№ 336/8696/15-ц
пр. № 2-о/336/224/2015
УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву окремого провадження ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шевченківський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з заявою в порядку окремого провадження, вказавши, що 17.09.2015 року вона у Луганській обласній клінічній лікарні народила доньку, народження якої не може зареєструвати на території України. Просить встановити факт народження ОСОБА_2, 17.09.2015 року, у ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Таким чином, до повноважень суду не віднесено встановлення факту народження дитини від певної особи.

Крім того, відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

При цьому відповідно до розяснень Верховного суду України, викладених в узагальненні судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012 року справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Стаття 13 ч. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 від 0.07.2010 року вказує, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

Документи, які надаються для реєстрації народження особи та її походження, визначені Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5. Так, підрозділ 1 розділу 3 Правил вказує, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Одночасно із заявою про державну реєстрацію народження подаються та в актовому записі про народження зазначаються: паспорти або паспортні документи, що посвідчують особи батьків (одного з них); паспорт або паспортний документ, що посвідчує особу заявника, у разі якщо державна реєстрація народження проводиться не батьками, а іншою особою; документ, який є підставою для внесення відомостей про батька дитини (свідоцтво про шлюб, спільна заява матері та батька дитини, заява матері).

Таким чином, у разі подання особою усіх документів, визначених чинним законодавством в якості обовязкових для реєстрації народження фізичної особи, та відмови органа державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації народження, особа має право оскаржити такі дії в установленому законом порядку відповідно до КАС України.

Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 від 0.07.2010 року встановлено, що рішення суду про встановлення факту народження є підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану виключно за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження.

Однак, заявник не надає жодних документів на підтвердження неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У разі незгоди заявника з будь-якими рішеннями органу реєстраційної служби він не позбавлений можливості оскаржити відмову у вчиненні таких дій в судовому порядку. В судовому порядку факт народження особи може бути встановлений у разі, якщо заявник вичерпав усі законні можливості зареєструвати народження дитини в порядку, визначеному чинним законодавством України та за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження.

З наданих заявником документів не вбачається неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а лише вбачаються підстави для оскарження таких дій чи бездіяльності органу державної реєстрації актів цивільного стану у разі незгоди з ними заявника.

Крім того, відповідно до ст. 257 ч. 1 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Заявник вказує, що на цей час проживає у м. Запоріжжя, однак, з наданих до заяви документів вбачається, що реєстрація ОСОБА_1 у м. Запоріжжя закінчилась ще 14.11.2015 року, а інших документів на підтвердження факту проживання саме за вказаною у заяві адресою заявником не надано.

Також заявник вказує, що дитина народжена у шлюбі, однак, батька дитини при цьому в якості зацікавленої особи не зазначає.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 235 ЦПК України, залишається без руху.

Відповідно до Узагальнення Верховного суду України від 01.01.2012 року, якщо у заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує цей факт, якими доказами він підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для залишення заяви без руху та надання строк для усунення недоліків.

Для усунення недоліків заявникові необхідно уточнити заявлені вимоги, надати документи на підтвердження неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, надати документи на підтвердження місця проживання заявника у Шевченківському районі м. Запоріжжя, вказати усіх зацікавлених осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121, 235 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Шевченківський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про встановлення факту народження дитини залишити без руху.

Надати заявникові триденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків, інакше заяву вважати неподаною і повернути заявникові.

Надіслати копію ухвали заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк