У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Оверчук Т.І.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Хитрової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Києва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що більше п'яти років користується кредитною карткою відповідача, на яку встановлено ліміт 16 000 грн. Своєчасно повертав на кредитну картку з інших карток кошти і не мав заборгованості по сплаті відсотків за користування кредиту. З липня 2013 року не має постійної роботи, однак намагається виконувати свої зобов'язання за кредитом. Відповідач без будь-якого попередження списує з інших карток кошти, які належать позивачу. Вважає дії банку є неправомірними та такими, що порушують його права як споживача. Просив про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

До початку розгляду справи по суті позивач уточнив позовні вимоги - просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у сумі 30 000 грн.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони проводити списання з карткових рахунків позивача будь-яких коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується,зокрема, встановленням обов"язку вчинити певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач до теперішнього часу порушує його майнові права, неправомірно списує кошти із карткового рахунку позивача, додатково списав кошти у сумі 6500 грн.

Позивач у заяві про забезпечення позову не вказує докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи обсяг та характер позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач його позовним вимогам ,у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна