АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/502/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2014 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього.

Заслухавши доповідь судді, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ «Дельта Банк» вказувало, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0 від 14.03.2008 року, відповідно до якого банк надав останньому 66000 дол. США, а з метою забезпечення грошових зобов`язань за вказаним договором відповідач за договором іпотеки №79803 від 14.03.2008 року передав у іпотеку квартиру. ОСОБА_4 умови договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 1161155, 66 грн. Між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а тому позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати вказаної заборгованості звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки шляхом передачі у його власність предмета іпотеки, а саме квартири № 178, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 36/3.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що відмовляючи в задоволенні позову суд вийшов за межі своїх повноважень, відмовивши в задоволенні позову з підстав недопущення примусового стягнення нерухомого житлового майна відповідачів, що не є функцією суду, оскільки примусове стягнення здійснюється лише органами державної виконавчої служби, що є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не діє на відносини іпотеки згідно іпотечного договору, які виникли до набрання ним чинності, оскільки в ньому встановлені норми, які погіршують становище іпотекодержателя, права якого захищені Конституцією України, Законами України «Про заставу», «Про іпотеку» та іпотечним договором від 29.11.2007 року.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого останньому надано кредит в сумі 66000 доларів США строком до 13 лютого 2029 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11, 90 річних.

14 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, п. 1.1. якого передбачено передачу іпотекодавцем в іпотеку іпотекодержателю квартири АДРЕСА_1, загальною площею 51, 8 кв. м. та належить іпотекодавцю на праві власності.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Станом на 11 вересня 2014 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитом становила 1161155 грн. 66 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до договору іпотеки № 79803 від 14.03.2008 року предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 51, 8 кв. м. (а.с. 41).

Згідно копії паспорта ОСОБА_4 місцем його реєстрації і проживання є саме вказана квартира, яка є предметом іпотеки (а.с. 70 зворот).

У запереченні на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що згоди на відчуження вказаної квартири не надає (а.с. 68).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність вимог позивача у зв'язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому обґрунтовано з цих підстав відмовив у задоволенні позовних вимог.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі своїх повноважень, відмовивши в задоволенні позову з підстав недопущення примусового стягнення нерухомого житлового майна відповідачів, що не є функцією суду, оскільки примусове стягнення здійснюється лише органами державної виконавчої служби, безпідставні.

Звертаючись з позовом ПАТ «Дельта Банк» просило суд у примусовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому суд вправі був приймати рішення по суті на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і у зв'язку з дією цього Закону відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилання на те, що названий вище Закон не діє на відносини іпотеки згідно іпотечного договору, які виникли до набрання ним чинності, необґрунтовані.

Вказаний закон набрав чинності з дня його опублікування 11 червня 2014 року і він регулює відносини, які хоча і виникли раніше, але продовжують існувати на день набрання ним чинності.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27