02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття з реєстраційного обліку,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», подану представником Ворушило Іваном Олеговичем, на рішення апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 24 вересня 2002 року між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія» було укладено кредитний договір № 93-01-02 з відкриттям кредитної лінії з лімітом на суму
5 400 000 грн строком з 24 вересня 2002 року до 23 вересня 2003 року зі сплатою 25 % річних для поповнення обігових коштів.
В забезпечення виконання зобовʼязань по кредитному договору між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, яка виступила майновим поручителем за ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія», був укладений договір застави, згідно з яким заставодавець передала в заставу заставодержателю нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру, загальною площею 110,10 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва 28 січня
2000 року, та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 15 березня 2000 року в реєстровій книзі під реєстровим № 4080.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 10 листопада 2014 року стягнуто з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія» на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» суми боргу у розмірі 7 022 253 грн 58 коп. Рішення суду не виконано.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня

2013 року звернуто стягнення на предмет застави за договором застави від 01 жовтня 2002 року, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 15 серпня 2013 року було видано виконавчий лист, який банком 13 вересня 2013 року було предʼявлено до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Під час виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що право користування вказаною квартирою мають неповнолітні діти, які були зареєстровані за вказаною адресою після укладення ОСОБА_4 договору застави з ПАТ «Брокбізнесбанк».

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року виселено ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

Оскільки на момент укладення договору застави від 01 жовтня

2002 року у спірній квартирі була прописана лише ОСОБА_4, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були зареєстровані після укладення вказаного договору застави, а також зважаючи на те, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, позивач просив зняти ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня

2015 року позовні вимоги задоволено. ОСОБА_4, ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, знято з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Брокбізнесбанк» - Ворушило І.О. просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 06 серпня

2015 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 15 червня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2013 року ОСОБА_4 позбавлена права власності на належне їй житлове приміщення, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада

2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, 2000 року народження, та ОСОБА_6, 2004 року народження, позбавлені права користування вказаним житловим приміщенням, проте останні продовжують проживати в спірній квартирі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 24 вересня 2002 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія» укладено кредитний договір № 93-01-02 з відкриттям кредитної лінії з лімітом на суму 5 400 000 грн строком з 24 вересня 2002 року до 23 вересня 2003 року зі сплатою 25 % річних для поповнення обігових коштів.

В забезпечення виконання зобовʼязань по кредитному договору між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, яка виступила майновим поручителем за ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія», був укладений договір застави, згідно з яким заставодавець передала в заставу заставодержателю нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру, загальною площею 110,10 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва 28 січня 2000 року, та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 15 березня 2000 року в реєстровій книзі під реєстровим № 4080.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10 листопада 2014 року стягнуто з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія» на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» суми боргу у розмірі 7 022 253 грн 58 коп. Рішення суду не виконано.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня

2013 року звернуто стягнення на предмет застави за договором застави від

1 жовтня 2002 року, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та

ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 15 серпня 2013 року було видано виконавчий лист, який банком 13 вересня 2013 року було пред'явлено до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Органом опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомленням від 17 квітня 2014 року не надано відповідну згоду на реалізацію даного нерухомого майна, оскільки відчуження зазначеного майна суперечить правам та законним інтересам малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які там зареєстровані та мають право користування житловим приміщенням.

Постановою від 08 травня 2014 року державного виконавця вищевказаний виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з неможливістю його виконання.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року виселено ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

04 грудня 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва, на підставі вказаного рішення Апеляційного суду м. Києва, видані виконавчі листи № 2-4147/14-ц щодо виселення.

Постановами від 12 березня 2015 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Власюк C.B. відкриті виконавчі провадження ВП № 46805070, ВП № 46805300 та ВП № 46805221.

26 березня 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до Голосіївського районного відділу ДМС України в м. Києві із заявою про зняття ОСОБА_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року про їх виселення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки встановив, що зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути здійснено з урахуванням вимог п. 2 ч. 1

ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від

06 листопада 2014 року про виселення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», подану представником Ворушило Іваном Олеговичем, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття з реєстраційного обліку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко