Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/167/15-ц
Провадження № 2/280/230/15
У Х В А Л А

06 лютого 2015 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Янчук В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, поділу домоволодіння, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та припинення права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, поділу домоволодіння, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та припинення права власності відповідача на 1/2 частину домоволодіння .

Дослідивши матеріали заяви та додані документи вважаю за необхідне залишити заяву без руху з наступних підстав.

Згідно положень ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого вона подається, імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Проте, в позовній заяві, поданій ОСОБА_1 не повністю вказані адреси сторін (не зазначено поштові індекси) та не дивлячись на те, що позов має майновий характер, не вказано ціну позову.

Так, згідно вимог ст.80 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову складається з дійсної (ринкової) вартості майна на час звернення до суду.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, проте доказів погодження вартості майна між сторонами чи його дійсної вартості позивачем не зазначено.

Оскільки згідно ч.2 ст.119 ЦПК України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обов'язково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості спірного майна несе позивач, тому вона повинна обґрунтувати у позовній заяві ціну позову та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вимог позивач ніяких доказів вартості спірного майна на час звернення до суду не надала. Зважаючи на відсутність обґрунтування ціни позову, суд позбавлений можливості перевірити правильність сплати судового збору.

При цьому, позивач повинна сплатити судовий збір відповідно до ціни позову в розмірі, визначеному чинним законодавством України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відповідному співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Крім того в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, та на підставі яких, на її думку, їх необхідно вирішувати, і які визначають той засіб захисту права, який вона просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, вимога про поділ майна домоволодіння є неконкретизована, не зазначено способу поділу домоволодіння.

Позивачем не викладено правових підстав в частині вимоги про припинення права власності відповідача на 1/2 частину домоволодіння з врахуванням вимог ст. 365 ЦК України , яка передбачає припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, проте за попереднім внесенням вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із врахуванням вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу п'яти денний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали суду.

Керуючись ст.ст.118-121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, поділу домоволодіння, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та припинення права власності - залишити без руху.

Надати позивачу п'яти денний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали суду.

В разі невиконання позивачем вимог вказаних в ухвалі суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Янчук