03.02.2015 227/5344/14-ц
29 січня 2015 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Здоровиці О.В.
при секретарі Сисенко Ю.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,
Позивач в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить власноручно написана ним розписка (а.с.16). Надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд справу розглянути без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.19).
Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи був належним чином був повідомлений (а.с.16).
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із зобов'язального права, у зв»язку з порушенням умов договору позики.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
На підтвердження укладення договору позики відповідачем позивачу була надана розписка(а.с.17). За умовами договору позики відповідач зобов»язався повернути позику 20.01.2014 року.
Але, як вбачається зі змісту позовної заяви свої зобов»язання перед позивачем відповідач станом на 20.01.2014 року не виконав.
З матеріалів справи вбачається, що позику в сумі 20 тисяч гривень відповідач позивачу 20 січня 2014 року не повернув.
Станом на день звернення позивача до суду відповідачем було повернуто лише 2 тисячі гривень, а саме, як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.4), вказана сума була повернута частково в сумі 1 тисяча гривень - 05 вересня 2014 року та ще 1 тисяча гривень - 20 вересня 2014 року.
Таким чином, судом встановлено, що станом на день винесення рішення у суді борг за договором позики становить 18 тисяч гривень і тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення процентів від суми позики на підставі ст..1048 ЦК України, то суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що розмір процентів за користування позикою в договорі не встановлено. Таким чином розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Як вбачається з наданого розрахунку розмір процентів позивачем нарахований за період з 08.12.2013 року по 10.11.2014 року на суму позики 20 тисяч гривень.
Але, суд не може погодитися з цим, так як достовірно було встановлено, що 05 вересня 2014 року відповідач повернув позивачу частину позики в розмірі 1 тисячі гривень і 20 вересня 2014 року ще 1 тисячу гривень.
Враховуючи наведене розмір процентів за вказаний період станом на 10.11.2014 року становить 1674,62 грн. виходячи з наступного розрахунку:
Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір ставки НБУ в деньСума процентів
ИТОГО 1674,62 грн.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню на підставі ст..1050, 625 ЦК України виходячи з наступного розрахунку:
Розрахунок 3% річних
Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихРозмір процентів в деньСума процентів
ИТОГО 531,44 грн.
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції.
Судом встановлено, що борг відповідач повинен був погасити 20.01.2014 року. В якості погашення боргу відповідач сплатив 2 тисячі гривень, а саме 05.09.2014 року - 1 тисячу гривень і 20.09.2014 року - ще 1 тисячу гривень.
Таким чином, сума боргу станом на 20.11.2014 року з урахуванням індексу інфляції складає:
де 115,9% - індекс інфляції за період з лютого по вересень 2014 року (100,6%х102,2%х103,3%х103,8%х101,0%х100,4%х100,8%х102,9%=115,9%)
де 102,9 % - індекс інфляції за вересень 2014 року
де 107,4 % - індекс інфляції за період з жовтня по листопад 2014 року (102,4%х101,9%х103,0%=107,4%)
Таким чином виходячи з наведеного судом розрахунку вбачається, що розмір 3% річних за період з 08.12.2013 року по 10.11.2014 року становить 531,44 грн, а сума інфляційних витрат за період з 21.01.2014 року по 20.11.2014 року - 5063,00 грн..
Враховуючи те, що суд, на підставі ст..11 ЦПК України, не має можливості вийти за межі позовних вимог, а також те, що позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних за період з 08.12.2013 року по 10.11.2014 року в розмірі 473,66 грн. та суму інфляційних витрат за період з 21.01.2014 року по 20.11.2014 року в розмірі 3087,80 грн., то вказані вимоги в заявлених позивачем розмірах підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.18) 02.04.2014 року сторони домовились про те, що починаючи з 01 квітня 2014 року відповідачка зобов»язується сплачувати позивачу за несвоєчасне повернення позики по 200 гривень за кожний прострочений день.
Із змісту розписки вбачається, що сторони забезпечили виконання зобов»язання неустойкою.
Але, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст..549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно до ст..627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За таких обставин, передбачене в статті 1050 ЦК України право сторін на встановлення неустойки за несвоєчасне виконання позики з урахуванням норм статті 6, частини першої статті 627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру пені, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати, у тому числі й установлення оплати в твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу.
Враховуючи викладене вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст.1046-1050, ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 169, 213-215, 224-226, 294 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити частково.
1674,62 грн. - процентів за користування позикою;
473,66 грн. - 3% річних
3087,80 грн. - інфляційне збільшення заборгованості.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 232,36 грн. (двісті тридцять дві гривні 36 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення, не пізніше трьох днів з дня його проголошення, направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 29 січня 2015 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 03 лютого 2015 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

29.01.2015