Єдиний унікальний номер 741/132/15-ц
Провадження № 2/741/104/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 25 лютого 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

з участю позивача

та відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер його батько ОСОБА_5. Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області, земельних паїв, які розташовані на території колишнього КСП «Перемога» с. Пустотине Носівського району та майнових паїв. Він (позивач) на момент смерті матері та батька постійно проживав та був зареєстрований разом з ними. Після смерті матері та батька він (позивач), а також його рідні брат ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавали. У січні 2015 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину він (позивач) звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 Від нотаріуса він дізнався, що на момент смерті матері та батька не тільки він сам, а й ОСОБА_1 значиться таким, що проживав із спадкодавцями на час відкриття спадщини. У зв'язку з цим ОСОБА_1 також має право на 1/2 частини спадкового майна. Він (позивач) стверджував, що на момент смерті матері та батька ОСОБА_1 фактично постійно проживав у м. Бобровиця Чернігівської області, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті батьків.

ОСОБА_2 просив встановити факти непроживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на час відкриття спадщини після смерті останніх.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що він (позивач) та його брат зареєстровані в АДРЕСА_1 Фактично брат проживає в м. Бобровиця Чернігівської області в будинку своєї дружини. Батько фактично проживав у будинку своєї матері. Він (позивач) звертався до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Після смерті матері ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що він не бажав приймати спадщину після смерті матері та батька, але й не звертався до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, направила заяву, у якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, просила розгляд справи проводити без її участі.

Суд розглядає справу у відсутність відповідача ОСОБА_3 за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_1, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 8, зворот а.с. 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, установленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на день смерті матері та батька були зареєстровані в АДРЕСА_1 що підтверджується довідками (а.с. 15; 16).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у шестимісячний строк після смерті матері та батька не подавав до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після їх смерті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку після прибуття до нового місця проживання, а саме: м. Бобровиця Чернігівської області, зареєстрував своє місце проживання на території даної адміністративно-територіальної одиниці.

Установлення факту, зазначеного в позові ОСОБА_2, суперечить чинному законодавству.

Ураховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв