Справа № 343/199/15-ц
Провадження № 22-ц/779/752/2015
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Долина-Сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 25 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 25 лютого 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Долина-Сервіс» до ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ фірма «Долина-Сервіс» 1 751,04 грн. заборгованостi за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 243.60 грн. судового збору.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд неповно з'ясував обставини, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить його скасувати.

Апелянт вказала, що з позивачем жодних договірних стосунків в рамках діючого законодавства не має. Позовні вимоги є надуманими, безпідставними та необґрунтованими у повному обсязі. У позовній заяві позивач зазначив, що метою його діяльності є забезпечення комунальними послугами мешканців міста Долини. При цьому жодним чином не вказав, що надавав ОСОБА_2 ті чи інші послуги і не навів жодного доказу їх надання.

Так, на думку апелянта, без письмового договору нема ані юридичних підстав для стягнення зобов'язань, ані самих зобов'язань з оплати комунальних послуг, та вбачається спір про право між сторонами (п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України).

Апелянт також зазначила, що змусити оплачувати комунальні послуги без письмового договору та без зобов'язань - не можна, оскільки це суперечить основним засадам Конституції України, законодавству України та порушує гарантовані державою права. Відповідно до ч. 1 розділу VІІІ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Таким чином, позивач був зобов'язаний діяти у відповідності до закону та укласти з апелянтом договір, чи переукласти старий договір, якщо такий був. Цього ТзОВ фірма «Долина-Сервіс» не зробило. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язання у споживача виникають тільки на основі типового договору, обов'язок готувати який покладено на виконавця житлово-комунальних послуг.

Апелянт зазначила, що житловий будинок, в якому хоча б одна з квартир є приватною власністю, належить на праві спільної власності мешканців цього будинку з моменту отримання свідоцтва про право власності на квартиру (квартири) та не може знаходитись ні в чиїй іншій власності - ані в державній, ані в комунальній. Таким чином, на думку апелянта є необґрунтованим безпідставним та протиправним віднесення багатоквартирних будинків - до комунальної власності міста. Це є прямим порушенням права спільної власності співвласників багатоквартирних будинків та кожного окремого співвласника, щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно договору 3/12/2012 про визначення виконавця послуги з утримання житлових будинків і прибудинкових територій укладеного між КП «ЖЕО» та ТзОВ фірма «Долина- Сервіс» від 03.12.2012 року та додатковим договором(доручення) до нього від 31.12.2012 року, ТзОВ фірма «Долина-Сервіс» здійснює надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових. (а.с. 6-10).

Порядок надання вказаних послуг встановлений Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року.

Відповідно до п. 7 цих Правил та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку, прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

ОСОБА_2 є власником квартири та проживає за адресою АДРЕСА_1.

ТзОВ фірма «Долина-Сервіс», відповідно до наданих йому повноважень, надає вказані у тарифі послуги з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій, зокрема і в будинкуАДРЕСА_1, що стверджується технічним паспортом на будинок, в якому вказані всі проведені позивачем роботи із зазначенням дати виконання (а.с.22-23), довідкою про витрати по будинку по АДРЕСА_1 (а.с.26-27), інформацією про поступлення та витрати коштів на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.29).

Згідно виписки з особового рахунку ТзОВ фірма «Долина- Сервіс» (а.с.4) - ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року нараховано 1751,04 гривень за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яку нею не оплачено, що становить суму заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що договору між сторонами не укладено, проте фактично послуги позивачем відповідачці надавалися. За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку, що посилання представника відповідачки на відсутність письмового договору з позивачем не може бути підставою для невиконання ОСОБА_2 зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 25 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький