Справа № 708/448/15-ц
Номер провадження № 2/708/182/15
Р і ш е н н я

Іменем України

26 листопада 2015 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Лешку О.І.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чигирині справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Чигиринського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним заповіту та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 30.03.2013 року померла її мати ОСОБА_5.

За життя вона було психологічно дуже складною людиною, мала проблеми з психічним станом здоров`я та перебувала на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері з 1980-х років.

Коли вона поїхала до Італії, то за матір`ю доглядала ОСОБА_6, на сина якої в 2009 році мати зробила заповіт.

В 2013 році мати почала спілкуватись з відповідачкою, яка почала ходити до неї додому та доглядати.

Однак через півтора місяця після цього мати померла, склавши перед цим заповіт на ім`я відповідачки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 протягом всього свого життя перебувала на обліку в невропатолога та у дільничного терапевта з приводу захворювань центральної нервової системи та психічних розладів, позивачка та її представник ОСОБА_7 вважали, що на момент укладення заповітів вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а відповідачка, скориставшись її безпорадним станом, вирішила привласнити квартиру та прохали визнати недійсними заповіт, складений ОСОБА_5 в 2009 році на ім`я ОСОБА_8, та заповіт, складений нею в 2013 році на ім`я відповідачки ОСОБА_1, і скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім`я відповідачки.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 спочатку підтримала позовні вимоги, а згодом зменшила їх, відмовившись від позову в частині визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_8, пояснивши суду, що в позовній заяві було обґрунтовано викладено обставини, за яких просить визнати заповіт, складений ОСОБА_5 на ім`я відповідачки, недійсним.

Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що позивачка знала про смерть матері, оскільки про це її повідомив двоюрідний брат померлої, але на похорон не приїхала.

За життя ОСОБА_5 була адекватною.

Представник відповідача ОСОБА_2 також позов не визнав і прохав в його задоволенні відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 пояснила суду, що вона пам`ятає померлу, оскільки вона неодноразово приходила до неї та прохала викликати дочку, яка відмовилася від неї.

Спочатку вона склала заповіт на ім`я ОСОБА_8, який за життя скасувала.

Під час складання іншого заповіту заповідачка була дієздатною, що вона бачила з її поведінки.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що ОСОБА_5 перебувала під наглядом у іншого лікаря в зв`язку із захворюванням на цукровий діабет.

До неї вона прийшла на прийом за направленням з терапевтичного відділення, оскільки на той час препарат «амітриптилін» виписувався на спеціальних бланках Цей препарат вона приймала й раніше, його приписували ті лікарі, в яких вона лікувалась.

Вона виписала їй даний препарат в березні місяці, а в квітні пацієнтка прийшла до неї знову і вимагала виписати їй той же препарат.

Першого разу вона не конфліктувала, відмовившись взагалі від будь-якого лікування, але коли вона іншого разу пояснила їй, що не може виписувати так часто вказаний препарат і що існують інші препарати та інші способи лікування тих розладів, які в неї були це подразливість, безсоння, поганий настрій, то пацієнтка почала конфліктувати, наполягаючи на своєму.

Вона перебувала в неї в консультативній групі, оскільки основним її захворюванням був цукровий діабет.

Свідок ОСОБА_10 Я. пояснила суду, що вона лікувала ОСОБА_5 як терапевт. В неї була серцева недостатність, набряки, проблеми з серцем, вона знаходилась на обліку в ендокринолога з цукровим діабетом, в якого, в основному, і знаходилась її медична картка. До неї, як до терапевта, вона зверталася рідко.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона на протязі п`яти років ходила до своєї тітки ОСОБА_5 і допомагала їй, робила все, що вона просила: і прала, і мила, й ремонти робили, оскільки дочка поїхала до Італії.

Коли тітка зробила заповіт на її сина, то вона стала ходити до неї кожен день.

ОСОБА_5 була дуже тяжкою людиною, до всіх сусідів мала претензії.

Вона часто говорила, що в неї німіла ліва сторона і голова, що дуже боїться, щоб з нею нічого не сталося.

