У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур», фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідачі, уклавши з нею договір на туристичне обслуговування та отримавши оплату своїх послуг, умови договору не виконали, туристичні послуги не надали, сплачені на виконання умов договору грошові кошти не повернули, чим спричинили моральну та матеріальну шкоду. Просила стягнути з відповідачів солідарно 12 100 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 тис. грн внаслідок завдання моральної шкоди.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Туроператор Ільтур» та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 2 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, внаслідок невиконання договору на туристичне обслуговування, укладеного 6 лютого 2014 року. Стягнуто з ТОВ «Туроператор Ільтур» та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 2 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, внаслідок невиконання договору на туристичне обслуговування, укладеного 6 лютого 2014 року.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 18 вересня 2014 року виправлено описку в рішенні Острозького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2014 року, резолютивну частину рішення зазначено у такій редакції: «Стягнуто з ТОВ «Туроператор Ільтур» та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 12 100 грн у рахунок відшкодування завданих збитків, внаслідок невиконання договору на туристичне обслуговування, укладеного 6 лютого 2014 року. Стягнуто з ТОВ «Туроператор Ільтур» та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 2 тис. грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, внаслідок невиконання договору на туристичне обслуговування, укладеного 6 лютого 2014 року».

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Туроператор Ільтур» на користь ОСОБА_3 12 100 грн у рахунок відшкодування збитків та 2 тис. грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що шкода позивачці завдана протиправними діями відповідачів, які не виконали умов договору про надання туристичних послуг, а тому наявні підстави для покладення солідарного обов'язку щодо відшкодування шкоди.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що саме з вини ТОВ «Туроператор Ільтур» умови договору про надання туристичних послуг не виконані і товариство зобов'язане відшкодувати ОСОБА_3 завдану матеріальну та моральну шкоду, а позовні вимоги до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки остання діяла як представник ТОВ «Туроператор Ільтур» на підставі агентського договору.

Судами установлено, що 6 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ТА «Ернан Кортес» в особі директора - ОСОБА_4, яка діяла від імені ТОВ «Туроператор Ільтур» на підставі агентського договору від 6 червня 2011 року № 060912-01, було укладено договір про туристичне обслуговування, відповідно до якого турагент зобов'язався за встановлену в договорі плату замовити туристу комплекс послуг, який визначений в заяві туриста на бронювання туристичних послуг в період з 25 червня 2014 року по 5 липня 2014 року за маршрутом Рівне-Болгарія-Рівне. На виконання умов договору позивач сплатила 12 100 грн.

Дізнавшись про скасування туру 27 червня 2014 року позивачка звернулась до директора ТА «Ернан Кортес» ОСОБА_4 з письмовою претензією про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок порушення договору про туристичне обслуговування, та 7 липня 2014 року отримала письмову відповідь з відмовою компенсувати збитки з тих мотивів, що укладаючи договір на туристичне обслуговування від 6 лютого 2014 року ТА «Ернан Кортес» діяла від імені та в інтересах ТОВ «Туроператор Ільтур» на підставі агентського договору і саме воно зобов'язане надати туристичні послуги.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем.

Згідно зі ст. 20 Закону «Про туризм» за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Згідно з ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

У ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року «Про туризм», частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», статтей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42 цс13 від 03 липня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Тому дані правовідносини врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що саме з вини ТОВ «Туроператор Ільтур» умови договору про надання туристичних послуг не виконані і товариство зобов'язане відшкодувати ОСОБА_3 завдану матеріальну та моральну шкоду, а позовні вимоги до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки остання діяла як представник ТОВ «Туроператор Ільтур» на підставі агентського договору.

Отже, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

В.А. Черненко