладено, по незалежним від позивача причинам. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4000,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В додаткових поясненнях зазначила, що відсутність укладеного між споживачем та Концерном «МТМ» договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, не позбавляє споживача відповідальності та обовязку зі сплати спожитих послуг. Концерн «МТМ» вже звертався до суду с заявою про видачу судового наказу у відношенні ОСОБА_1 та на вимоги суду до справи надавав розрахунок позовних вимог з 01.01.2011 року по 01.06.2014 року, з урахуванням заявленого клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надала до суду свої заперечення в яких зазначила, що тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води ніким не затверджені, боргу за надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) вона не має, неодноразово зверталася до позивача з заявами про внесення змін до особового рахунку, в звязку з відсутністю заборгованості, договір між нею та позивачем про надання послуг не укладався. Крім того відповідач ОСОБА_1 заявила клопотання про застосування строку позовної давності, надала до суду розрахунок, за яким вона вважає, що з 01.10.2010 року по 01.09.2015 року вона повинна була сплатити 1495,76 грн., а сплатила більше 5416,02 грн.. Надала контр розрахунок про кількість тепла та її вартості за 1 місяць на обігрів спірної квартири.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с.5).

На підставі п.1 Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено концерн «Міські теплові мережі» в будинках, межі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «Міські теплові мережі».

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг Концерн «Міські теплові мережі» визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає в житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднанні до теплових мереж Концерну «МТМ».

Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26.04.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно ст.24 Закону України «Про теплопостачання» одним з основних обовязків споживача, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Теплова енергія може споживатись лише на підставі договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У період з 01.10.2010 року по 01.09.2015 року Концерн «МТМ» надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 36-А кв.93.

Згідно з Довідки про місце проживання МКП «Основаніє» №1250 від 10.06.2014 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в кв.№93 в буд.№36-А по вул. Новокузнецька в м. Запоріжжя, на ОСОБА_1 зареєстрований особовий рахунок №113307853 (а.с.9) та не заперечувалось сторонами, що відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 36-А кв.93.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року .

Твердження відповідача про недоведеність позивачем розміру заборгованості спростовується наявним у справі розрахунком, з якого вбачається нарахування окремо по кожній складовій наданих відповідачем послуг, а саме вартість опалення, підігріву питної води та абонплата за опалення (а.с.61-62). Судом встановлено, що нарахована заборгованість відповідає тарифам на відповідні послуги, які встановлювались рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради, а саме, рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.01.2011 року за №39, що регламентувало тарифи у період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року, рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.12.2012 року за період з 01.01.2013року по 28.02.2014 року.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачем контр розрахунок (а.с.55), оскільки він не відповідає п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, яким зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири.

Встановлено, що договір про надання вказаних комунальних послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем.

Що стосується строків позовної давності суд приходить до наступного.

04.11.2014 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя судовий наказ №333/6973/14-ц виданий Комунарським районним судом м.Запоріжжя 08.09.2014 року на підставі заяви Концерну «МТМ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за надані послуги у вигляді постачання теплової енергії у розмірі 4220,95 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн., скасовано(а.с.10).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у вересні 2014 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2. заборгованості за вказані комунальні послуги, що підтверджується штампом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2014 року. 04.11.2014 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя судовий наказ №333/6973/14-ц виданий Комунарським районним судом м.Запоріжжя 08.09.2014 року на підставі заяви Концерну «МТМ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за надані послуги у вигляді постачання теплової енергії у розмірі 4220,95 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн., скасовано(а.с.10).

Отже, Концерну «МТМ» звернувшись у вересні 2014 року до суду із заявою про видачу судового наказу вчинило дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України,перервавши строк позовної давності, а тому обчислення строку позовної давності до пред'явлених позивачем вимог, починається з вересня 2014 року і обраховується до вересня 2011 року.

Таким чином, заборгованість в межах строку позовної давності складає 3288,82 грн.(а.с.61-62), оскільки вимоги позову про заборгованість з жовтня 2010 року по серпень 2011 року за знаходяться поза межами трирічного строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований в межах позовної давності у розмірі 3288,82 грн. та підтверджений матеріалами справи та розрахунком наданим позивачем, крім того, з відповідача слід стягнути витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн..

Керуючись ст.ст.526, 611, 625 ЦК України, ст.ст.67, 68 ЖК України, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, ч.4 ст.169, ст.ст.209, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № 2813, Запорізьке обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) заборгованість у розмірі 3288 гривень 82 копійки (три тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 82 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № 2813, Запорізьке обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн..60 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова