Справа № 344/2266/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2423/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про спонукання до виконання умов мирової угоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

16.02.2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про спонукання до виконання умов мирової угоди.

В заяві зазначив, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.11.2011 року затверджена мирова угода, за умовами якої ОСОБА_5 взяла на себе зобовязання передати йому у власність земельну ділянку площею 0,1218 га за адресою с. Угорники Івано-Франківської міської ради, масив «Через дорогу» та належить їй на праві власності згідно Державного акту серії ЯД № 876598. Зазначену ділянку відповідач повинна була передати у двотижневий термін з моменту затвердження мирової угоди шляхом оформлення земельної ділянки на його імя.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 не виконала умови мирової угоди, а постановою ВДВС від 09.08.2012 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не містить заходів примусового виконання, та враховуючи те, що за своєю правовою природою мирова угода є цивільно-правовою угодою, яка визначає права та обовязки, є двостороннім волевиявленням сторін і спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених угодою, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність рішення суду.

Судом не було враховано того, що укладена між сторонами мирова угода є цивільно-правовою угодою і на неї поширюються вимоги ст.610-612 та 625 ЦК України.

Апелянт вказує на те, що згідно ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Оскільки мирова угода за своєю правовою природою відповідно до норм ЦК є правочином, то згідно ст. 629 ЦК підлягає обовязковому виконанню. Заінтересована особа не позбавлена права звернутись до суду з позовною заявою про спонукання до виконання мирової угоди в порядку ст.15 ЦПК оскільки згідно з вимогами ст.16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів сторони є примусове виконання обовязку в натурі.

Оскільки між сторонами мирової угоди виникли взаємні зобовязання, в тому числі обовязок ОСОБА_5 передати у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що затверджена ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.11.2011 року між сторонами мирова угода є судовим рішенням, яким вирішено спір по суті, а отже у даній справі суд не вправі досліджувати обставини щодо передання ОСОБА_2 земельної ділянки і позивач не позбавлений можливості добровільного виконання такого рішення суду.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2011 року затверджена мирова угода, за умовами якої ОСОБА_4 відмовляється від позовних вимог по визнанню права власності на 1/2 частину домоволодіння та зобовязується знятись з паспортної реєстрації (виписатись) з будинку в с. Угорники Івано-Франківської міської ради по вул. Повстанців, 59/2 протягом двох тижнів.

ОСОБА_5 переоформляє на імя ОСОБА_4 земельну ділянку за адресою с. Угорники Івано-Франківської міської ради, масив «Через дорогу», що належить їй на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №876598.

ОСОБА_5 зобовязується у двотижневий термін з моменту затвердження мирової угоди оформити нотаріально належну їй згідно зазначеного державного акту земельну ділянку площею 0,1218 га на користь ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконує умов мирової угоди щодо переоформлення земельної ділянки на імя позивача.

Згідно зі ст. ст. 175, 205 ЦПК у разі визнання мирової угоди суд ухвалою закриває провадження у справі і тотожні вимоги не підлягають новому судовому розгляду.

За п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" ухвала суду в цивільній справі є виконавчим документом для примусового виконання у випадках, передбачених законом. Ухвала про визнання мирової угоди примусовому виконанню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що безпідставною є відмова в позові щодо зобов'язань, передбачених мировою угодою сторін, визнаною судом, хоча вона є своєрідною згодою сторін щодо взаємних зобов'язань і способу захисту цивільних прав та інтересів у них.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.4. ч.1 ст.309 ЦПК однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про спонукання до виконання умов мирової угоди задовольнити.

Спонукати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, Івано-Франківської міської ради, виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.11.2011 року, шляхом передачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, Івано-Франківської міської ради земельної ділянки площею 0,1218 га, що в с. Угорники Івано-Франківської міської ради, масив «Через дорогу», про що укласти відповідний акт приймання-передачі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7