У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" на ухвалу Костопільського районного суду від 11 вересня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Костопільського районного суду від 11 вересня 2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (далі ТОВ "ФК "Довіра та гарантія") відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження із Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі ПАТ "УкрСиббанк") на заявника.

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" покликалося на його незаконність і необґрунтованість, що полягає у невідповідності висновків суду обставинам справи та незастосуванні норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

На її обґрунтування зазначалося про помилковість висновків суду щодо відсутності у правонаступника ліцензії на надання фінансових послуг, що унеможливлює заміну правопопередника у виконавчому провадженні.

Вважає, що законодавство не містить обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов'язанні фізичної чи юридичної особи, оскільки відповідно до ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. В звязку з цим судом залишено без уваги і не застосовано норми ст.ст. 512-514, 1054, 629 ЦК України, які регулюють відступлення права вимоги, порядок та істотні умови укладення кредитного договору, а також обов'язковості договірних прав і обов'язків для виконання сторонами.

При укладенні договору відступлення права вимоги банк та фактор не обумовлювали жодних змін щодо обсягу прав і обовязків, які за правочинами перейшли до нового кредитора. Через це до заявника перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З урахуванням наведеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухваливши нову про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Костопільського районного суду №2-93/11, а саме стягувача ПАТ "УкрСиббанк" замінити на ТОВ "ФК "Довіра та гарантія".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що для укладення заявником договору факторингу необхідне ліцензування його фінансової діяльності, що є відсутнім. Ураховано й те, що фінансова послуга з факторингу, яка полягає у набутті відступленого права грошової вимоги, здійснюється лише до боржників субєктів господарювання. Крім того, заявник не надав суду належним чином підписаного клієнтом та завіреного печаткою реєстру боржників, а також доказів про повідомлення боржника і поручителя від імені клієнта про відступлення права вимоги протягом 20-и календарних днів з дати підписання реєстру боржників та виконання фактором передбачених договором зобовязань.

Проте з такими висновками не згодна колегія суддів.

Матеріалами справи встановлено, що 16 січня 2012 року Костопільським районним судом видано виконавчий лист №2-93/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" (після зміни найменування ПАТ "УкрСиббанк") 171 372, 60 доларів США заборгованості за кредитним договором №0 від 20 листопада 2007 року, що в еквіваленті до національної валюти становить 1 370 466, 68 гривень, 500 гривень пені, 10 732, 15 гривень пені за порушення термінів повернення кредиту та 1 820 гривень судових витрат (а.с. 6-6, зв.; 7-7, зв.).

7 квітня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документу (а.с. 8, 9).

20 квітня 2015 року між ПАТ "УкрСиббанк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" укладено договір факторингу №18, за яким банк відступив набувачу, а останній прийняв права вимоги та в їх оплату зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження ПАТ "УкрСиббанк" за плату і на умовах, визначених договором (а.с. 2-3, зв.).

Того ж числа між сторонами складено акт приймання-передачі права вимоги, яким первісний кредитор передав (відступив) права вимоги за кредитами ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" (за переліком, наведеним у додатку 1.1. Реєстр боржників до договору), а останній цим прийняв права вимоги за кредитами. Контрагенти підтвердили, що передача права вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як це передбачено у п. 4.1 договору (а.с. 4).

З посвідченого печаткою ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" витягу Реєстру боржників до договору факторингу №18 від 20.04.2015 року вбачається, що ПАТ "УкрСиббанк" передав, а новий кредитор прийняв на умовах, визначених договором, зокрема, права вимоги щодо ОСОБА_1 (а.с. 5).

На а.с. 41-43 міститься затверджений підписами сторін і скріплений їхніми печатками Реєстр боржників до договору факторингу №18 від 20.04.2015 року, де під №589 значиться ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частина 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правова позиція, що висловлена Верховним Судом України у своїй постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, встановлює, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у т.ч. бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно із абз. другого ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто в зв'язку з установленим фактом відступлення права вимоги вбачаються достатніми підстави для заміни сторони виконавчого провадження стягувача з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", що судом першої інстанції залишено без уваги.

Необґрунтованими є і висновки суду про те, що укладений 20 квітня 2015 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" договір факторингу №18 суперечить п. 11 ст. 4, п. 5 ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та п.п., 1, 3 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", оскільки діяльність фактора повинна бути ліцензованою, а боржник, щодо якого відступається право вимоги, має бути субєктом господарської діяльності.

Так, погоджуючись з тим, що договір факторингу визначається як такий, що передбачає оплату клієнтом послуги, яку надає йому фактор, колегія суддів ураховує, що послуга, яку надає фактор, підпадає під визначення фінансової послуги (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"). В той самий час, встановлення Цивільним кодексом України положень щодо факторингу не виключає укладення договорів про відступлення грошової вимоги відповідно до загальних правил ст.ст. 512-518 ЦК України.

Згідно зі ст. 627, ч. 2 ст. 628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Тобто в даному випадку відсутність ліцензії на здійснення фінансової діяльності у ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" і наявність боржника фізичної особи не свідчить про недійсність (нікчемність) договору факторингу чи про його неукладеність, але вказує про укладення між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" договору відступлення права вимоги (цесії) як це передбачено Главою 47 Розділу І ЦК України. Більше того, договір факторингу сторонами чи іншими заінтересованими особами не оспорювався.

Відповідно до ст.ст. 512-514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо тверджень суду про відсутність належного повідомлення боржників про заміну кредитора, то вони спростовуються вимогами закону і обставинами справи.

Так, на а.с. 44 міститься список №12457-40-24 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (поштовий штемпель свідчить про їх відправлення 6 травня 2015 року), де серед інших одержувачів значаться ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Крім того, норми ст. 516 ЦК України визначають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як убачається, при вирішенні процесуального питання суд першої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.

Незастосування норм процесуального права, які підлягали застосуванню, відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 378, 313-315, 324-325 ЦПК України, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", постановою Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" задовольнити.

Ухвалу Костопільського районного суду від 11 вересня 2015 року скасувати.

Заяву задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-93/11 про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") 171 372, 60 доларів США заборгованості за кредитним договором №0 від 20 листопада 2007 року, що в еквіваленті до національної валюти становить 1 370 466, 68 гривень; 500 гривень пені; 10 732, 15 гривень пені за порушення термінів повернення кредиту та 1 820 гривень судових витрат, що виданий Костопільським районним судом 16 січня 2012 року, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: