РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Мукачево Справа №303/7689/14-ц

2/303/207/15

Номер рядка стат.звіту-50

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

при секретарі Прокоп Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача (1) ОСОБА_2

до відповідача (2) ОСОБА_3

третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції

про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

За участю:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача (2) - ОСОБА_3;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання його батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (надалі - дитина).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у нього та відповідачки (2) народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Оскільки на час народження дитини, відповідач (2) перебувала у шлюбі з відповідачем (1), відомості про батька дитини внесено до актового запису за прізвищем чоловіка відповідачки (2). Однак, позивач є біологічним батьком дитини, оскільки з 2009 року з відповідачкою (2) мали стосунки та періодично проживали разом, а з 2013 року фактично перебувають у шлюбних відносинах.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач (2) у судовому засіданні та в адресованій суду письмовій заяві від 20.01.2015 (а.с. 43) позовні вимоги визнала повністю, зазначивши, що позивач є біологічним батьком сина ОСОБА_4.

Відповідач (1) будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, тому справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 24 вересня 2012 року виконкомом Чинадієвської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 вказані: ОСОБА_2 («батько») та ОСОБА_3 («матір») (а.с. 12).

Як підтвердили у судовому засіданні позивач та відповідачка (2) відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 були внесені виходячи з презумпції походження дитини, народженої в шлюбі від подружжя.

Судом також встановлено, що 23 липня 2007 року шлюб, між відповідачами розірвано, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії рішення Дніпропетровського районного суду м. Києва та свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.09.2007 року (а.с. 13, 14).

З довідки виданої 15 липня 2014 року виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району №1808, вбачається, що ОСОБА_1 проживає однією сім'єю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).

Надаючи правову оцінку вищевказаним доводам позивача, суд, у контексті з вищевказаними фактичними обставинами справи виходить з наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов'язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 7 грудня 2006 року за результатами розгляду справи «Хант проти України» (Заява N 31111/04) (п.п. 54-55) зазначив, що: «між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

В іншому своєму рішенні від 18 грудня 2008 року (справа «Савіни проти України», Заява №39948/06, п.п. 47, 48) Європейський суд з прав людини вказав на те, що: «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя».

В свою чергу, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 128 Сімейного кодексу України (частини перша, друга) за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Частиною першою статті 129 Сімейного кодексу України визначено право особи, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, на пред'явлення до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позову про визнання батьківства.

У відповідності до п.п. 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

За результатами судового розгляду справи встановлено, що дитина була народжена після розірвання шлюбу між відповідачами (1), (2), тому відомості у актовий запис про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України були внесені неправомірно, так як відповідачу (2) не було відомо про розірвання шлюбу між нею та відповідачем (1).

В свою чергу, з 2009 року позивач та відповідач (2) періодично проживали один з одним та підтримували близькі відносини, а на даний час проживають разом однією сім'єю (а.с. 15). Також, позивач вважає себе біологічним батьком дитини, що визнається відповідачем (2).

З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення основоположних прав дитини на зростання в умовах турботи, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток з боку саме батьків, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Якутськ Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1, мешканця АДРЕСА_2) батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Внести зміни до актового запису №81 про народження ОСОБА_4, складеного виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області 24 вересня 2012 року, вказавши у графі прізвище дитини «ОСОБА_4», а в графі батько дитини «ОСОБА_1».

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Кость

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 02.03.2015.