АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/762/2015 Головуючий в І інстанції: Матвєєва Н.В.
Категорія: 5 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 03 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

31 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому після уточнень просив визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнати за ним право власності на 1/4 частку зазначеної квартири.

Позов обґрунтував тим, що з 17.10.1997 року до 23.04.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу, а саме 08.04.2005 року, ними була куплена у власність двокімнатна квартира АДРЕСА_2 області, яка була оформлена на відповідачку. На придбання квартири були використані кошти, які надала мати відповідачки ОСОБА_4 та кошти від продажу його квартири АДРЕСА_3 в м.Н.Каховка і належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.11.2000 року і отримана внаслідок приватизації. 06.07.2005 року вказана вище квартира №5 була безоплатно поміняна на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, яка належала матері відповідачки згідно договору міни від 05.07.2005 року. Друга частина цієї квартири вже належала відповідачці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1997 року. В подальшому ця двокімнатна квартира №2 була поміняна на трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 згідно до договору міни від 15.07.2005 року. Після розірвання шлюбу між ними виник спір щодо власності на квартиру №4. Вважає, що оскільки ціла доля двокімнатної квартири була обміняна також на цілу долю, але трикімнатної квартири без доплати, тобто 1/2 частина квартири АДРЕСА_5 є об'єктом права спільної сумісної власності, де він має право на 1/4 частину від всієї квартири.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Суд визнав об'єктом права спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину квартири АДРЕСА_5. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину вказаної квартири. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначила, що суд не звернув уваги на те, що позивач у своїх поясненнях допускає суттєві розбіжності, в судовому засіданні визнавав, що гроші, витрачені на купівлю квартири АДРЕСА_11 не були сумісною власністю подружжя. Також вказала, що суд не врахував, що квартира №5 купувалась саме для її матері ОСОБА_4, вона з позивачем там ніколи не проживали і менше ніж через 3 місяці вона була обміняна на квартиру АДРЕСА_6 частина якої належала їй на підставі свідоцтва про права власності, а інша частина передана їм від ОСОБА_4 за договором міни, і яка потім була безоплатно поміняна на трьохкімнатну. Крім того, вказала, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з неї 1625грн. судових витрат.

У своєму запереченні ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно рішенню Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, укладений між сторонами 17.10.1997 року шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили. (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.11.2000 року позивачу ОСОБА_3 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_7, загальною площею 22,9кв.м; квартира приватизована згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с.23).

Згідно з договором купівлі-продажу від 14.06.2004 року ОСОБА_3 продав вказану квартиру за 5612грн. (а.с.50).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.04.2005 року ОСОБА_2 купила за 4967,00грн. двокімнатну квартиру АДРЕСА_9

Також, інша квартира АДРЕСА_8 загальною площею 47,7кв.м була об'єктом права власності, її власниками на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1997 року були відповідачка ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_4 (по 1/2 частині кожна).

Відповідно до договору міни від 06.07.2005 року без грошової доплати у власність ОСОБА_2 поступила 1/2 частка зазначеної двокімнатної квартири АДРЕСА_4, а у власність ОСОБА_4 поступила АДРЕСА_9

Отже, після цього ОСОБА_2 стала власником всієї квартири АДРЕСА_4 на підставі двох правовстановлюючих вказаних вище документів (свідоцтва та договору міни) (а.с.29 зворот).

Після цього, згідно з договором міни від 15.07.2005 року без грошової доплати у власність ОСОБА_2 поступила трикімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 62,7кв.м, а у власність ОСОБА_5 та інших осіб поступила вищевказана двокімнатна квартира АДРЕСА_4 м.Нова Каховка загальною площею 47,7кв.м (а.с.29-30).

Таким чином, подружжям під час шлюбу була куплена квартира АДРЕСА_9 в м.Нова Каховка і оформлена на ОСОБА_2 Згодом ця квартира була обміняна на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4, а потім вся двокімнатна квартира, що належала ОСОБА_2 на підставі двох правовстановлюючих документів, була обміняна на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 яка є предметом позову.

Задовольняючи позов, суд, на підставі ст.ст.60-63, 70, 71 СК України, дійшов до правильного висновку, що 1/2 частина спірної квартири АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між сторонами.

При цьому колегія суддів враховує, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст.60 СК України вважається правильно застосованою. Саме з такого розуміння закону виходив суд першої інстанції.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-79цс13 від 02.10.2013 року, яка згідно зі ст.3607 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При апеляційному розгляді справи представник відповідачки ОСОБА_2 зазначав, що квартира АДРЕСА_9 була куплена за 10000,00 доларів США, що дала своїй дочці її мати ОСОБА_4, яка знаходилася на заробітках в Італії з 2002 року. Приїхала ж вона з Італії вже після купівлі квартири, влітку 2005 року.

Однак, колегія суддів вважає, що відповідачкою не доведено факт придбання зазначеної квартири АДРЕСА_10 за кошти, які не були спільними коштами подружжя, належали їй особисто, а її доводи та доводи свідків, що ця квартира придбавалась за кошти її матері ОСОБА_6, яка працювала в Італії, і була лише оформлена на ім'я ОСОБА_2, не можуть бути прийняті до уваги. Колегія суддів враховує пояснення позивача щодо придбання зазначеної спірної квартири за спільні сумісні кошти, а його визнання того, що на купівлю квартири (АДРЕСА_9) (яка стала предметом обміну і що привело до набуття права власності за договором міни на спірну квартиру), були витрачені, зокрема частково і кошти, які надала сторонам мати відповідачки, та кошти, отримані від продажу належної особисто йому квартири, не може бути підставою для відмови в позові. При цьому колегія суддів враховує, що інші особи, що брали участь у купівлі квартири не на підставі угоди про створення спільної власності, можуть тільки вимагати відшкодування своїх витрат на купівлю квартири, якщо допомогу покупцю вони надавали не безоплатно.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами і висновків суду не спростовують. Посилання заявника на розбіжності у показах позивача, на те, що останній визнавав, що гроші, витрачені на купівлю квартири АДРЕСА_11 не були сумісною власністю подружжя, до уваги не приймаються, оскільки не знаходять свого підтвердження. Доводи заявника, що квартира №5 купувалась саме для ОСОБА_4 спростовуються вказаним вище договором купівлі-продажу від 08.04.2005 року, за яким покупцем квартири є ОСОБА_2Посилання на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з неї 1625грн. судових витрат, суперечить чинним нормам процесуального законодавства про судові витрати та судове рішення.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що могли б слугувати підставою для скасування чи зміни рішення суду, колегією суддів не встановлено, а перевірені доводи заявника висновків суду не спростовують, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

судді: