справа № 361/5316/15-ц
провадження № 2/361/2547/15
23 жовтня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарях: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на його користь заборгованість за кредитним договором № K2S4G100260046 від 18 травня 2007 року в розмірі 349151,70 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 09 червня 2015 року складає 7367100 грн. 77 коп.
Згідно із умовами кредитного договору Позичальник зобовязувався повертати Банку кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором. Проте, у порушення вимог закону і умов договору своїх зобовязань за вказаним договором відповідач ОСОБА_4 не виконує.
Також 18 травня 2007 року Банком були укладені договори поруки із ОСОБА_5 (далі Поручитель-1) і ОСОБА_6 (далі Поручитель-2), за умовами яких вони поручилися перед Банком за належне виконанням ОСОБА_4 його зобовязань за вказаним кредитним договором.
Згідно із договорами поруки Позичальник і Поручителі відповідають перед Банком як солідарні боржники.
У звязку з невиконанням ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором відповідно до п. 5 договорів поруки ПАТ КБ ПриватБанк направляло поручителям письмові вимоги із зазначенням сум невиконаного зобовязання.
Предявлені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вимоги щодо виконання ними забезпеченого зобовязання поручителями залишені без задоволення.
Представник позивача ОСОБА_7 у суді позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повторно у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем їхнього проживання, про причини неявки суд вони не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.
Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання усіх відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
18 травня 2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, правонаступником якого є позивач ПАТ КБ ПриватБанк, і ОСОБА_4 уклали кредитний договір № K2S4G100260046.
За умовами тих же пунктів кредитного договору відповідач ОСОБА_4 зобовязувався погашати заборгованість за договором шляхом сплати щомісячно в період з 15 по 20 число кожного місяця на рахунок Банку платежу в сумі 985,16 доларів.
Згідно із п. 2.3.3 кредитного договору у разі порушення ОСОБА_4 зобовязань, передбачених даним договором, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування та комісій шляхом направлення відповідного повідомлення.
У п. п. 3.2, 7.4 кредитного договору визначено, що при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 2,50 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
За змістом п. 4.1 кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п. п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, Банк має право нараховувати, а Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видавався в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Крім вказаного кредитного договору, 18 травня 2007 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором, Закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк укладено договори поруки із ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Відповідно до п. п. 1, 2, 16 договорів поруки відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, кожна окремо, поручилися перед Банком за виконання ОСОБА_4 зобовязань за укладеним ним із Банком 18 травня 2007 року кредитним договором. Поручителі відповідають перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за його користування, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.
За умовами п. 4 договорів поруки у випадку невиконання Позичальником зобовязань за кредитним договором, Поручитель і Позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно із ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.
У ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За змістом положень ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі вказав на те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3).
У ч. 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
За змістом ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
У ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач ПАТ КБ ПриватБанк просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 заборгованість за кредитом, процентами та комісією, а також пеню і штрафи в іноземній валюті доларах США.
За умовами п. 4.1 кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого грошового зобовязання Банк має право нараховувати, а Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видавався в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Виходячи з наведених норм права, умов кредитного договору, змісту позовних вимог, враховуючи, що Позичальникові кредит Банком надано в іноземній валюті, суд вважає, що заборгованість за кредитом, процентами і комісією підлягає стягненню солідарно з відповідачів у доларах США, а пеня у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 09 червня 2015 року (1 долар США = 21,10 грн.).
Всього загальна сума заборгованості за кредитом, процентами, комісією і пенею складає 332514,14 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом, процентами та комісією в розмірі 171896,49 доларів США, що за вказаним курсом гривні до долара США становить 3627015 грн. 94 коп., пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 160617,65 доларів США, що складає 3389032 грн. 42 коп.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що своїх зобовязань за кредитним договором № K2S4G100260046 від 18 травня 2007 року ОСОБА_4 не виконує, а також те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 несуть солідарну відповідальність за цим договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк підлягають задоволенню частково, із відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним вище договором у розмірі 171896,49 доларів США та пеня в розмірі 3389032 грн. 42 коп.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідачів у рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3654 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11 , 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк судовий збір у розмірі по 1218 (одній тисячі двісті вісімнадцять) грн. із кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.
Суддя Дутчак І. М.