№ 207/441/15-ц
№ 2/207/571/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

за участю секретарів Скала А.С., Плохої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, треті особи - ТОВ "Абонент ХХ1" , департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, - про визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, в якому просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1. Судом за згодою позивачки замінено відповідача - районну раду на виконавчий комітет районної ради, оскільки районна рада є колективним представницьким органом, для виконання функцій якого утворюється виконавчий комітет, крім того, судом притягнуто для участі у справі у якості співвідповідача балансоутримувача спірного житла - департамент житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2002 року разом з родиною вселилась до вказаної квартири, де проживає по теперішній час, постійно робить ремонт у квартирі за власні кошти, як поточний, так і капітальний, що підтверджено актом. Наймачем спірної квартири був її чоловік - ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер. Позивачка та її син від першого шлюбу ОСОБА_3 залишились проживати у спірній квартирі АДРЕСА_1, проживає позивачка за вказаною адресою з моменту вселення, тобто з 2002 року, за власний рахунок поховала чоловіка і продовжує утримувати спірну квартиру і проживати у ній по цей час. При цьому позивачка зареєстрована АДРЕСА_3. Вселилась до квартири зі згоди наймача як член його сім`ї, тому просить визнати за нею право користування квартирою.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що приватний будинок по АДРЕСА_3, де вона зареєстрована, їй не належить, її зареєстрували у будинку її родичі, а дійсно вона з дитиною та своїм чоловіком з 2002 року мешкають у спірній квартирі по АДРЕСА_1, квартира надавалась батькові чоловіка як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, батько чоловіка теж помер ще раніше, тому особовий рахунок був оформлений на чоловіка, котрий був зареєстрований там, але помер раптово у листопаді 2014 року. За власні кошти та власними зусиллями виконувала ремонт у квартирі, підтримує її у стані, придатному для проживання, але до цього часу не може зареєструватись у ній та зареєструвати сина від першого шлюбу, який взагалі реєстрації не має, оскільки формально її право на дане житло не закріплено. Така невизначеність порушує її права, стверджує, що крім неї та її родини за цей час у квартирі ніхто не проживав та не заявляв про свої права на неї. Постійно сплачує за комунальні послуги, однак вносить платежі від імені колишнього квартиронаймача. На даний час родина позивачки не перебуває на обліку осіб, котрі потребують поліпшення житлових умов , але спірна квартира є її постійним місцем проживання, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Просить вирішити справу без участі співвідповідача та третіх осіб, допитати свідків.

Представник відповідача - виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинска Каузова Д.В. заявлений позов не визнала у повному обсязі, пояснила, що балансоутримувачем спірної квартири є департамент житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, але розпорядженням житла в межах делегованих повноважень займається виконавчий комітет районної у місті ради; також пояснила, що здійснити розподіл спірного житла позивачці виконком не має законних підстав, так як вона взагалі не перебуває на обліку осіб, котрі потребують поліпшення житлових умов, має місце реєстрації у приватному будинку; вважає, можливим закінчити судовий розгляд без представника департаменту та третіх осіб.

Представник третьої особи - департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, до суду не зявився, будучи належним чином повідомлений про час розгляду справи, окремих заяв та клопотань щодо предмету позову не мав.

Представник третьої особи - ТОВ "Абонент ХХ1" - у судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлений належним чином.

Допитані у судовому засіданні за клопотанням позивачки свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили обставини щодо проживання позивачки разом з її родиною у спірній квартирі з 2002 року до смерті квартиронаймача - до листопада 2014 року і до теперішнього часу.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази у справі, враховуючи думку сторін, котрі наполягали на закінченні розгляду справи у відсутність представників, котрі не з`явились, вважає, що пред`явлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; обставини, визнані сторонами доказуванню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч. 4, 212 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира не приватизована, заявниця вселилась до квартири АДРЕСА_2 у 2002 році згідно акту житлово-комунального органу разом з квартиронаймачем - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (л.с.10), і який був її чоловіком (л.с.9), також позивачка продовжує користуватись даним житлом на даний час. Зареєстрована позивачка за адресою провулок Астраханський, 22 у м. Дніпродзержинську, але не проживає там з 01.06.2004 року згідно довідки з місця проживання (л.с.12). Позивачка у спірній квартирі АДРЕСА_2 проживає з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (л.с.15), що підтвердили і свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 у суді. Вказані обставини також не заперечувались представником відповідача.

Однак дані про те, на яких законних підставах позивачкою використовується спірне житло в матеріалах справи відсутні і сторонами протягом судового розгляду не надані. Згідно відповіді голови районної ради на адресу позивачки від 30.12.2014 року вона не перебуває на обліку громадян, котрі потребують поліпшення житлових умов, тому видати ордер на користування спірним житлом виконавчий комітет не має законних підстав та можливості (л.с.14). Той факт, що позивачка не перебуває на обліку не оспорювався нею під час судового розгляду. Дані щодо оскарження вказаної відмови позивачкою в порядку адміністративного судочинства у справі відсутні.

Ст. 17 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, що орган місцевого самоврядування здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду.

Згідно ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідні судові рішення щодо оскарження позивачкою дій або бездіяльності посадових осіб місцевих органів виконавчої влади стосовно результатів розгляду її клопотань в матеріалах справи відсутні, позивачкою не надано доказів звернення за судовим захистом в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав дляя задоволення вимог позивачки.

Судові витрати, понесені позивачою при зверненні до суду, суд вважає необхідним віднести на рахунок позивачки.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 31, 36, 51-53, 61, 66, 67, 68, 101, 103 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212 - 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, треті особи - ТОВ "Абонент ХХ1" , департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, - про визнання права користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі Т.Ю.Погребняк.