У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 березня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 10 червня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 167-011/ФКВ-08, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 37 000 доларів США строком до 7 червня 2023 року під 14,8% річних.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору 10 червня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №167-011/Zфпор-08.

Крім того, 10 червня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір №167-011/Zфквіп-08, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку належну їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 461 997 гривень 80 копійок, яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів, а також звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 березня 2013 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості в розмірі 461 997 гривень 80 копійок, що утворилася у ОСОБА_4 перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 14 січня 2013 року за кредитним договором № 167-011/ФКВ-08 від 10 червня 2008 року шляхом продажу на публічних торгах, звернути стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_6 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 за іпотечним договором №167-011/Zфквіп-08 від 10 червня 2008 року з початковою ціною предмета іпотеки для її подальшої реалізації в 216600 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року заочне рішення суду першої інстанції змінено, доповнено резолютивну частину після слів «в розмірі 461 997 гривень 80 копійок» словами «з яких заборгованість за тілом кредиту - 287 548 гривень 18 копійок, відсоткам - 174 449 гривень 62 копійки». Виключено «з початковою ціною предмета іпотеки для її подальшої реалізації в 216600 гривень» замість цього вказано «з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна».

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 березня 2013 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Горелкіна Н.А. Іваненко Ю.Г.