У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1, про визнання припиненим договору поруки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») на рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що згідно з кредитним договором від 19 вересня 2008 року № 0 ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у розмірі 35 000 дол. США, зі строком повернення не пізніше 18 вересня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 19 вересня 2008 року № 229816, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником всіх його зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів не виконує. З огляду на зазначене, просило стягнути кредитну заборгованість, заборгованість по процентах і пеню.

У липні 2014 року ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов, в якому зазначав, що надіславши на адресу позичальника ОСОБА_1 листа від 15 травня 2009 року за № 914 про зміну строку виконання основного зобов'язання, в якому встановив строк повернення кредиту до 8 липня 2009 року, банк протягом 6 місяців мав право звернутися до нього як до поручителя з вимогою про погашення заборгованості, однак цього не зробив. З огляду на зазначене, просив визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 9 жовтня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 19 вересня 2008 року № 0, яка станом на 28 травня 2014 року складалася із: кредитної заборгованості в розмірі 15 118,06 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 179 565 грн 73 коп.; заборгованості по процентах у розмірі 7 166,23 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 85 117 грн 36 коп.; пені в розмірі 786,01 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 9 335 грн 87 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано і ухвалено в цих частинах нове рішення. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 19 вересня 2008 року № 229816, укладений між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 коштів та в частині задоволення зустрічного позову скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що шестимісячний строк у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимоги до поручителя повинен обраховуватись з дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким, на думку суду, є визначений кредитним договором строк.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що листом від 15 травня 2009 року № 914 банк встановив новий строк виконання основного зобов'язання, а саме до 8 липня 2009 року, та всупереч ч. 4 ст. 559 ЦК України протягом 6 місяців не пред'явив вимоги до поручителя.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко