АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/404/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Марцинкевича А.М.,

суддів: Матковської Л.О., Талалай О.І.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що 03.07.2014 року ОСОБА_1 позичив у нього 115 000, 00 грн., які зобов'язався повернути до 31.12.2014 року, з умовою сплачувати по 5 000,00 грн. щотижня. Оскільки відповідач не виконував даного зобов'язання, тому позивач після уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 113 000,00 грн., з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості, та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2014 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 113 000,00 грн. - заборгованість за договором позики та 1 150,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджуючись із вказаним рішенням, вважає його незаконним, необ'єктивним, тому просить скасувати його, ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача дійсну суму заборгованості. В обґрунтування вимог вказав, що 03.07.2014 року позичив у ОСОБА_2 115 000,00 грн., які зобов'язався повернути до 31.12.2014 року, рівними сумами по 5 000, 00 грн. щотижня. Зазначає, що дане зобов'язання ним не виконувалося вчасно, лише після розгляду справи в судді, повернув позивачу суму боргу понад 30 000, 00 грн. Проте ОСОБА_2 визнав, що за час існування даної заборгованості апелянт повернув йому 2 000,00 грн., через що і зменшив позовні вимоги.

Крім того, апелянт вважає рішення суду необґрунтованим, оскільки через відсутність у судовому засіданні він не зміг довести факт повернення позивачу понад 30 000,00 грн. та довести до відома суду факт привласнення позивачем особистого майна відповідача

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. Провадження 22ц/792/404/15

Доповідач - Марцинкевич А.М. Категорія № 27

значної вартості, в рахунок погашення боргу.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч.1,4 ст. 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Судом встановлено, що між сторонами по справі склалися цивільно-правові відносини, на підставі письмової розписки від 03.07.2014 року, із змісту якої слідує, що ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2 в борг кошти в розмірі 115 000,00 грн., які зобов'язався повернути до 31.12.2014 року з умовою сплачувати по 5 000,00 грн. щотижня (а.с. 5). Дану суму боргу відповідач не повертав у визначені строки, лише після звернення позивачем із позовом до суду, сплатив дві тисячі гривень, в рахунок погашення позики. У зв'язку із цим ОСОБА_2 зменшив позовні вимоги і просив стягнути на його користь із ОСОБА_1 113 000,00 грн. (а.с.25).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог та стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 113 000,00 грн. та 1 115,00 грн. судового збору.

За змістом ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апелянта про те, що ним повернуто борг в сумі 30 000 грн. не знаходять свого підтвердження належними доказами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач самовільно заволодів його особистим майном значної вартості, з метою погашення боргу, згідно розписки від 03.07.2014 року, є необґрунтованими та не підтвердженні наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладені обставини справи та вищевказані нормативні акти колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задоволив позов, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики та суму судового збору.

Колегія суддів вважає, що стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу в 113 000,00 грн., з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, є правильним. А посилання апелянта, на те, що дійсна сума повернення в рахунок погашення суми боргу складала понад 30 000, 00 грн. документально не підтверджено, та позивачем не визнана.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги, вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М.Марцинкевич