Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 428/5224/15-ц
Провадження № 22ц/782/624/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лісіциної А.І., Романченка В.О.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивно-технічної школи водних видів спорту «Садко»

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивно-технічної школи водних видів спорту «Садко» м. Сєвєродонецька про визнання наказу №33-к від 28.05.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2М.» незаконним та його скасування, допущення судового рішення до негайного виконання

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивно-технічної школи водних видів спорту «Садко» (далі СДЮСТШ ВВС «Садко») та просив визнати незаконним та скасувати наказ №33-к від 28.05.2015 р. про притягнення його (ОСОБА_2М.) як робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків до дисциплінарної відповідальності, допустивши судове рішення до негайного виконання. Підставами позову зазначав те, що він належно виконував свої службові обовязки, а видання наказу є результатом цькування та тиску на нього з боку керівництва, змушенням його звільнитися.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ №33-к від 28.05.2015 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. У задоволенні клопотання позивача про допущення рішення до негайного виконання відмовлено. Стягнуто на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач СДЮСТШ ВВС «Садко» подав апеляційну скаргу, якою просить це рішення скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення та обставини справи у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За результатами розгляду справи судом першої інстанції у справі встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 працює у СДЮСТШ ВВС «Садко» на посаді робітника з ремонту та обслуговування будівель та споруд, на яку його було переведено за наказом №41-к від 01.10.2005 р. (а.с. 37), та за сумісництвом - на посаді дезінфектора на 0,5 ставки, на яку його переведено за наказом №43-к від 01.10.2013 р.

(а.с. 90). З 01.11.2011 р., згідно із записом у трудовій книжці, назву посади «робітник з ремонту та обслуговування будівель та споруд» було змінено на назву «робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків» (а.с. 9зв.).

Наказом №33-к від 28.05.2015 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 як робітнику з комплексного обслуговування й ремонту будинків оголошено догану у звязку з неналежним виконанням службових обовязків за порушення п. 3 абзаців 1 та 6 Правил внутрішнього трудового розпорядку СДЮСТШ ВВС «Садко» та п. 1 абзаців 4, 7, п. 2 абзаців 3 розділу П «Завдання та обовязки» Робочої інструкції робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків. Цим наказом позивача позбавлено всіх преміальних та заохочувальних виплат в розмірі 100% за результатами роботи, згідно з Колективним договором СДЮСТШ ВВС «Садко», терміном на один рік. Наказ видано на підставі доповідних записок інженера ОСОБА_3 за вхідними №№49, 50, 51 від 25.05.2015 р., а також пояснювальних записок ОСОБА_2 за вхідними №№52, 53, 54 від 27.05.2.15 р. (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог протягом розгляду справи з огляду на наступне. Доповідні записки щодо неналежного виконання позивачем службових обовязків стосуються подій 22 травня та 25 травня 2015 року. 22.05.2015 р. інженером ОСОБА_3 було дано розпорядження ОСОБА_2 підтягнути ремені на компресорі. В цій частині судом зазначено, що технічних характеристик стосовно натягнутості ременів не існує, розтягнутість ременів визначалася візуально інженером ОСОБА_3, який має освіту хімічного профілю, а не механіка; згідно з поясненнями свідка ОСОБА_4, позивач не відмовлявся підтягувати ремені, а лише попередив про можливість поламки устаткування з причини надмірної підтягнутості ременів на компресорі. Стосовно промивки фільтрів басейну суд зазначив, що цей обовязок ОСОБА_2 має виконувати в якості дезінфектора, у якості якого його робочий день триває з 06 години 30 хвилин до 08 години та з 16 години 30 хвилин до 19 години; інженером ОСОБА_3 було здійснено перевірку промивки фільтрів о 16-й, а після 17-ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 провели промивку фільтрів; документально графік фільтрів не оформлено. Факти вживання їжі у невстановлений внутрішнім трудовим розпорядком час та сну на робочому місці 25.05.2015 р. суд першої інстанції вважав недоведеними. Із самого оспорюваного наказу, як зазначено судом у оскаржуваному рішенні, неможливо визначити, за які саме порушення трудової дисципліни позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу невиконання та неналежного виконання ОСОБА_2 як робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивно-технічної школи водних видів спорту «Садко» покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, Завданнями та обовязками Робочої інструкції робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків обовязків щодо належної натягнутості ременів передачі компресору 22 травня 2015 року о 14-й, непромивки фільтрів промивки басейну 22 травня 2015 року о 16-й, прийманні їжі позивачем 25 травня 2015 року о 10.45 год., а також знаходженні сплячим на робочому місці 25 травня 2015 року о 15-й.

У відповідності до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В статті 149 КЗпП України зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що для застосування дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт невиконання службових обов'язків працівником, та заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, адже при розгляді справ, пов'язаних із вжиттям заходів дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни предметом дослідження є те - у чому саме конкретно проявилось порушення, що стало підставою для накладення дисциплінарного стягнення, чи могло таке порушення бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення, чи були належним чином додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при накладенні стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Між тим, зі змісту самого оскаржуваного наказу №33-к від 28.05.2015 р. не вбачається, які саме порушення трудових обов'язків позивача стали підставою для оголошення йому догани, зі змісту оскарженого наказу не можна зрозуміти, чи не закінчився встановлений для застосування дисциплінарного покарання строк, чи не застосовувалися вже за ці проступки дисциплінарні стягнення, чи були враховано при накладенні стягнення ступінь тяжкості вчинених проступків і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступки, і попередня робота працівника, а отже, зазначений наказ є виданим із порушенням закону, він не відповідає вимогам до процедури визначеної трудовим законодавством застосування дисциплінарних санкцій, що підтверджує висновки суду першої інстанції.

Згідно п.п. 4, 7 абз. 1, п. 2 абз.2 розділу П «Завдання та обовязки» Робочої інструкції робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків СДЮСТШ ВВС «Садко» робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків забезпечує безперебійну роботу мереж і обладнання, систем водопостачання, каналізації, вентиляції та опалення; усуває пошкодження, несправності і виконує інші роботи за заявками безпосереднього керівництва; додержується вимог статуту спортивної школи; виконує правила внутрішнього трудового розпорядку та посадові обовязки, накази і розпорядження керівництва спортивної школи.

Доводи апелянта про незгоду з критичною оцінкою судом першої інстанції доповідних записок інженера ОСОБА_3 є нічим не підтвердженими, оскільки відповідачем не спростовано висновки суду про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за начебто відмову виконати усне розпорядження інженера ОСОБА_3 виставити по рівню електродвигун та натягнути ремені передачі компресору та порушення п.п. 4, 7 абз. 1, п. 2 абз.2 розділу П «Завдання та обовязки» Робочої інструкції робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків СДЮСТШ ВВС «Садко». Апелянтом не надано належних доказів розтягнутості вказаних ременів на компресорі, адже вона визначається візуально, технічних характеристик стосовно натягнутості ременів не існує та ця розтягнутість не може призвести до поламки устаткування. Крім того, сам інженер ОСОБА_3 не є фахівцем у вказаній галузі, а має освіту хімічного профілю.

Судом першої інстанції дана вірна оцінка поясненням свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що позивач не відмовлявся підтягнути ремені. Але наведене свідчить лише про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся виконувати вказівки безпосереднього керівника інженера ОСОБА_3, а не про неналежний стан натягнутості ременів.

Тому помилковою є думка апелянта, що факт розтягнутості ременів на компресорі та потреба в їх натягуванні є обставиною, що визнавалася сторонами як беззаперечна, тому не потребувала доказування за приписами ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Докази сторін в цій частині, а саме - доповідна записка інженера ОСОБА_3, пояснювальна позивача, доповідна заступника директора ОСОБА_5 (а.с. 13, 14, 19), показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 підтверджують правильні висновки суду про відсутність порушень з боку ОСОБА_2 покладених на нього службових обовязків.

Помилково необєктивною апелянт вважає і позицію суду щодо невиконання позивачем свого обовязку щодо промивки фільтрів. Суд правильно виходив з того, що документально графік промивки фільтрів не був оформлений, та дійшов висновків, що 22.05.2015 р. промивка фільтрів була здійснена ОСОБА_2 та ОСОБА_4 після 17-ї, тобто в межах робочого дня дезінфектора.

Пунктами 1, 2 абз. 2.1 Розділу П «Завдання та обовязки» Посадової інструкції дезінфектора СДЮСТШ ВВС «Садко» встановлено, що дезінфектор проводить комплекс робіт з дезінфекції та обеззараження води у ванній басейну, виконує планове технічне обслуговування, виконує планове технічне обслуговування і ремонт обладнання і пристроїв для дезінфекції та обеззараження води у ванній басейну.

Судом вірно встановлено, а апелянтом не спростовано, що документально графік промивки фільтрів басейну не оформлений, тобто кінцевих строків промивки фільтрів не існує, що і було виконане позивачем протягом свого робочого дня, а доказам сторін - доповідній записці інженера ОСОБА_3, пояснювальній позивача, доповідній заступника директора ОСОБА_5 (а.с. 17, 18, 19), показанням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 - дана правильна оцінка.

До того ж, оспорюваний наказ стосується ОСОБА_2 як робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків, а містить посилання на доповідну записку інженера ОСОБА_3 від 25.05.2015 р. щодо промивки фільтрів, що є обовязком дезінфектора. При цьому наказ взагалі не містить посилання на будь-яке порушення Робочої інструкції дезінфектора.

Також апелянт не згоден з висновком суду щодо недоведеності факту вживання позивачем їжі у невстановлений внутрішнім трудовим розпорядком час та факту сну на робочому місці у робочий час. В цій частині апелянт звертає увагу на те, що у своєму письмовому поясненні, наданому після складання доповідної записки, а також у своїй позовній заяві позивач стверджує, що розпочав вживання їжі 25 травня 2015 року об 11 годині 15 хвилин, уточнивши перед цим в телефонному режимі у начальника відділу кадрів час своєї обідньої перерви. Апелянт вважає таке звернення позивача до начальника відділу кадрів незрозумілим, оскільки він працює на своїй посаді з 2005 року, правила внутрішнього трудового розпорядку з того часу в частині перерви для відпочинку та харчування жодного разу не змінювались. Отже, позивач досконало знав час початку та закінчення перерви для відпочинку та харчування без будь-яких розяснень, але суд, на думку апелянта, вказану обставину залишив поза увагою.

З цього приводу позивач ОСОБА_2 пояснив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що оскільки вже відчував тиск з боку керівництва щодо подій 22 травня 2015 року, також його директор басейну 22 травня 2015 року необґрунтовано спрямовував на медичний огляд для встановлення факту спяніння (а.с. 20, 21), тому він вже остерігався всього і щоб перестрахуватися, телефонував до відділу кадрів. В такій напруженій обстановці він 25 травня 2015 року не міг дозволити собі щось порушити.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Інші висновки суду є достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не було допущено порушення трудової дисципліни, а відповідачем не конкретизовано суть та зміст дисциплінарних проступків, місто та час їх скоєння є вірними, ґрунтуються на обставинах, що були встановлені у судовому засіданні на підставі наданих сторонами доказах, у відповідності із нормами матеріального і процесуального законодавства, підстав для скасування рішення суду у межах доводів апеляційної скарги немає.

Отже, відповідно до правил ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої дитячо-юнацької спортивно-технічної школи водних видів спорту «Садко» відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: