РІШЕННЯ

ІМНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просить встановити факт використання земельної ділянки, площею 0,0491 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для садівництва.

При цьому посилається на те, що відповідно до договору дарування земельної ділянки від 16.04.2004 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в реєстрі за № 276, їй належить земельна ділянка, площею 0,0491 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. При складанні договору дарування в пункті 1 нотаріусом ОСОБА_2 допущено помилку, що полягає у визначенні призначення земельної ділянки як такої, що «...складається з земель під будівлями, лісами та іншими угіддями (землі житлової та громадської забудови)». Вказаний пункт 1 договору суперечить пункту 5 того ж договору, що визначає цільове призначення землі для садівництва.

Такі розбіжності у змісті правовстановлюючого документу значно ускладнюють процедуру використання земельної ділянки за призначенням, та можуть спричинити маніпулювання юридичними термінами при оформленні документації щодо неї.

В березні 2014 року вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з питанням проведення державної реєстрації прав на земельну ділянку. Однак у такій реєстрації їй було відмовлено з посиланням на статтю 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункти 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868.

В судове засідання заявниця не з'явилася, надала суду заяву про те, що заяву підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.06.2002 року було видано Державний акт на право власності на землю видано громадянину України, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою від 27.10.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3416, на ім'я ОСОБА_3, відповідно до якого їй передалась у приватну власність земельна ділянка площею 0,0491 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1. Землю передано для ведення садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 105/6975.

(а.с. 16)

16.04.2004 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 276. Згідно п. 1 договоруОСОБА_1 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0491 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та складається з земель під будівлями, лісами та іншими угіддями (землі житлової та громадської забудови). Відповідно до п. 5 договору обдарована зобов'язується використовувати земельну ділянку для садівництва, по її цільовому призначенню.

(а.с. 7)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0491 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення: для садівництва.

(а.с. 8)

Згідно довідки № 10653 від 23.03.2014 р. цільове призначення земельної ділянки площею 0,0491 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

(а.с. 15)

Рішенням державного реєстратора № 12030007 від 31.03.2014 р. відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з посиланням на статтю 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункти 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868.

(а.с. 9)

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Встановлення факту використання земельної ділянки, площею 0,0491 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для садівництва, необхідно заявниці длядержавній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт використання земельної ділянки, площею 0,0491 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для садівництва.

Керуючись ст.ст. 256 - 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт використання земельної ділянки, площею 0,0491 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для садівництва.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

23.02.2015