Провадження № 2/185/327/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2015 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Антощенка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,-
27 листопада 2014 року на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла кримінальна справа щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3. для виконання ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2014 року. Згідно даної ухвали вирок Київського районного суду м.Донецька від 03 грудня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2014 року щодо засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно стягнення з них в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100000 грн. скасовані, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року провадження у справі про стягнення моральної шкоди, в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди закрито у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позов мотивовано тим, що позивачу було спричинено тяжку психологічну травму у зв'язку зі смертю єдиного сина, який її утримував, погіршився стан здоров'я та матеріальний стан сім'ї.
В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала на адресу суду письмову заяву від 10 грудня 2014 року про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Вироком Київського районного суду м.Донецька від 03 грудня 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого, засуджено за ч.3 ст.364 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах з наділенням владними повноваженнями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого, засуджено за ч.3 ст.364 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах з наділенням владними повноваженнями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням спеціального звання - лейтенант міліції. Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2014 року вирок щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінено, на підставі Закону України від 21 лютого 2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України стосовно імплементації в національне законодавство положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» їхні дії перекваліфіковано з ч.3 ст.364 КК України на ч.2 ст.364 КК України і за цим законом призначено ОСОБА_2 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах з наділенням владними повноваженнями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; ОСОБА_3 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах з наділенням владними повноваженнями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням спеціального звання - лейтенант міліції. В решті вирок залишено без зміни. Вирок стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2014 року вирок Київського районного суду м.Донецька від 03 грудня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2014 року щодо засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно стягнення з них в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100000 грн. скасовані, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2014 року щодо засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінено, призначене їм за ч.2 ст.364 КК України в редакції Закону України від 21 лютого 2014 року додаткове покарання у виді конфіскації майна виключено. Судові рішення щодо ОСОБА_5 в касаційному порядку не оскаржено.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2014 року з показань засудженої ОСОБА_5, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10. та інших судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3, будучи штатними працівниками міліції і представившись такими під час вчинення інкримінованого їм злочину, як на місці дорожньо-транспортної пригоди, вчиненою ОСОБА_5, так і після неї діяли явно в порушення ст. 2, п.п. 2, 29 ст. 10 Закону Україні «Про міліцію» та ст. 7 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», оскільки зловживаючи своїм службовим становищем, вжили ряд заходів для укриття факту та слідів дорожньо-транспортної пригоди: не повідомили про цю пригоду в органи внутрішніх справ, не викликали на місце пригоди тяжко травмованому ОСОБА_11 швидку медичну допомогу, вивезли його в безлюдне місце, позбавивши можливості отримати необхідну медичну допомогу, переховували транспортний засіб, яким було скоєно наїзд на потерпілого, неодноразово міняли його дислокацію, при зверненні в медичний заклад для надання допомоги потерпілій ОСОБА_6 повідомили неправдиві дані про її особу. Засуджені, як працівники правоохоронного органу, вчинили зловживання владою та своїм службовим становищем шляхом укриття дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої ОСОБА_5, внаслідок якої був тяжко травмований та помер потерпілий ОСОБА_11, у тому числі і внаслідок залишення його в небезпеці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.1 ст.1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

Згідно роз'яснень, наданих Верховним Судом України в п. 9 постанови Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, суд приймає до уваги, що саме засуджену ОСОБА_5 визнано винною в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 При цьому її також визнано винною в ненаданні допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, що спричинило смерть потерпілого. Згідно вироку настання смерті потерпілого знаходиться в першу чергу в прямому причинному зв'язку зі злочинними діями засудженої ОСОБА_5. внаслідок порушення нею правил дорожнього руху джерелом підвищеної небезпеки.

Враховуючи роль ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в настанні смерті потерпілого внаслідок порушення правил дорожнього руху, залишення потерпілого в небезпеці засудженою ОСОБА_5 та зловживання засудженими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 владою та своїм службовим становищем з метою приховання злочину, вчиненого ОСОБА_5, а також враховуючи характер заподіяної позивачу шкоди та обсяг перенесених позивачем страждань, суд приходить до висновку, що розумний, співрозмірний, достатній та справедливий розмір моральної шкоди складає 25000 грн., який підлягає стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.208-210,212-215,218,224-232 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона