У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Олійник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах якого діє ОСОБА_8, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 29 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 514 540,00 доларів США на строк до 28 серпня 2037 року зі сплатою процентів за користування кредитом у порядку та розмірах, визначених у кредитному договорі.

З метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору між банком та ОСОБА_7 29 серпня 2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_9 передала в іпотеку банку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В жовтні 2013 року їм стало відомо про те, що відносно ФОП ОСОБА_7 розпочато процедуру банкрутства, в ході якої без згоди банку було знято іпотечну заборону з майна, яке є забезпеченням за кредитним договором боржника ОСОБА_7 та майно було продане ОСОБА_6

Оскільки боржник ОСОБА_9 належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором від 29 серпня 2007 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 26 листопада 2013 року складає 911 888,38 доларів США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 7 288 723,84 грн, тому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 29 серпня 2007 року в розмірі 911 888,38 доларів США, що еквівалентно 7 288 273,84 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 29 серпня 2007 року - на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 119,3 кв. м. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною, що має бути визначена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах якого діє ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що іпотека у спірних правовідносинах припинилася, оскільки квартира боржника була відчужена його ліквідатором шляхом проведення відкритих торгів в процесі проведення ліквідаційної процедури в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та з того, що скасування постанови господарського суду про визнання ФОП ОСОБА_7 банкрутом не тягне за собою автоматичного поновлення іпотеки квартири.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що право позивача на предмет іпотеки не є припиненим, а тому в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 29 серпня 2007 року необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком апеляційного суду з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі укладеного 29 серпня 2007 року між ПАТ КБ Надра» та ОСОБА_7 кредитного договору, остання отримала грошові кошти в розмірі 514 540,00 доларів США на строк до 28 серпня 2037 року зі сплатою процентів за користування кредитом у порядку та розмірах, визначених у кредитному договорі.

З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за вказаним договором, між позивачем та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки від 29 серпня 2007 року, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Харківської області від 10 червня 2010 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Звонарьову Ю.В., яку зобов'язано здійснити певні дії визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

На виконання вказаної постанови було проведено аукціонні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1. За підсумками вказаних торгів 24 березня 2011 року між ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_7, арбітражним керуючим Звонарьовою Ю.В. та ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ1» був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 червня 2011 року ОСОБА_6 придбав у ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ1» квартиру АДРЕСА_1.

За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі реалізації предмета застави.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Реалізація майна, що є предметом застави, яка проведена в межах ліквідаційної процедури, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, у зв'язку з чим на неї може бути звернено стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з пункту 1.4 договору купівлі-продажу від 24 березня 2011 року, укладеного між ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_7, арбітражним керуючим Звонарьовою Ю.В. та ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ1», під забороною відчуження (арешту) згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави за № 30778441, Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 30778677, 24 березня 2011 року вищевказане майно не перебуває.

Тобто, з моменту придбання квартири АДРЕСА_1 ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ1», вказана квартира перестала бути іпотечним майном.

Отже, ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ1» є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки воно її придбало у порядку, встановленому для виконання судових рішень, з додержанням вимог чинного законодавства за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження цього нерухомого майна іпотекою або заставою, яке в свою чергу відчужило вказану квартиру ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 2011 року.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з тих підстав, що іпотека у спірних правовідносинах припинилася на підставі п. 3 ч. 1 ст. 593 ЦК України відповідає вимогам матеріального і процесуального права, фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство. Відповідна правова позиція судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладена у справі № 6-58цс13.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до даних правовідносин не можна застосовувати положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», оскільки вказаною статтею дійсність іпотеки для нового власника предмету іпотеки обумовлюється переходом права власності на цей предмет іпотеки безпосередньо від іпотекодавця, а в даному випадку ОСОБА_6 не укладав з ОСОБА_11 ніяких договорів щодо переходу права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, а також не отримував відповідного права власності в порядку спадкування чи правонаступництва.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов ПАТ КБ «Надра», апеляційний суд в порушення ст.ст. 213, 214 ЦПК України вказаних обставини не врахував, не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення та доказів, наданих відповідачем та помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах якого діє ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року скасувати.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник