АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Ап. Провадження № 22-ц/796/428/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року за позовом Прокурора Подільського району м. Києва в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_3, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, Державна реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності на майно,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року Прокурор Подільського району м. Києва в інтересах Київської міської ради звернувся в суд з уточненим позовом, просив суд визнати спадщину після померлої ОСОБА_4 у виді квартири АДРЕСА_1 та вкладу у ВАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 9 945 гривень 26 копійок на рахунку 30281 відумерлою; визнати право власності на зазначену квартиру та вклад за територіальною громадою м. Києва; виселити ОСОБА_3 із самовільно зайнятої квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року визнано спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у виді квартири АДРЕСА_1 та вкладу у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на рахунку НОМЕР_1 відумерлою.

Визнано за територіальною громадою міста Києва право власності на квартиру АДРЕСА_1 та вклад у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на рахунку НОМЕР_1.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на підставі договору про надання правової допомоги від 27 червня 2014 року (т.1 а.с.206), подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про відмову у позові.

Справу розглянуто без участі ОСОБА_2 та її представника, як вбачається останні належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить власноручний підпис у розписці про повідомлення (т.2 а.с.27).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року позовні вимоги прокурора Подільського району м. Києва в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_3 про виселення залишені без розгляду за заявою прокурора (т.1, а.с.178).

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, ( копія актового запису про смерть №8830 від ІНФОРМАЦІЯ_1 т.1, а.с.13-14).

На день смерті ОСОБА_4 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 березня 1995 року відділом приватизації житла Подільської районної ради народних депутатів м. Києва (т.1, а.с.15-17 - лист Київського БТІ, Т.1, а.с.18-19 - копія свідоцтва).

Також, померлій належали грошові кошти, які обліковуються на пенсійному рахунку НОМЕР_2, відкритому у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10026/0108 ПАТ «Державний ощадний банк України». Заповідальне розпорядження та розпорядження на користування вкладом відсутні.

Заповіт ОСОБА_4 не залишала, що вбачається з витягу спадкового реєстру (т.1, а.с.38).

22 жовтня 2009 року до Четвертої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої тітки ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3 (т.1, а.с.30 - копія заяви).

З листа за №2097/02-14 від 01 листопада 2011 року Четвертої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4, оскільки не встановлений факт родинних відносин та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (т.1, а.с.41).

У листі КП «Мостицький» від 27 липня 2012 року за № 1142 зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. ОСОБА_4 з приводу реєстрації ОСОБА_3 не зверталась (т.1 а.с.47).

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що заповіт померла ОСОБА_4 не залишала, відсутні і спадкоємці за законом.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 п'ять років до смерті останньої, а тому є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_4 у розумінні ст. 1264 ЦУ України, тобто є спадкоємицею четвертої черги за законом.

Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки чинним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2010 року було встановлено ту обставину, що ОСОБА_3 проживав у спірній квартирі з січня 2003 року до смерті ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.44).

Відповідно до положення ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положення ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року, виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_6 із самоправно зайнятої квартири АДРЕСА_1 (т.2, а.с.48-51).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка наданим доказам, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: