АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9933/15 Справа № 206/5696/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А.,Пономарь З.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року з метою забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок № 62 по вул.Вавілова у с.Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою, що належить на праві власності ОСОБА_4

Не погодившись з ухвалою судді, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати (а.с. а.с. 14-15).

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями п.п.4,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Однак, в порушення вище зазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову та постановляючи 16 жовтня 2015 року ухвалу про забезпечення позову, - суддя першої інстанції не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Між тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_6 відмовлено у визнанні договорів дарування та визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно.

Таким чином, накладення арешту на житловий будинок № 62 по вул.Вавілова у с.Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою, суперечить обставинам, заявленим у вимогах ОСОБА_3, а разом з тим і роз'ясненням Верховного Суду України, оскільки арештоване майно не перебуває у власності відповідача, в свою чергу є предметом спору в іншій справі, тобто наявні всі підстави вважати твердження апелянта про порушення законних права та інтересів інших осіб, обґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судді від 16 жовтня 2015 року скасувати та відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_7

ОСОБА_8