Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2673/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

02.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І.М., Франко В.А.

секретаря: Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції (далі по тексту ВДВС Світловодського МРУЮ), третя особа: Державна казначейська служба України (далі по тексту - ДКСУ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 08 листопада 2012 року задоволено його позов до приватного підприємства «ФЛ і К» про стягнення коштів. Стягнуто з ПП «ФЛ і К» на користь ФОП ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 15871,46 грн. Посилається на те, що зазначене рішення суду досі знаходиться на виконанні у ВДВС Світловодського МРУЮ, проте в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» своєчасно не виконано через бездіяльність працівників виконавчої служби. Просить стягнути на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 17480,96 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 17000 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ВДВС Світловодського МРУЮ на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 17480,96 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.п.2, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями ВДВС Світловодського МРУЮ позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди. Тому, на підставі вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та ст.1167 ЦК України стягнув на користь позивача з ВДВС Світловодського МРУЮ в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17480 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Як розяснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.28 постанови від 07 лютого 2014 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає в себе такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. При цьому відсутність хоча б одного складового виключає можливість відшкодування шкоди.

Разом із тим з матеріалів справи убачається, що позивач не звертався до суду з приводу визнання неправомірності (незаконності) дій державного виконавця чи його бездіяльності, що призвели до завдання шкоди.

Крім того, враховуючи положення ст. 1173 ЦК України, а також ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

При цьому територіальні органи Державної казначейської служби України до участі у справі у якості відповідачів притягнуті не були.

Також слід зазначити, що з письмових доказів по справі не убачається постановлення державним виконавцем неправомірних рішень або незаконних дій чи бездіяльності, які б мали наслідком спричинення матеріальної та моральної шкоди позивачеві, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що дії державного виконавця в судовому порядку визнавались неправомірними або позивач отримав відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби щодо незаконності дій державного виконавця.

Як свідчать матеріали справи рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 08 листопада 2012 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до приватного підприємства «ФЛ і К» про стягнення коштів задоволено та стягнуто з ПП «ФЛ і К» на користь ФОП ОСОБА_2 15871,46 грн. заборгованості та судовий збір в сумі 1609,50 грн. (а.с.13-14).

06 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до ВДВС Світловодського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу, виданого Господарським судом Кіровоградської області (а.с.6).

Згідно з листом державного виконавця Світловодського МРУЮ ОСОБА_3 10 грудня 2012 року державним виконавцем ВДВС Світловодського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо наказу №5013/1318/12 від 27 листопада 2012 року про стягнення з ПП «ФЛ і К» на користь ФОПЄ піка О.В. заборгованості (а.с.9).

В рамках зведеного виконавчого провадження відповідачем було направлено запити до центру ДАІ 3503 УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, Світловодської ОДПІ, державної інспекції сільського господарства, відділу Держкомзему у м. Світловодську та Світловодському районі, Світловодського КМ БТІ (а.с.208, 209).

14 лютого 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту рухомого майна боржника, а саме промислових швейних машинок, які були передані на зберігання засновнику ПП «ФЛ і К» ОСОБА_4 за адресою: м. Світловодськ, вул. Кірова, 18 (а.с.197-198).

Державним виконавцем неодноразово виставлялись платіжні вимоги банкам, в яких відкриті рахунки боржника, які залишались без задоволення за відсутності коштів на рахунках, що підтверджується повідомленнями банківських установ (а.с.190-196).

21 травня 2013 року державним виконавцем направлено до органів прокуратури подання щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

03 вересня 2014 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено вирок, яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.382, ч.1 ст. 388 КК України (а.с.204-205).

Крім того, сума боргу у розмірі 17480,96 грн., нестягнутого з боржника ВДВС Світловодського МРУЮ у порядку виконавчого провадження, не може вважатися матеріальною шкодою, завданою незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади у розумінні ст.56 Конституції України та ст.1166 ЦК України.

Також невірним є висновок суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №5 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п.7 вказаної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) особи та за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії.

Враховуючи те, що позивач не довів, що внаслідок саме неправомірних дій чи бездіяльності державного виконавця або відповідальної особи ВДВС Світловодського МРУЮ він зазнав моральних чи фізичних страждань, а також не надав належних доказів, які б свідчили про негативні наслідки дій відповідачів, що вплинуло на зміну звичайного способу життя позивача, у зв'язку з чим у заявлених вимогах про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем не було доведено у встановленому законом порядку, що неправомірними діями або бездіяльністю ВДВС Світловодського МРУЮ порушено його права, а тому його вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.2, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313-314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий:

Судді: