Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1065/15 Головуючий у 1 інстанції: Притуло Л.В.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та коштів на утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та коштів на утримання.

У позові зазначала, що 10.07.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 17 липня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинено. Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, і кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 08.08.2014 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та коштів на утримання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менш ніж 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2014 року та до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.08.2014 року та до досягнення сином - ОСОБА_5 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення коштів на утримання позивачки змінити та відмовити у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивачка ОСОБА_4 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу по догляду за дитиною.

Відповідач є працездатним, отримує заробітну плату, отже може надавати допомогу дружині, яка виховує дитину до трьох років.

Сторони сумісно не проживають, сумісного господарства не ведуть, сімейні відносини між собою не підтримують по причині їх розпаду.

Заперечуючи проти позову в частині стягнення аліментів на утримання позички, відповідач зазначав, що добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується відповідними квитанціями та не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина в стягнутому розмірі, але враховуючи, що відповідачка відмовляється від сумісного проживання та переїзду до м. Києва, а його заробітна плата складає 2075 грн. вважає, що він не має можливості утримувати позивачку.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, доводи і заперечення сторін, вимоги ст. 182 СК України та дійшов до правильно висновку про те, що відповідач, будучи батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язаний утримувати сина та позивачку до досягнення дитиною трьох років, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має самостійного джерела існування.

Проте, при визначенні розміру аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд, недостатньо врахував матеріальний стан відповідача, його матеріальні можливості та фактичні обставини справи.

З огляду на викладене, судова колегія вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання дружини до 1/6 частини заробітку відповідача, тому рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання позички на підставі п3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає відповідній зміні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року по цій справі в частині стягнення аліментів на утримання позички змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.08.2014 року та до досягнення сином - ОСОБА_5 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: