АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5608/14-ц Номер провадження 22-ц/786/790/15Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства "Альфа-банк" про розірвання договору підряду та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила розірвати договір побутового підряду № ВF 379 від 17.09.2014 року, укладений між нею та ОСОБА_2 по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, стягнути з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_3, користь матеріальну шкоду в сумі 22042 грн.84 коп. та спричинену моральну шкоду в сумі 5000 грн.00 коп.

В обґрунтування позову, вказувала на те, що після детального ознайомлення зі змістом договору побутового підряду № ВF 379 від 17.09.2014 року, виявила бажання розірвати його. 18.09.2014 року та 22.09.2014 року направляла на ім'я ОСОБА_2 лист вимогу про розірвання договору та повернення коштів, які були взятті позивачем в кредит та перераховані ПАТ «Альфа-банк» на рахунок ФОП ОСОБА_2 Однак, кошти до цього часу не повернуті.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано договір побутового підряду № ВF 379 від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 17617 грн. 00 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2014 року в приміщенні фірми «Офіс вікна» за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 підписала договір № 379 на встановлення в своїй квартирі пластикових вікон. Виконавцем робіт в договорі зазначено ОСОБА_2 та міститься підпис останньої (а.с. 6).

За договором підряду на підставі обмірів, проведених ОСОБА_5 за місцем мешкання позивачки, 17.09.2014 року була оформлена специфікація Товару № 401654495 (а.с.82).

Згідно кредитного договору № 401654495 від 17.09.2014 року ОСОБА_3 уклала з ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір на суму 17617 грн. для оплати товару згідно з переліком, що вказаний у специфікації № 401654496 від 17.09.2014 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 (а.с.9).

Платіжним дорученням № 34222 від 18.09.2014 року кошти в сумі 17617 грн. були перераховані ПАТ «Альфа банк» на ім'я ФОП ОСОБА_2 (а.с. 83).

ОСОБА_2 платіжним дорученням №169 від 18.09.2014 року перерахувала на завод скло оплату за метало-пластикові вироби відповідно до рахунку № 254066 від 18.09.2014 року (а.с. 84).

Із заяви ОСОБА_3 від 18.09.2014 року, отриманої співробітником банку 18.09.2014 року, вбачається, що заявниця прохала 18.09.2014 року вранці анулювати (розірвати) споживчий кредитний договір, коштів за яким вона не отримувала (а.с.12).

18.09.2014 року ОСОБА_3 також направила ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 вимогу - претензію про розірвання договору, укладеного 17.09.2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення листа та квитанцією про оплату рекомендованого листа з повідомленням (а.с.14).

28.09.2014 року позивач направила рекомендований лист на ім'я голови правління ПАТ «Альфа Банк» про розірвання кредитного договору, в якому зазначила, що з даним проханням вона зверталася до банку 18.09.2014 року до 10.00, що підтверджується поштовим повідомленням та квитанцією про оплату рекомендованого листа з повідомленням.

22.09.2014 року позивач звернулася з листом до голови правління ПАТ «Альфа Банк», в якому просила провести службове розслідування з приводу не виконання її листа від 18.09.2014 року про розірвання кредитного договору, що підтверджується поштовим повідомленням та квитанцією про оплату рекомендованого листа з повідомленням.

Відповідно до довідки ПАТ «Альфа банк» від 29.19.2014 року кошти в сумі 17617 грн. 00 коп. по кредитному договору № 401654495 від 17.09.2014 року перераховані ФОП ОСОБА_2 18.09.2014 року (а.с. 53).

22.09.2014 позивач повторно направила рекомендований лист на ім'я ОСОБА_2 з проханням повернути їй кошти в сумі 17617 грн., що підтверджується поштовим повідомленням та квитанцією про оплату рекомендованого листа (а.с.22,23).

За фактом шахрайських дій невідомих осіб 22.09.2014 року позивач звернулася з заявою до прокуратури м. Кременчука (а.с.24-28).

02.10.2014 року ПП ОСОБА_2 направила позивачу повідомлення про виконання заказу на виготовлення конструкцій. (а.с. 43).

Частково задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону належним чином звернулася до відповідачів з вимогою про розірвання договору побутового підряду, однак відповідачі своєчасно заходів до його розірвання не вчинили, чим спричинили позивачу матеріальну та моральну шкоду.

З вказаним не може погодитися колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 5,10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. За вимогами ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог, заперечень та доказів наданих сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Як вірно встановлено судом, 18.09.2014 року та 22.09.2014 року ОСОБА_3 направила ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 вимогу - претензію та заяву відповідно про розірвання договору, укладеного 17.09.2014 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про їх вручення та квитанціями про оплату рекомендованих листів з повідомленням (а.с.14, 23).

Проте, вказані поштові повідомлення були отримані, представником ОСОБА_2 за довіреністю, ОСОБА_4 лише 30.09.2014 року.

Разом з тим, 02.10.2014 року ПП ОСОБА_2 направила позивачу повідомлення про виконання заказу на виготовлення конструкцій разом із фотокопіями конструкцій. (а.с. 43).

З написів, що маються на металоконструкціях вбачається, що вони були виготовлені на адресу позивача вже 24.09.2014 року (а.с. 44-50).

Згідно п. 3.1 договору 379, замовник зобов'язався сплатити вартість виробів, що складає 17617 грн. 30 коп.

Таким чином, з наведеного слідує, що виконання робіт по виготовленню конструкцій мало місце ще до отримання виконавцем офіційної вимоги замовника щодо розірвання договору, а тому у ОСОБА_2 не було підстав припинення виконання умов договору.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вказаних вимог закону ОСОБА_3 не виконала, оскільки не довела факту належного повідомлення ОСОБА_2 про свій намір розірвати договір раніше, тобто до початку виконання робіт.

За таких обставин, на час вирішення спору, між сторонами склалися правовідносини, які врегульовані ч. 2 ст. 867 ЦК України, тобто замовник ОСОБА_3 до здачі їй роботи відмовилася від договору, однак на час такої відмови робота була виконана та оплачена згідно умов договору.

При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що умови договору містять обов'язок виконавця забезпечити роботи по виготовленню віконних конструкції і передачу їх у власність замовника, а останній в свою чергу зобов'язується прийняти та оплатити вартість зазначених виробів. Вартості встановлення віконних конструкції договір не містить. Тому розмежувати вартість виробів і вартість робіт по їх установці неможливо, а відтак неможливо визначити розмір фактично виконаної роботи від її загальної ціни.

Суд першої інстанції в порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначені обставини уваги не звернув, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, і як наслідок безпідставно дійшов висновку про доведеність позивачем належного повідомлення відповідача, що дало б можливість припинення договору та повернення коштів.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було ухвалене рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.4 ч.1. ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 309, 314 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства "Альфа-банк" про розірвання договору підряду та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуль В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.