АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3374/14-ц 22-ц/774/529/К/15
Справа № 214/3374/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/529/К/15 Ковтун Н. Г.
Категорія № 27 (4) Доповідач Соколан Н. О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі: Петренко К. І.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 18 749,95 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору № DNH4KP99580736 від 16 травня 2006 року, ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 1 948,70 грн. зі сплатою 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом.

Оскільки відповідач порушила умови договору та не сплачувала кошти за умовами кредиту, виникла заборгованість, яка станом на 24 березня 2014 року складає 18 749,95 грн. Оскільки частина заборгованості - 5 715,02 грн. була стягнута судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2009 року, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь різницю, яка становить 18749,95 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 І на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4KP99580736 від 16 травня 2006 року станом на 24 березня 2014 року у розмірі 3 740,23 грн., що включає заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом у розмірі 2 740,23 грн. та неустойку у розмірі 1 000 грн., а також судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Вважає, що суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для вирішення справи, зробив невірний висновок про необхідність зменшення розміру пені через те, що її сума значно перевищує розмір кредиту та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; при укладенні договору відповідач була ознайомила про умови кредитування та погодилась із ними, суд не навів мотивів зменшення розміру неустойки, в той час як тяжкий матеріальний стан відповідача не доведено; судом невірно проведено розрахунки заборгованості з урахуванням судового наказу від 08.04.2009 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, відповідно до договору № DNH4KP99580736 від 16 травня 2006 року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 1 948,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6).

Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 24 березня 2014 року виникла заборгованість перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" у розмірі 18 749,95 грн., з яких: 1 212,17 грн. - заборгованість за кредитом; 7 243,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 289,32 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14 640,67 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2009 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість у розмірі 5 715,02 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із правомірності позовних вимог, однак зменшив розмір заборгованості, оскільки неустойка значно перевищує розмір збитків. Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватись до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно п. 5.1 договору, укладеного між сторонами, у разі порушення позивальником будь-якого із зобов'язань Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше однієї гривні, за кожний день прострочення.

Отже і законом і договором передбачено стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань і сторони передбачили саме таку відповідальність у договорі.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при зменшенні розміру пені у відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України є обґрунтованими.

Так, поняття неустойки надане в ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Встановивши, що сума пені перевищує суму заборгованості за кредитом, що вказує на неспівмірність співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд першої інстанції зменшив розмір неустойки, яка підлягає стягненню до 1 000,00 грн.

Частиною треьою статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року по цивільній справі № 6-100 цс 14, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою для суду при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, судом першої інстанції враховано роз'яснення, викладені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року, згідно яких положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Однак відповідач ОСОБА_2 не надавала заяву про застосування ч.3 ст. 551 ЦК України в суді першої інстанції, тому підстави для зменшення розміру неустойки відсутні, а висновок суду щодо зменшення відсотків є помилковим .

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до роз'яснення наданих у п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано до суду доказів на підтвердження виконання нею в повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором від 16.05.2006 року.

Оскільки судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2009 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість у розмірі 5 715,02 грн., яка складалась з 1722,34 грн. - заборгованість за кредитом, 2150,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1093,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 248,33 грн. - штраф (процентна складова) та враховуючи, що повторне стягнення штрафних санкцій не можливе, так як не передбачене чинним законодавством, то позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" у частині штрафів (фіксованої та відсоткової частин) задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами станом на 24 березня 2014 року в сумі 5092,27 грн. та пеню у сумі 12288,63 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 17380,90 грн.

В іншій частині позову колегія суддів вважає за необхідним відмовити.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2014 скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4KP99580736 від 16 травня 2006 року станом на 24 березня 2014 року у розмірі 17380,90 грн., яка складається з:

процентів за користування кредитними коштами у сумі 5092,27 грн.;

пені у сумі 12288,63 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/