Після звинувачення її в крадіжці грошей, вона перестала до неї ходити.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що ходила до ОСОБА_5 ще з 2009 року. Вона була хвора на цукровий діабет, інсулінозалежна. В неї відкрилася рана на нозі, яка не заживала майже два роки. Після того, як їй приписали знеболюючі уколи, які, згідно до інструкції, викликають галюцинації, то вона дуже посварилась зі своєю доглядальницею і попросила її віднести оголошення в газету «Чигиринські вісті», щоб найняти іншого доглядача, який би доглядав її в обмін на квартиру.

Вона віднесла це оголошення в газету 30 січня 2013 року і зразу ж до неї прийшли доглядачі, після чого вона майже не ходила до неї.

Однак згодом захворіла її доглядачка і ОСОБА_5 попросила, щоб у березні місяці вона до неї походила з тиждень, але потім їй зателефонували і сказали що ОСОБА_5 померла, у зв`язку з чим вона була дуже здивована раптовістю її смерті.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що знала ОСОБА_5 дуже добре, так як вони проживали в одному будинку. Вона була нервовою, ні з ким не спілкувалася, та й сусіди через це старалися менше з нею говорити, завжди варила трави для лікування.

Вона бачила, що до неї декілька разів приїжджала дочка ОСОБА_13.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що знає, що ОСОБА_5 майже 5 років доглядала ОСОБА_6 і за цей час вона з неї всі нерви вимотала. Зранку ще й 6 годин немає, а вона вже біжить до ОСОБА_5 і несе їй їжу, але тій все було не так.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що за молодих років ОСОБА_5 була дуже енергійною та наполегливою, начитаною, розумною жінкою. На протязі 11 років вона ходила до неї, спілкувалася. У неї таке життя склалося, що чоловік помер, а дочка розлучилася з чоловіком і виїхала до Італії, через що ці стреси на неї, напевно, подіяли.

Коли вона лежала, будучи хворою діабетом, то 5 років її доглядала ОСОБА_6, а згодом посварилися через гроші, які начебто загубилися, а потім знайшлися.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що їй відомо, що ОСОБА_5 була не при своєму розумі, коли робила заповіт тим людям, які взялися її доглядати.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що останній раз вона її бачила в день смерті. Вона була конфліктною людиною і доказати їй щось чи переконати в чомусь було неможливо.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що знав ОСОБА_5 як нормальну жінку. Вони обоє були діабетиками і їм було про що поговорити.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що їй відомо, що ОСОБА_1 доглядали ОСОБА_5 до смерті.

Перед цим її доглядала племінниця, але між ними виник якийсь конфлікт.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що вона була свідком того, як приходила жінка і давала оголошення про здійснення догляду за жінкою за квартиру.

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що вона працювала в редакції газети «Чигиринські вісті» секретарем-касиром.

Одного разу до неї прийшла жінка, щоб дати оголошення від імені ОСОБА_5 про запрошення людини по догляду за старою жінкою за квартиру, оскільки немає грошей за це платить.

Зателефонувавши до бабусі і, переконавшись, що та дійсно потребує догляду, вона подзвонила до своєї дочки і запропонувала їй доглядати бабусю взамін квартири, на що дочка погодилася і вони з чоловіком поїхали до неї, після чого бабуся подзвонила і сказала, щоб оголошення не друкували, так як їй підходить ця дівчина.

Зі слів дочки їй відомо, що бабуся десь через місяць зробила заповіт на неї.

Дочка її доглядала, в лікарню возила, варила їй їсти, похоронила її.

Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що ОСОБА_5 свої дії усвідомлювала. Інколи він заходив до неї і вони розмовляли.

Вона була нормальною, адекватною людиною.

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що їй нічого невідомо, оскільки вона лише розносила на тій дільниці пошту.

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що померла приходиться їй троюрідною сестрою.

Нервова система в неї була погана і вона на рівному місці могла зробити скандал. З усім, що вона говорила, треба було погоджуватися, нікому не можна було їй заперечувати. Вона помирала в тяжких тілесних муках. Нікого біля неї не було, так як дочка поїхала за кордон.

Більше 5 років її доглядала ОСОБА_6. Потім вона її вигнала через зникнення грошей.

Після цього вона знайшла собі відповідачку, яка її доглядала.

Вислухавши представників сторін, відповідачку, третю особу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про смерть № 243622), 30.03.2013 року померла ОСОБА_5.

За життя вона склала заповіт, посвідчений 08.02.2013 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу, згідно до якого належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, заповіла відповідачці (а.с.38).

Відповідно до акту посмертної судово-психіатричної експертизи , яка була призначена судом у відповідності до вимог п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», № 443 від 09.09.2015 року на момент вчинення вище вказаного заповіту 08.02.2013 року на користь ОСОБА_1 ОСОБА_5 хронічним психічним розладом не страждала, а виявляла прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації та захворювання на цукровий діабет і гіпертонічну хворобу, без проявів розгорнутого психоорганічного синдрому, без розладів мнестико-інтелектуальних функцій і критичних можливостей, що не позбавляло її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд вважає, що даний висновок про здатність ОСОБА_5 розуміти значення своїх дій і керувати ними під час складання заповіту 08.02.2013 року ґрунтується на матеріалах справи та доказах, які були встановлені в судовому засіданні.

Так, судом встановлено і підтверджується довідкою, виданою Чигиринською центральною районною лікарнею №52 від 07.02.2013 року, що основним захворюванням ОСОБА_5 був цукровий діабет (а.с.58).

Свідок ОСОБА_9, яка є лікарем-психіатром, пояснила суду, що в ОСОБА_5 були розлади психіки і поведінки по емоційно нестійкому типу на фоні захворювання на цукровий діабет, разом з тим пояснивши, що хвора була адекватною жінкою, розладів памяті не мала і галюцинаторно-параноїдної симптоматики в неї теж не було.

На адекватну поведінку ОСОБА_5 вказують і покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22

З показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_17 випливає лише те, що ОСОБА_5 була конфліктною, неврівноваженою людиною, що не може бути ознакою її психічного захворювання.

До показів свідків ОСОБА_16 в частині того, що ОСОБА_5 була психічно хворою суд вважає необхідним відноситись критично, оскільки вона перебувала в неприязних відносинах з останньою, до того ж її покази спростовуються показами свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_22

Свідок ОСОБА_14 пояснила в судовому засіданні, що спочатку ОСОБА_5 була адекватною, а потім в неї появилися психічні розлади, мотивуючи це тим, що та не поважала людей, які проживали з нею в одному будинку, що не свідчить про наявність в неї будь-яких психічних захворювань, які б призвели до нерозуміння нею своїх дій та неможливості керувати ними.

Як вбачається з довідки № 839/06 від15.05.2015 року комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» (а.с.68), ОСОБА_5 під наглядом лікаря-психіатра не знаходилась, за медичною допомогою не зверталась.

Виходячи з цього, твердження про те, що ОСОБА_5 мала психічний розлад і не розуміла значення своїх дій не підтверджено конкретними фактами та спростовуються даними акту судово-психіатричного експерта № 443 від 09.09.2015 року та показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22

Як передбачено ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб,чиї цивільні права або інтереси порушені.

Однак в судовому засіданні встановлено та підтверджується вище вказаними доказами, що ОСОБА_5 на час складання заповіту 08.02.2013 року усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, у зв`язку з чим підстави для визнання його недійсним відсутні.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З врахуванням того, що оспорюваний заповіт є чинним, то відповідачка успадкувала 2/3 частини належних заповідачу квартири у відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України, тобто на законних підставах.

А тому для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2013 року недійсним та для його скасування також немає підстав.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що волевиявлення ОСОБА_5 в момент складання заповіту 08.02.2013 року було вільним та відповідало її волі, оскільки вона на час посвідчення цього заповіту розуміла значення своїх дій та могла керувати ними і необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог за безпідставністю.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то суд не вбачає підстав і для стягнення з відповідачки сплаченого позивачкою судового збору у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та, керуючись ч.1ст.225, ч.1 ст.1223, ст.1301 ЦК України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Чигиринського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним заповіту та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуюча