Провадження № 2/760/2918/15
В справі № 760/4196/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя;

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розподіл майна подружжя, який неодноразово уточнювала і змінювала, і остаточною заявою про зменшення розміру позовних вимог від 15.09.2015 року просить у порядку розподілу майна подружжя визнати за нею право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21104, 2006 року випуску, шасі ХТА НОМЕР_3, р.н. НОМЕР_1, та стягнути з відповідача на її користь ? частину грошового вкладу в ПАТ »Укрсоцбанк» в розмірі 49 595, 18 гр., які були зняті відповідачем без її відома після розірвання шлюбу і якими він розпорядився на власний розсуд.

Посилається в позові на те, що з 17 грудня 1988 року по 26 березня 2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем.

За час перебування в шлюбі ними був придбаний транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21104, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, легковий седан реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ДАІГУ МВС України в м. Києві 23 травня 2006 року.

Саме вона здійснила всі необхідні дії для його отримання шляхом збору всіх необхідних підтверджуючих фінансову спроможність подружжя документів для отримання кредиту на його придбання.

Крім того, саме вона була ініціатором покупки, особисто обрала тип, колір, марку автомобіля, приймала участь в оформленні всіх необхідних документів, що стосувалися даного транспортного засобу.

Зазначає, що на даний час самостійно придбати транспортний засіб вона не має можливості, однак потребує його, оскільки має батька ІНФОРМАЦІЯ_1, якого постійно треба супроводжувати, в тому числі в медичні установи, оскільки за віком та станом здоров»я він самостійно пересуватися містом не може.

Зазначила, що під час перебування в шлюбі з 2003 року вони неодноразово відкривали у ПАТ «Укрсоцбанк» поточні та депозитні рахунки для збереження та накопичення грошових коштів сім'ї.

Останній такий договір банківського вкладу НОМЕР_4 «Капітал», був укладений між банком та відповідачем 12 вересня 2011 року строком до 12 вересня 2013 року. За умовами даного договору банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_4, на який останній вніс грошові кошти у розмірі 7 001, 62 доларів США.

Відповідно до п. 1.1.1 даного договору грошові кошти у визначеному розмірі були списані банком із поточного рахунку відповідача НОМЕР_5, відкритого у банку,

Згідно п. 2.3 договору суму депозиту та нарахованих відсотків на рахунок відповідача НОМЕР_5 банк зобов'язався перерахувати 12 вересня 2013 року.

12 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу НОМЕР_6 «Капітал», згідно якого на період з 12 вересня 2013 року по 12 вересня 2015 року банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_6, на який останній вніс грошові кошти у розмірі 7 201,62 доларів США.

Відповідно до п. 1.1.1 даного договору грошові кошти у визначеному розмірі були списані банком із поточного рахунку відповідача НОМЕР_5, відкритого у банку під час їх перебування в шлюбі.

Стверджує, що для укладення договору депозитного рахунку від 12 вересня 2013 року відповідачем були використані спільні з нею грошові кошти, отримані за умовами договору депозитного рахунку від 12 вересня 2011 року, оскільки депозитний рахунок від 12 вересня 2013 року був відкритий шляхом автоматичного списання грошових коштів із депозитного рахунку від 12 вересня 2011 року.

За умовами договору від 12 вересня 2011 року на депозит у банку було внесено 7001,62 доларів США, половина з яких у розмірі 3 500,81 доларів США належать їй.

Вважає, що укладаючи 12 вересня 2013 року договір банківського вкладу, відповідач заволодів її коштами та скористався ними на власний розсуд.

За договором від 12 вересня 2011 року за час їх перебування в шлюбі було нараховано 408, 44 доларів США відсотків, половина з яких також належить їй.

Виходячи з цього, вважає, що її частка в депозитному вкладі становить 3 500,81 доларів США та 204, 22 доларів США відсотків від депозиту, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 12 листопада 2015 року становить 84 315 грн. 02 коп.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, визнати за нею парво власності на спірний автомобіль та стягнути з відповідача на її користь ? частина вкладу разом з відсотками за вирахуванням вартості ? частини автомобіля з розрахунку 84 315 грн. 02 коп. - 34 719 грн. 18 коп. = 49595 грн. 18 коп.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, яким також просить розділити майно подружжя.

Посилається на те, що під час перебування в шлюбі ними було придбано автомобіль марки ВАЗ модель 21104, 2006 року випуску, а також побутову техніку та меблі: морозильну камеру, ліжко з матрацем, плиту газову GORKN YE, сканер Epson 2480, спальню, телевізор TOSHIBA, диван «Стех», холодильник «Норд», пилку ланцюгову PS35R, колонки YAMAHA С 40, комп'ютер «ВЕРСІЯ», музичний цент YAMAHA, кухню, а всього на суму 47 550 грн. 00 коп.

Спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти відповідача, позивачка участі в його придбанні не приймала, а тому даний автомобіль належить йому особисто. Він працював на декількох роботах, забезпечував сім»ю та дбав про її інтереси,в той час, коли позивачка не дбала про матеріальне становище сім»ї.

Крім того, Договір банківського вкладу № НОМЕР_6 був укладений відповідачем з ПАТ »Укрсоцбанк» 12 вересня 2013 року, тобто уже після розірвання шлюбу з позивачкою.

Таким чином, внесені на цей рахунок кошти є його особистими коштами, вони належать йому на праві власності, оскільки розміщені в банку після розірвання шлюбу.

Виходячи з цього, в порядку розподілу майна подружжя просить визнати за ним право власності на автомобіль, а відповідачці виділити побутову техніку та меблі.

Позивачка проти зустрічного позову заперечувала.

Посилалася на те, що переліченої відповідачем у зустрічному позові побутової техніки та меблів у них ніколи не було.

Дані меблі та техніка передавалися в заставу її знайомими при укладенні Кредитного договору на придбання автомобіля.

На даний час у квартирі знаходять меблі, придбані нею особисто, після розірвання шлюбу з відповідачем.

Виходячи з цього, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення первісного позову та не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 цього кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами ч.1 ст.70 кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17 грудня 1988 року по 26 березня 2013 року.

ОСОБА_5»янського районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2013 року, шлюб сторін був розірваний.

ОСОБА_5»янського районного суду м. Києва від 28 січня 2013 року в порядку розподілу майна подружжя за сторонами визнано право власності за кожним по 1/6 частині квартири АДРЕСА_1.

За час перебування в шлюбі сторонами був придбаний транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21104, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, легковий седан реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ДАІГУ МВС України в м. Києві 23 травня 2006 року.

Автомобіль був придбаний на підставі Договору купівлі-продажу № ИсА-00002/142 від 22 травня 2006 року, укладеного між відповідачем та Концерном »Укравтопром-Інвест».

Судом встановлено та не спростовується сторонами, на придбання автомобіля був взятий кредит в ПАТ »Укрсоцбанк» за Договором кредиту № 10-29/2029 від 29 травня 2006 року, укладеного між банком та відповідачем.

Договір був укладений за згодою позивачки, як другого подружжя, яка виступила поручителем за даним договором на підставі укладеного з банком 31 березня 2006 року Договору поруки.

/а.с. 7 - 9; 63 - 65; 83 - 85, 99/

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна від 14 вересня 2015 року Товариств з обмеженою відповідальністю »Парк Лейн Україна» ринкова вартість автомобіля станом на 14 вересня 2015 року становить 69 439 грн. 68 коп.

/ а.с.184 - 202 /

Будь-яких доказів, які б спростовували визначену вартість спірного автомобіля, відповідач та його представник суду не надали і її в судовому засіданні не оспорювали.

Судом також встановлено та не спростовується відповідачем та його представником, протягом часу з 2003 року сторони відкривали у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» поточні та депозитні рахунки для збереження та накопичення грошових коштів.

Так, 11 грудня 2003 року були укладені Договори №№ 1558,1559 на відкриття та ведення поточного рахунку НОМЕР_10 в іноземній та в національній валютах.

11 червня 2005 року був укладений Договір банківського вкладу №2142 «Гарант», згідно якого на період з 11 червня 2005 року по 11 червня 2007 року банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_9, на який останнім були внесені грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США.

14 вересня 2007 року був укладений Договір банківського вкладу №3307 «Капітал», відповідно до умов якого на період з 14 вересня 2007 року по 15 вересня 2008 року банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_7, на який останнім були внесені грошові кошти у розмірі 8 104, 70 доларів США.

05 жовтня 2009 року був укладений Договір банківського вкладу №05.2/700-DR2633 «Капітал», згідно якого на період з 05 жовтня 2009 року по 05 жовтня 2011 року банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_8, на який останнім були внесені грошові кошти у розмірі 8 007,73 доларів США.

12 вересня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу НОМЕР_4 «Капітал», згідно якого на період з 12 вересня 2011 року по 12 вересня 2013 року банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_4, на який останній вніс грошові кошти у розмірі 7 001, 62 доларів США.

/ а.с.19 - 24 /

Відповідно до п. 1.1.1 даного договору грошові кошти у визначеному розмірі були списані банком із поточного рахунку відповідача НОМЕР_5.

Згідно п. 2.3 договору суму депозиту та нарахованих відсотків на рахунок відповідача НОМЕР_5 банк зобов'язався перерахувати 12 вересня 2013 року.

12 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу НОМЕР_6 «Капітал», згідно якого на період з 12 вересня 2013 року по 12 вересня 2015 року банк відкрив відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_6, на який останній вніс грошові кошти у розмірі 7 001,62 доларів США.

/а.с.16/

Відповідно до п. 1.1.1 даного договору грошові кошти у визначеному розмірі були списані банком із поточного рахунку відповідача НОМЕР_5, відкритого у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк».

Сторони в судовому засіданні не спростовували, що грошові кошти, які вносилися в банківську установу, є спільним майном подружжя.

Суд при цьому також зважає на те, що при укладенні Договору депозитного рахунку від 12 вересня 2013 року відповідачем були використані спільні із позивачем грошові кошти, отримані за умовами договору депозитного рахунку від 12 вересня 2011 року, оскільки депозитний рахунок від 12 вересня 2013 року був відкритий шляхом автоматичного списання грошових коштів із депозитного рахунку від 12 вересня 2011 року.

Зазначені обставини підтверджуються виписками по рахунках, наданими на запит суду ПАТ »Укрсоцбанк».

/а.с.107 - 122, 154 - 166/

Судом встановлено та підтверджується виписками по особових рахунках на момент розірвання шлюбу сторін по Договору банківського вкладу від 12.09.2011 року відповідачем були нараховані відсотки в розмірі 408, 44 доларів США.

/ а.с.154 - 166 /

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі майже 25 років, мають двох дорослих дітей.

З наданих сторонами банківських договорів та квитанцій на погашення кредитів, вбачається, що сторонами в інтересах сім»ї укладалися, в тому числі кредитні договори, які погашалися обома сторонами.

Сторони в судовому засіданні не спростовували, що обоє працювали, мали стабільний заробіток, який направлявся на потреби сім»ї.

Позивачка на даний час є пенсіонеркою, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

/ а.с. 11; 54 - 58; 67 - 78; 86 - 90 /

Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.57-58 ЦПК України, щодо придбання відповідачем спірного автомобіля за власні кошти під час перебування в шлюбі, ні відповідач, ні його представник суду не надали.

За таких обставин суд приходить до висновку, що спірний автомобіль, придбаний за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, як зазначено вище, під час шлюбу, починаючи з 2003 року, відповідач неодноразово укладав договори з ПАТ «Укрсоцбанку», куди вносилися грошові кошти.

Останній договір був укладений 12 вересня 2011 року, за яким відповідачем були внесені грошові кошти в сумі 7001, 62 долара США, які були списані з поточного рахунку відповідача НОМЕР_5, відкритого за попереднім договором.

За даним договором на момент розірвання шлюбу сторін банком були нараховані проценти в розмірі 408, 44 долара США.

Таким чином, за правилами ст.ст.60. 63 та 70 СК України, частка позивачки становить 3705, 03 долара США / 3500, 81 + 204, 22 = 3705, 03/.

Виходячи з цього, за офіційним курсом НБУ станом на 12. 11.2015 року, дана сума становить 84315, 02 гр.

Відповідно до ч.2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Так, сторони в судовому засіданні просять визнати за кожним з них право власності на спірний автомобіль.

Відповідно до п. п. 22 вище приведеної постанови Пленуму Верховного суду України поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до проведеної позивачкою оцінки ТОВ »Парк Лейн Україна», ринкова вартість автомобіля станом на 14 вересня 2015 року становить 69 439 грн. 68 коп.

/ а.с.184 - 202 /

Як зазначено вище, зазначену вартість автомобіля відповідач та його представник не спростовували, а тому при розподілі майна подружжя суд виходить саме з даної оцінки.

Визначаючи порядок розподілу майна подружжя, суд виходить з того, що спірний автомобіль на даний час сторонами не використовується.

Позивачка суду пояснила і це підтверджується матеріалами справи, остання пройшла курс навчання та має посвідчення водія.

Крім того, зазначила, що має потребу в використанні автомобіля для оперативного вирішення питань, пов»язаних зі здоров»ям батька, який має похилий вік.

У свою чергу відповідач у судовому засіданні підтвердив, що за станом здоров»я не може користуватися автомобілем, так як переніс операцію на серці.

За таких обставин суд приходить до висновку в порядку розподілу майна подружжя виділити спірний автомобіль позивачці.

/ а. с. 12 - 15; 79 /

Виходячи з викладеного вище, висновку суду про право позивачки на ? частину банківського вкладу, яким розпорядився відповідач, та вартості ? частини автомобіля - 34 719, 84 гр., висновку суду про визнання за позивачкою права власності на спірний автомобіль в порядку розподілу майна подружжя, розміру ? частки банківського вкладу з процентами на момент розірвання шлюбу сторін - 3705, 03 долара США, що в гривневому еквіваленті становить 84315, 02 гр., в порядку розподілу майна подружжя з відповідача на її користь підлягає стягненню 49 595, 18 гр. компенсації / 84315, 02 - 34 719, 84 = 49 595, 15/.

Що стосується вимог зустрічного позову в частині розподілу побутової техніки та меблів, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідач та його представник у судовому засіданні не заперечували, що перерахованого в зустрічному позові майна - побутової техніки та меблів у квартирі немає.

Єдиним доказом його існування є Договір застави майна № 2156 від 31 березня 2006 року, укладеного між ВАТ »Державний ощадний банк України» та сторонами в справі в зв»язку з укладанням позивачкою Кредитного договору.

/ а.с. 54 - 55; 66; 83 - 85/

Позивачка суду пояснила, що такого майна в сім»ї ніколи не було, і належить воно особам, які виступали поручителями за укладеним нею Кредитним договором - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які виступили поручителями за укладеним нею договором.

Дані обставини підтверджуються Договорами поруки від 31 березня 2006 року, укладеними між ВАТ »Державний ощадний банк України» та даними особами.

З наданих позивачкою чеків та квитанцій вбачається, що нею протягом 2013-2015 років були придбані меблі та побутова техніка, які доставлялися за місцем проживання сторін.

/ а.с. 136 - 143 /

Позивачка суду пояснила і цього не спростовував відповідач та його представник, саме ці меблі та техніка знаходяться в квартирі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні відповідач, ні його представник у судовому засіданні не спростовували, що приведений в Договорі застави перелік меблів та побутова техніка, належав поручителям за умовами Договорів поруки.

Не спростовували, що даного майна в квартирі немає і не було.

За таких обставин підстави для задоволення вимог відповідача та врахування даного майна при його розподілі між подружжям, відсутні.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні зауважив, що навіть у разі визнання за позивачкою права на грошовий вклад за договором, укладеним між відповідачем та ПАТ «Укрсоцбанк» 12.09.2011 року, підстави для стягнення з відповідача коштів по курсу НБУ станом на день заявлення таких вимог позивачкою, відсутні.

Суд не приймає до уваги ці твердження, виходячи з наступного.

Як уже зазначалося, відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами ч.ч.1,2 ст.65 цього кодексу дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Як встановлено вище, після закінчення строку дії договору від 12.209.2011 року, 12.09.2013 року відповідачем був укладений новий договір з ПАТ »Укрсоцбанк», і саме за умовами договору від 12.09.2011 року грошові кошти були списані з поточного рахунку відповідача НОМЕР_5, відкритого за попереднім договором, та перераховані на новий рахунок, відкритий за договором від 12.09.2013 року.

Тобто, для укладення договору 12.09.2013 року відповідачем були використані кошти, які є спільним майном подружжя.

Відповідач у судовому засіданні не спростовував, що при залученні грошових коштів на депозитний вклад 12.09.2013 року, він діяв на власний розсуд і без згоди позивачки. Весь цей час гроші знаходилися в банку і саме він отримував прибуток у вигляді процентів, тобто спільними коштами володів та розпоряджався лише відповідач.

За таких обставин та права позивачки на половину даних грошових коштів, суд вважає твердження відповідача та його представника в цій частині безпідставними.

З врахуванням вище приведеного аналізу, суд приходить до висновку і про безпідставність тверджень відповідача та його представника щодо того, спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти відповідача, а тому належить лише йому, а також належності йому на праві власності грошових коштів, залучених на депозитний вклад у банку.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з цього та розміру задоволених судом вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на її користь 3654 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 57, ч.1 ст.60, 63, 68-69,ч.1 ст.70, ч.2 ст.71СК України, ст. ст. 10, 57-58, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 21104, 2006 року випуску, шасі ХТА НОМЕР_3, р.н. НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 49 595, 18 гр. компенсації.

В зустрічному позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3654, 00гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя