ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3852/15-ц
Провадження № 2/210/1793/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" листопада 2015 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чайкіної О.В.,
при секретарі Куксенко О.В.,
за участі сторін: не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "КРАЇНА" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву у якій просить суд розглядати справу у відсутність представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суду не повідомив.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до постанови Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 серпня 2014 року (справа № 658/3466/14-п) відповідача у справі ОСОБА_2, - визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425 грн.(а.с.6).
Згідно з ст. 61 ч.4 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина Відповідача у спричиненні ДТП не підлягає додатковому доведенню в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК УКраїни.
Транспортний засіб Daewoo Lanos, д.р.н. АЕ 9690 НК, яким керував відповідач, застраховано згідно з полісом № АС/9322549 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , укладеним 14 січня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «КРАЇНА» та ОСОБА_2 (а.с.9 зворот).
Згідно матеріалів цивільної справи, у зв"язку з настанням страхового випадку, ОСОБА_5, від імені та в інтересах ОСОБА_4, звернувся до ПАТ "СК "Країна" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 3, 14).
Як на підставу пред"явлення позову ПАТ "СК "Країна" посилається на положення ст. 33 та ст. 38 Закону УКраїни "Про обов"язкове страхування цивільно-праваої відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема що страхувальник ОСОБА_2 з повідомленням про настання страхового випадку до страховика не звертався.
Однак, такі доводи Позивача не можуть бути підставою для задоволення позову, що викладено в правовій позиції Верховного Суду України в аналогічній справі (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15), підстав для відступу від якої в цій справі не вбачається.
Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
З внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обов"язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення; страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.
Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
У справі за позовом ПАТ "СК "Країна" до ОСОБА_2 факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Так, з матеріалів справи вбачається, що факт ДТП та відповідно страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач - Страховик за полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування - матеріальний збиток, - особі, що постраждала внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу - ОСОБА_4 .
Таким чином, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.
При цьому позивач, як страховик за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виконав свої зобов"язання перед страхувальником та відшкодував завдану з його вини шкоду.
Підстав для переходу права регресу на умовах та в порядку ст. 38 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не встановлено.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є недоведеними, тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. У зв"язку з відмовою в задоволенні позхову підстав для стягнення судових витрат не вбачається.
Керуючись с. 33, 38 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212, 213-215, 224-229 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "КРАЇНА" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О. В. Чайкіна