Пр. № 2-/638/1816/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі - НАЗАРЕНКО І.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та встановлення правого режиму майна,

встановив:

В провадженні суду перебуває зазначена вище справа.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити первісний позов у справі шляхом накладення арешту на корпоративні права, що належать ОСОБА_5 та заборонити державному реєстратору Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області проводити реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «Слобожанський миловар», які повязані із виключенням зі складу учасників ОСОБА_5 чи зі зміною його внеску до статутного капіталу ТОВ «Слобожанський миловар».

В обґрунтування заяви представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 зазначає, що з часу останнього судового засідання відповідачем ОСОБА_5 вчиняються дії щодо продажу майна, а саме відчужено в частині корпоративні права в статутному капіталі ТОВ «Слобожанський миловар», що підтверджується висновком з ЄДР. Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що у випадку задоволення позову і звернення стягнення на майно ОСОБА_5 виконання рішення, зокрема шляхом звернення стягнення на вклад ОСОБА_5 в ТОВ «Слобожанський миловар», буде значно утрудненим або неможливим.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 3-5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимим є застосування таких заходів забезпечення позову, що повязані з втручанням у внутрішню господарську діяльність товариства, перешкоджатимуть господарській діяльності або обмежуватимуть інші права учасників товариства, зокрема право на участь в управлінні товариством, на вихід з товариства.

Разом з тим, заявлені представником позивача заходи забезпечення позову порушують право ОСОБА_5 на участь в управлінні товариством, обмежують права інших учасників товариства, зокрема на виключення ОСОБА_5 зі складу учасників, шкодять діловій репутації товариства, що вплине на здатність отримувати кредити, брати участь у тендерах, тощо.

Крім того, корпоративні права ОСОБА_5 в ТОВ «Слобожанський миловар» відповідно до умов укладеного сторонами шлюбного договору є особистою приватною власністю чоловіка, суд розглядає вимогу за первісним позовом щодо стягнення з ОСОБА_5 ? вартості коштів, внесених до статутного капіталу ТОВ «Слобожанський миловар» на час звернення з позовом до суду і відкриття провадження у справі. Відчуження частки в ТОВ «Слобожанський миловар» не позначається на розмірі грошових коштів, внесених в рахунок придбання корпоративних прав товариства.

Питання щодо поділу майна між засновниками, звернення стягнення на частку майна засновника в товаристві можливе після прийняття рішення загальними зборами учасників товариства та виділення майна пропорційно частки учасника в натурі.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13 прийняття рішення про вступ до товариства осіб, які не є учасниками товариства, зокрема правонаступників, спадкоємців, вирішується загальними зборами учасників товариства в порядку господарського судочинства.

Статтею 57 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що звернення стягнення на частину майна товариства пропорційно частці учасника у статутному капіталі за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності іншого майна для задоволення вимог кредиторів, крім того за особливою процедурою за результатами господарської діяльності товариства та на підставі рішення загальних зборів товариства щодо виплати грошових коштів або виділення майна в натурі.

Суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 03.07.2013р.щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції статті 65 СК України, а саме, що якщо вклад до статутного капіталу господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, інший з подружжя має право на поділ одержаних доходів або на компенсацію вартості частини коштів, а не статутного капіталу і не корпоративних прав, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

Також, заявником не обґрунтована вимога про накладення арешту саме на корпоративні права товариства, адже вимога щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 ще не отримала правової оцінки суду, майно не визнано спільною сумісною власністю, а отже вжиття заявлених представником позивача ОСОБА_2 заходів забезпечення позову є неспівмірним і передчасним.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 про накладення арешту на корпоративні права, що належать ОСОБА_5 та про заборону державному реєстратору Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області проводити реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «Слобожанський миловар», які повязані із виключенням зі складу учасників ОСОБА_5 чи зі зміною його внеску до статутного капіталу ТОВ «Слобожанський миловар» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

СУДДЯ: