Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1060/15 Головуючий у 1 інстанції: ЗИМОГЛЯД В.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення аліментів неповнолітню дитину.

В позові зазначила, що 28 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем, був укладений шлюб.

За час перебування в шлюбі, народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час подання позову є неповнолітньою.

Рішенням відділу реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 11 серпня 2010 року актовий запис в Книзі реєстрації розірвання шлюбів № 93 - шлюб був розірваний.

Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина, ОСОБА_5, постійно проживає з позивачем, а відповідач проживає окремо.

Відповідач в період з вересня 2010 року по вересень 2013 року, добровільно сплачував аліменти щомісячно у розмірі від 200 до 400 гривень, але з вересня 2013 року неодноразові прохання позивача надати матеріальну допомогу є безрезультатними.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення сином повноліття, а також аліменти за минулий час, а саме за період з 01.09.2013 року до моменту звернення до суду в розмірі 6000 грн.

28.07.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовлено в іншій частині позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за неявки ОСОБА_3, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що 28 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем, був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 ( а.с. 7).

За час перебування в шлюбі, народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 ( а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_3 від 11 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 9)

Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина, ОСОБА_5, постійно проживає з позивачем ОСОБА_4, а відповідач проживає окремо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги добровільно ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому є здоровим, працездатним чоловіком, його матеріальний стан, а також, що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, суд з застосуванням положень ст. 180,ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову частково про стягнення з відповідача аліментів.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд мав би визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має постійного місця роботи, перебуває в центрі зайнятості є неприйнятними, оскільки за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, за тих умов, якщо платник аліментів доведе наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України.

Натомість, ОСОБА_3 не надав суду доказів на підтвердження зазначених обставин.

Під час розгляду справи судом не було порушено норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: