копія Справа №705/1834/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Черниш Т.О.
при секретарі Шевчук Н.С. .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом ,-
У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В позові позивач вказує, що він з відповідачкою ОСОБА_2 зареєстрував шлюб 14.08.1999 року , що підтверджується актовим записом № 325 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області 18.04. 2001 року зроблено відповідний запис за № 179. Так як, свого житла вони з відповідачкою не мали, то 20 жовтня 2004 року його батько ОСОБА_4 подарував йому 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частини будинку НОМЕР_1, зареєстрованим в реєстрі під № 4566. На вказане житло 20.10.2004 року він отримав витяг № 213441 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів , реєстраційний номер 198565, а 03.11.2004 року отримав витяг № 5289049 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер запису 8004 в книзі 29. При даруванні йому 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , його батько ОСОБА_4 передав також і домову книгу на вказане житло від 20.09.2004 року , в якій на той час не було ніяких записів щодо реєстрації осіб, що там проживають.20.10.2004 року він як власник житла , перереєстрував вказану Домову книжку на своє прізвище, після чого 25 січня 2005 року вони з відповідачкою зареєструвалися у зазначеному житловому будинку, що підтверджується відповідними записами в домовій книжці , та стали там постійно проживати. З різних причин , але їхній шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 не склався , в зв'язку з чим рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2012 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 і надалі залишилася проживати у його квартирі по АДРЕСА_1. Однак між ними після розірвання шлюбу почали постійно виникати скандали . сварки та конфлікти, ініціатором яких виступала відповідачка , що негативно впливало і на виховання дитини. Крім того, відповідачка ОСОБА_2 після розірвання шлюбу продовжуючи проживати в квартирі, що належить йому на праві особистої приватної власності , постійно користувалася самовільно усіма кімнатами будинку, кухнею, ванною, туалетом тощо, використовувала воду, газ, електроенергію , але категорично відмовлялася приймати участь у оплаті комунальних послуг. З часом відповідачка ОСОБА_2 створила нову сім'ю і з вересня місяця 2013 року виїхала на постійне місце проживання в м. Київ, де на даний час і проживає по АДРЕСА_2. Їхній син ОСОБА_3 після того, як відповідачка поїхала на постійне місце проживання до м. Києва , залишився проживати постійно з ним і на його повному матеріальному забезпеченні та вихованні , хоча він і не заперечував, щоб вона приймала участь у вихованні дитини. ОСОБА_2 , з того часу як виїхала в м. Київ, жодного разу в його житло не приходила і в ньому не проживала , хоч продовжує бути весь час зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1. Реєстрація відповідачки ОСОБА_2 в його квартирі , в якій вона фактично не проживає на протязі більше півтора року , не дає можливості отримати йому субсидію, йому доводиться щомісячно сплачувати квартплату і за неї, та він в такому разі також позбавлений в повному обсязі свого права володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Сама по собі реєстрація відповідачки ОСОБА_2 в його квартирі , не дає їй права на постійне проживання у житловій квартирі , яка належить на праві особистої приватної власності саме йому , і нікому іншому. Таким чином, ОСОБА_2 втратила право користування житловою площею, розташованою за адресою : АДРЕСА_1, добровільно виписатися з домоволодіння відповідач не бажає, тому позивач вирішив звернутися до суду з відповідною позовною заявою.
В судове засідання позивач не з'явився, попередньо подавши на адресу суду заяву в якій просив позов задоволити та розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_2, про час і місце судового засідання належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлена, в судове засідання не з'явилась.
Зі згоди позивача (письмова заява), суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.
Суд, беручи до уваги процесуальну позицію позивача по справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та є власником 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування частини будинку НОМЕР_1 , зареєстрованому в реєстрі під № 4566 , посвідченого приватним нотаріусом Крижанівською І.В. ( а.с. - 11 ) та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів ( а.с.12-13).
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 згідно довідки, яка видана квартальним комітетом № 18 Уманської міської ради № 25 від 03.03. 2015 року ( а.с.- 9-а ), але фактично по місцю реєстрації не проживає з вересня 2013 року.
Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою по АДРЕСА_1 ( а.с. - 12) .
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Беручи до уваги викладені обставини та відповідні їм правовідносини, у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 покинула житлове приміщення і не проживає у будинку по АДРЕСА_1, а проживає за іншою адресою, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 317,319,391 ЦК України , суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 такою , що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя підпис Т.О. Черниш

З оригіналом вірно: Суддя: