Справа № 161/6280/14-ц Провадження № 22-ц/773/157/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Категорія: 47 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позов мотивував тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1

У квітні 2010 року позивачу видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га в с. Підгайці Луцького району Волинської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідачу у листопаді 2010 року видано державний акт НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Земельні ділянки сторін межують одна з одною та розділені парканом, який був встановлений до виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки. Частина земельної ділянки ОСОБА_1 знаходиться за парканом, тобто на стороні ОСОБА_3

Висновком № 8465-8466 судової земельно-технічної експертизи від 26 лютого 2014 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено порушення меж та накладення земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_3, на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих державних актів.

Позивач пропонував відповідачу за власні кошти збудувати новий паркан з врахуванням тієї частини земельної ділянки, що знаходиться за існуючим парканом, на що ОСОБА_3 не погодилася.

ОСОБА_1 просив суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом забезпечення вільного доступу до земельної ділянки для встановлення паркану між земельними ділянками площею 0,05 га, що йому належить та площею 0,08 га, що належить ОСОБА_3

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року позов задоволено.

Постановлено зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою в АДРЕСА_1, шляхом забезпечення вільного доступу до земельної ділянки розміром 0,05 га, яка належить йому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 26 лютого 2010 року № 46/7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який 29 квітня 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 9.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач та її представник, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав, в ній зазначених.

Позивач та його представник, кожен окремо, заперечили апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, роз'яснення експерта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, не надає вільного доступу до земельної ділянки площею 4 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 та належить позивачеві на праві приватної власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам процесуального закону не відповідає.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Ходачинською Н.І. і зареєстрованого в реєстрі за № 2-155, ОСОБА_1 набув у власність ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1. 20 січня 1995 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 5-8).

Рішенням Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області № 46/7 від 26 лютого 2010 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,27 га, з них 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,22 га для ведення особистого селянського господарства в с. Підгайці (а.с. 9).

У квітні 2010 року ОСОБА_1 видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га в с. Підгайці Луцького району Волинської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 72).

ОСОБА_3 у листопаді 2010 року на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області № 24-4 від 23 грудня 2005 року видано державний акт НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 11).

20 травня 2010 року комісією Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області складено акт про погодження правильності меж земельних ділянок громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в якому зазначено, що межа і площа земельної ділянки ОСОБА_1 визначена правильно, а ОСОБА_7 від підпису відмовилась (а.с. 12).

Висновком № 8465-8466 судової земельно-технічної експертизи від 26 лютого 2014 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено порушення меж та накладення земельної ділянки, площею 0,08 га, власником якої є ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності НОМЕР_3 на земельну ділянку, площею 0,05 га, власником якої є ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1. Крім того, у висновку зазначено, що площа накладення становить 4,0 кв.м., та дане накладення утворилось у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих державних актів (а.с. 13-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як гарантовано ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що земельні ділянки сторін дійсно накладаються одна на одну і частина належної позивачу земельної ділянки знаходиться за існуючою межовою спорудою.

Рішення суду про визнання недійсним правовстановлюючого документа на земельну ділянку відповідача у зв'язку із накладкою, що набрало би на даний час законної сили, немає.

Судова експертиза в даній цивільній справі не проводилася, а висновок № 8465-8466 судової земельно-технічної експертизи від 26 лютого 2014 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Підгайцівської сільської ради Луцького району про визнання незаконним рішення сільської ради та визнання недійсним державного акта про право власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Підгайцівської сільської ради Луцького району про визнання незаконним рішення сільської ради та визнання недійсним державного акта на право власності на землю, його державної реєстрації суд оцінює критично.

Як вбачається із роз'яснень судового експерта, допитаного в суді апеляційної інстанції, при проведенні експертизи він використовував обмінний файл щодо земельної ділянки лише однієї із сторін і на даний час у його провадженні знаходиться експертиза із цих же питань, призначена за ухвалою апеляційного суду Волинської області в спорі щодо визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.

Акт Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 20 травня 2010 року також не свідчить про обгрунтованість позовних вимог позивача, оскільки у ньому відсутні відомості про те, на підставі яких саме фактичних даних комісія сільської ради зробила відповідні висновки (а.с. 12).

Всупереч вимогам ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів порушення його прав відповідачем.

За таких обставин у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді