АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/444/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10, а також за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, Хмельницької міської ради, управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, третя особа - реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсними державного акту та рішення міської ради.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 зазначали, що у відповідності до договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 06.05.2009 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_13, р.н. 1985, вони є власниками (в рівних частках кожний) 22/100 домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому. Власниками інших 78/100 вказаного вище домоволодіння є відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (в рівних частках кожний) на підставі договору міни, посвідченого 11.03.2000 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_14, р.н. № 512, та договору купівлі-продажу, посвідченого 13.08.2004 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_15, р.н. № 3778. При цьому, земельна ділянка, на якій розташований будинок, передана у власність лише відповідачів, внаслідок чого позивачі позбавлені права на обслуговування будинку та користування землею, на якій він розміщений.

Тому ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 просили суд визнати недійсним рішення одинадцятої сесії Хмельницької міської ради від 21.05.2003 року № 41 про передачу у приватну власність ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 земельної ділянки, що призначена для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0304 га, що розташована по АДРЕСА_1 на території Хмельницької міської ради; скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку, що виданий 17.07.2003 року на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0304 га, та скасувати запис реєстрації державного акта в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22596.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2015 року позов задоволений частково.

Постановлено визнати недійсним державний акт від 17.07.2003 року на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0304 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на земельну ділянку, що призначена, площею 0,0304 га, та скасований запис про реєстрацію державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 22596.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 по 19 грн. 12 коп. понесених судових витрат з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10, просять скасувати рішення суду і відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що особи, які пред'явили позов, є неналежними позивачами по справі, оскільки рішення міської ради та державний акт на землю, що оспорюються, були видані раніше, ніж позивачі стали землекористувачами своєї частини земельної ділянки.

Жодних помилок чи порушень при виготовленні та видачі оскаржуваного державного акту допущено не було, а у державних актах на право власності на землю такі позначення (помітки земель спільного користування) та будь-які застереження щодо будь-яких обмежень на земельних ділянках не зазначалися.

Судом зазначається ст. 391 ЦК України як підстава для скасування державного акту на землю. Проте передбачене цією нормою право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном є предметом інших позовних вимог - як то позову про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, але ніяк не визнання недійсним державного акту на землю та рішення міської ради.

Безпідставним є і твердження в рішенні суду про те, що позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання частини землі для обслуговування будинку хоча б у спільне користування, оскільки рішенням міської ради № 63 від 31.10.2012 року їм наданий дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у спільну оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Також, судом неправильно застосовані ст. ст. 88, 155 ЗК України оскільки на час видачі держаного акту на право власності на землю позивачі не були власниками частини будинку чи земельної ділянки, земельна ділянка по АДРЕСА_1 не перебувала у спільній власності одночасно у позивачів та відповідачів.

Крім того, скасувавши державний акт на землю відповідачів позбавили права власності на землю з підстав, не передбачених у ст. 140 ЗК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 просять скасувати рішення суду в частині не задоволених вимог і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

На підтвердження незаконності рішення в оскаржуваній частині зазначається, що суд не взяв до уваги те, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При прийнятті рішення Хмельницькою міською радою, виготовленні державного акту на землю частина земельної ділянки, яка раніше позначалася як землі загального користування, була незаконно передана у власність відповідачів, не були дотримані норми земельного законодавства в частині правильного розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, недотримані вимоги про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), так як земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності.

Судом неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема ч. 4 ст. 121 ЗК України, якою передбачається, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник ОСОБА_6 свою апеляційну скаргу підтримали, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 просили відмовити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 свою апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 заперечують.

Представники Хмельницької міської ради, управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, третя особа - реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 слід відхилити з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2009 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 придбали у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 22/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому.

Власниками інших 78/100 будинку є відповідачі у справі ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 На момент придбання частини будинку позивачами земельна ділянка, на якій ця частина будинку розміщена, не була передана в користування колишнім власникам.

В 2013 році позивачі дізналися про те, що інша земля за вказаною адресою, по межі стіни належної їм частини будинку, від точки 11 до точки 13 згідно плану, передана у власність відповідачів. Зокрема, рішенням Хмельницької міської ради від 21.05.2003 року № 41 передано у спільну сумісну власність ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_7 земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, площею 304 кв.м. для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд відповідно до проекту відведення. Згідно плану земельної ділянки, проекту відведення, виготовленого ДП «Земельно-кадастрове бюро» в 2002 році, її площа складає 304 кв.м. та передбачено двір загального користування площею 1 м. від частини будинку іншого співвласника. Попри це, 17.07.2003 року ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_7 виготовляється державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0304 га по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, в якому план меж земельної ділянки зображено без врахування земель загального користування і межа належної відповідачам землі проходить по стіні частини будинку належної іншому співвласнику, на теперішній час позивачів по справі.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що будь-якого вільного доступу до стіни будинку в частині, належній позивачам останні не мають, оскільки уся земельна ділянка вздовж цієї частини належить та використовується виключно відповідачами. Отже, встановлено порушення прав власників щодо здійснення обслуговування належної їм частини будинку.

У зв'язку з викладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідності до ст. 155 ЗК України державний акт на право приватної власності відповідачів на земельну ділянку площею 0,0304 підлягає визнанню недійсним.

Рішення суду першої інстанції в цій частині узгоджується з матеріалами справи, відповідає вимогам закону, а тому підстав для його скасування судова колегія не знаходить.

Що стосується вимог в частині визнання рішення міської ради про передачу у власність земельної ділянки, то суд прийшов до висновку, що на момент прийняття такого рішення позивачі не були співвласниками будинку, а тому не можуть ставити питання про пропорційність виділення землі між усіма співвласниками. Будь-яких порушень у проекті, що брався за основу при прийнятті рішення міською радою, не виявлено. Питання погодження з суміжними користувачами в 2002 році також ніяким чином не впливають на права позивачів, які придбали будинок в 2009 році.

Проте повністю погодитися з висновками суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсним рішення міської ради не можна, оскільки

вони зроблені з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено, і сторонами по справі ці обставини не заперечувалися і в апеляційному суді, що ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 є власниками 22/100 житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому. Власниками інших 78/100 будинку є відповідачі у справі ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8

З матеріалів інвентарної справи № 34/3 на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому (а. 11-12) видно, що на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих № 56 від 27 січня 1959 року ОСОБА_18 як забудовнику по АДРЕСА_1 (тепер АДРЕСА_1) було виділено у безстрокове користування 500 кв.м. земельної ділянки.

Інших даних щодо зміни розміру земельної ділянки, вилучення, надання ділянки іншим особам за цією адресою матеріали інвентаризаційної справи не містять.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 05.08.2014 р. № 165/14-26 (т.1; а.с. 192-203), всього в фактичному користуванні сторін по справі перебуває 0,0537 га ( 537 кв.м.) земельної ділянки: у позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 - 0,0095 га, а у відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 - 0,0442 га.

Земельна ділянка відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 використовується на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 17.07.2003 року та договору оренди землі від 18.04.2010 року площею 0,0127 га між ними та Хмельницькою міською радою. Межі, що розділяють дані ділянки в натурі на місцевості не встановлені, документи, які підтверджують розмір та конфігурацію земельної ділянки згідно договору оренди землі під час розгляду справи не подані.

Фактично ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 17.07.2003 року використовують земельну ділянку площею 0,0323 га ( замість 0,0304 га як по акту).

Проміри ліній та конфігурація зовнішніх меж, зазначених у державному акті на право власності на належну відповідачам земельну ділянку не відповідає промірам лінії та конфігурації зазначених у проекті відведення земельної ділянки, площа по акту відповідає площі по проекту.

Проміри ліній та конфігурація зовнішніх меж, зазначених у державному акті на право власності на належну відповідачам земельну ділянку не відповідає промірам лінії та конфігурації зазначених у рішенні сесії Хмельницької міської ради від 21.05.2003 року № 41 про передачу у приватну власність ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0304 га за адресою м. Хмельинцький, АДРЕСА_1.

Проміри ліній зовнішніх меж, площа та конфігурація зазначені у державному акті на право власності на належну відповідачам земельну ділянку не відповідають фактичним даним на місцевості, зміна промірів лінії зумовлює зміну конфігурації зовнішніх меж земельної ділянки.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому належить сторонам на праві спільної часткової власності, а питання користування земельною ділянкою співвласниками будинку не вирішувалося, Хмельницька міська рада не могла приймати рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність одним співвласникам будинку без урахування законних інтересів на земельну ділянку інших співвласників. Зокрема, це стосується як площі земельної ділянки, на яку у відповідності до часток в праві власності на будинок на законних підставах мають право претендувати позивачі, так і конфігурації земельної ділянки, що забезпечувало б можливість належного обслуговування своєї частини будинку позивачами.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсним рішення міської ради слід скасувати і позовні вимоги в цій частині задовольнити.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2015 року залишити без змін, оскільки суд першої інстанції правильно визнав недійсним державний акт від 17.07.2003 року на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0304 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на земельну ділянку, що призначена, площею 0,0304 га, та скасував запис про реєстрацію державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 22596.

Що стосується заяви представника Хмельницької міської ради про застосування позовної давності, то вона не підлягала задоволенню.

Як пояснювали позивачі, в березні 2013 року відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 звернулися до в суд з позовом до них про усунення перешкод в користуванні будинком і до позовної заяви був доданий державний акт на право приватної власності на землю. І тільки тоді ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 дізналися про своє порушене право.

Такі доводи ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді не спростовані, а тому підстав для застосування позовної давності немає.

Підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення в частині позовних вимог є, відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 є необґрунтованими.

Той факт, що рішення міської ради та державний акт на землю, що оспорюються, були видані раніше, ніж позивачі стали землекористувачами своєї частини земельної ділянки, на законність рішення не впливають, оскільки такі рішення та державний акт порушують права ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 в даний час.

Не можна погодитися і з тим, що жодних помилок чи порушень при виготовленні та видачі оскаржуваного державного акту допущено не було.

Проміри ліній та конфігурація зовнішніх меж, зазначених у державному акті на право власності на належну відповідачам земельну ділянку не відповідає промірам лінії та конфігурації зазначених у проекті відведення земельної ділянки, площа по акту відповідає площі по проекту.

Проміри ліній та конфігурація зовнішніх меж, зазначених у державному акті на право власності на належну відповідачам земельну ділянку не відповідає промірам лінії та конфігурації зазначених у рішенні сесії Хмельницької міської ради від 21.05.2003 року № 41 про передачу у приватну власність ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0304 га за адресою м. Хмельницький, АДРЕСА_1.

Та обставина, що рішенням міської ради № 63 від 31.10.2012 року позивачам наданий дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у спільну оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд також не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки порушене право позивачів на земельну ділянку, що прилягає до конструкції стіни належної їм частини будинку.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсним рішення міської ради скасувати і позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Визнати недійсним рішення одинадцятої сесії Хмельницької міської ради від 21.05.2003 р. № 41 про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 земельної ділянки, що призначена для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 304 кв.м. - землі житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Порозова І.Ю.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 47