У Х В А Л А

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 16 червня 1995 року по 1 липня 2011 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 Мають спільну доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вже досягла повноліття та з 1 вересня 2014 року навчається в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету, вищому навчальному закладі ІІ рівня акредитації, на денній формі навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки під час навчання не надає. Посилаючись на те, що в неї скрутне матеріальне становище, її заробітку на утримання доньки не вистачає, а відповідач працює, має стабільний заробіток, просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на повнолітню ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на повнолітню доньку - ОСОБА_5 - аліменти щомісячно у звʼязку із її навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 12 серпня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до досягнення дочкою 23-х років, за умови продовження нею навчання. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня

2015 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 жовтня 2014 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року на весь час продовження навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року та залишити в силі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 жовтня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1995 року, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 червня 2011 року розірвано.

Мають спільну дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій не виповнилося 23 роки.

З 1 вересня 2014 року ОСОБА_5 навчається у Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету, вищому навчальному закладі ІІ рівня акредитації, для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, на денній формі навчання, на договірній основі. Термін навчання з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2016 року. Загальна вартість навчання становить 14 110 грн: 5 курс - 7 150 грн, 6 курс - 6 960 грн (а. с. 12-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої дочки, тому розмір аліментів має становити 1/4 частини від усіх видів його заробітку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та змінюючи розмір аліментів на 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст. ст. 182, 183 СК України суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_4 виконує кредитні зобов'язання, а також те, що ОСОБА_5 з часу досягнення повноліття стала працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів.

Однак з такими висновками повною мірою погодитись не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_5 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів, суди не надали належної оцінки обставинам справи про те, що позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному суді» суд апеляційної інстанції, у разі встановлення при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України та провести перевірку справи в повному обсязі.

Апеляційний суд і сам не позбавлений можливості встановити фактичні дані, які мають значення для вирішення спору, а також застосувати норму матеріального права, яка має бути застосована до спірних правовідносин.

Зокрема, апеляційним судом у порушенні статей 212, 213-215, 316 ЦПК України не з'ясовано належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд не звернув уваги та не розмежував вимоги про стягнення аліментів на дитину (розділ ІІІ глава 15 СК України) та вимоги про стягнення матеріальної допомоги на повнолітню дочку, яка навчається (розділ ІІІ глава 16 СК України).

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова В.М. Коротун І.К. Парінова О.М. Ситнік