Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/956/15 Головуючий у 1-й інстанції: Тітова Т.А.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_3 про стягнення 39103 грн. 85 коп. заборгованості, із яких за кредитом 2398,80 грн., по процентам за користування кредитом 14772,72 грн., по комісії 705,24 грн., пені 18888,81 грн., штрафів: фіксованої частини 500 грн. і процентної складової 1838,28 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно укладеного договору № DOXRRX 86260076 від 15 лютого 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 2398,80 грн. зі сплатою 12% нарік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ( "Розстрочка") складає договір з банком, відповідно до умов якого погашення кредиту здійснюється щомісяця в період сплати, і позичальник повинен надати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення боргу, сплати відсотків, комісії і інших передбачених витрат.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ "Приватбанк" подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за неявки ОСОБА_3, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустило строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом. При цьому, суд застосував до спірних правовідносин положення ст. 259 ЦК України, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 15 лютого 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2398 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пред'являючи позов, ПАТ КБ "ПриватБанк" посилався на те, що у результаті порушення умов кредитного договору за ОСОБА_3 утворилася заборгованість, яку вона не погасила.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-126 цс 13, який є обов'язковим для застосування судами України відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Між тим, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем заяви про застосування строку позовної давності у справі.

У зв'язку з викладеним не можна погодитися із висновком суду першої інстанції про застосування строку позовної давності без заяви сторони у спорі та відмову в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк", відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Отже, у порушення ст. ст. 213, 214, ЦПК України, суд неправильно застосував п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", що вплинуло на неправильне встановлення обставин справи із урахуванням предмета доказування.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність ( ст. 258 ЦК).

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами цієї норми період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року та обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З наданого банком розрахунку ( а. с. 3), вбачається, що нарахування пені розпочато з квітня 2007 року , а не починаючи із відповідного першого місяця останнього перед зверненням із позовом до суду року, на відповідну щомісячну суму заборгованості, тому колегія суддів вважає, що підлягає стягненню пеня за один рік за період з 22 травня 2013 року по 22 травня 2014 року і її розмір складає 1182 грн. 60 коп., а процентна складова складає 952 грн. 97 коп . Отже сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь банку становить 20512 грн. 33 коп. із яких: сума заборгованості за кредитом - 2398,80 грн., по процентам за користування кредитом - 14772,72 грн., по комісії -705,24 грн., пені - 1182 грн. 60 коп., штрафів: фіксованої частини 500 грн. і процентної складової 952 грн. 97 коп.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 307 грн. 68 коп. ( 205 грн. 12 коп + 102 грн.56 коп. = 307.68 грн.)

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DOXRRX 86260076 від 15 лютого 2007 року в розмірі 20512 грн. 33 коп. із яких: сума заборгованості за кредитом - 2398,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14772,72 грн., заборгованість по комісії -705,24 грн., заборгованість по пені - 1182 грн. 60 коп.., штрафів: фіксованої частини 500 грн. і процентної складової 952 грн. 97 коп., а також судовий збір в розмірі 307 грн. 68 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: