Ухвала2 березня 2015 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоХопти С.Ф.,суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,Черненко В.А., Юровської Г.В.,розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103), державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103)», Первинної профспілкової організації Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103) Миколаївської обласної об'єднаної організації Всеукраїнської профспілки персоналу органів та установ пенітенціарної служби про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, покладення обов'язку створити належні умови праці, скасування рішення,в с т а н о в и л а:У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 12 червня 2008 року по 31 травня 2013 року він перебував у трудових відносинах з Новобузьким виправним центром, обіймав посаду юрисконсульта юридичної групи. Наказом управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області від 27 лютого 2012 року № 6 о/с на нього тимчасово було покладено виконання обов'язків заступника начальника Новобузького виправного центру з виробництва та директора сільськогосподарського підприємства, але у порушення ст. 105 КЗпП України доплата за виконання тимчасово відсутнього працівника не проводилась. Одночасно його було допущено до виконання обов'язків юрисконсульта державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103)» (далі - ДП «СП Новобузького виправного центру») без видання відповідного наказу. Наказом директора ДП «СП Новобузького виправного центру» від 17 травня 2013 року № 113 його призначено юрисконсультом юридичної групи ДП «СП Новобузького виправного центру» з 1 червня 2013 року та звільнено з посади юрисконсульта юридичної групи Новобузького виправного центру. Посилаючись на те, що протягом усього часу трудових відносин з відповідачами йому не було створено належних умов праці (відсутній окремий кабінет, його не забезпечено телефонним та електронним зв'язком, комп'ютером, оргтехнікою, нормативно-правовими актами, доступом до інформаційних баз), протягом усього часу роботи у Новобузькому виправному центрі заробітна плата не виплачувалась, а протягом 2013 року заробітна плата сплачувалась несвоєчасно, наказ від 17 травня 2013 року № 113 виданий з порушенням вимог ст. 21 КЗпП України, просив суд визнати недійсним наказ про звільнення та поновити його на посаді юрисконсульта юридичної групи Новобузького виправного центру з 1 червня 2013 року, зобов'язати відповідачів виділити окреме приміщення та забезпечити наявність в ньому телефонного та електронного зв'язку, комп'ютера, оргтехніки, оновленої електронної версії нормативних актів, стягнути з Новобузького виправного центру - заробітну плату з 12 червня 2008 року по 31 січня 2014 року та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків її виплати, з ДП «СП Новобузького виправного центру» - заробітну плату з 1 грудня 2013 року по 31 січня 2014 року та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків її виплати, 8 500 грн. моральної шкоди. В подальшому позивач доповнив та збільшив позовні вимоги, пред'явив їх також до Первинної профспілкової організації Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103) Миколаївської обласної об'єднаної організації Всеукраїнської профспілки персоналу органів та установ пенітенціарної служби (далі - первинна профспілкова організація), посилаючись на те, що наказом директора ДП «СП Новобузького виправного центру» від 6 травня 2014 року № 6 його незаконно звільнено з роботи за прогули без поважних причин, оскільки внаслідок відсутності належно обладнаного робочого місця він виконував свою роботу вдома, а також він не був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку і не знав, в які години і де він має працювати, а подання про його звільнення було розглянуто профспілковим комітетом у його відсутність, просив визнати поважними причини його відсутності на робочому місці з 1 грудня 2013 року по 20 січня 2014 року, скасувати рішення профспілкового комітету про надання згоди на розірвання трудового договору, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і 24 тис. грн моральної шкоди. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року касаційну скаргу відхилено, рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2014 року залишено без змін.29 січня 2014 року здана на пошту і 2 лютого 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року.У допуску справи до провадження у Верховному Суду України слід відмовити з наступних підстав. На підтвердження підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ст. 148 КЗпП) заявник послався та додав копії: - ухвали колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2007 року (Витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) у справі за позовом про визнання незаконним наказу, якою касаційну скаргу залишено без задоволення, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2006 року - без змін; - ухвали колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 2 липня 2008 року (Витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) в справі за позовом про визнання протиправним розпорядження голови щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та його скасування, якою касаційну скаргу відхилено, постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 травня 2006 року залишено без змін; - ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 червня 2010 року (Витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) в справі за позовом про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, якою касаційну скаргу задоволено частково, рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2010 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення апеляційного суду залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Крім того, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупністю таких умов: судом касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні і ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Результат аналізу наданих заявником судових рішень не дає підстав для висновку про наявність, передбачених ст. 355 ЦПК України обставин для перегляду судових рішень у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, оскільки справи розглянуті за різних фактичних обставин. Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити. Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 72, 73, 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів у х в а л и л а:У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103), державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103)», Первинної профспілкової організації Новобузького виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 103) Миколаївської обласної об'єднаної організації Всеукраїнської профспілки персоналу органів та установ пенітенціарної служби про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, покладення обов'язку створити належні умови праці, скасування рішення за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий С.Ф. Хопта Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун В.А. Черненко Г.В. Юровська