Дата документу 18.02.2015
Cправа № 517/915/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гончар І.В.

при секретарі Заболотній Л.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 суму сплаченого авансу у розмірі 44 850 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2012 року позивач та відповідачка попередньо усно домовились про купівлю - продаж належного відповідачці житлового будинку АДРЕСА_1 за суму в 155 000 гривень.

Сторони попередньо домовились, що в листопаді 2012 року, коли позивач візьме кредит в банку укладуть договір купівлі - продажу в нотаріуса, в свою чергу відповідачка зобов'язувалася за свій рахунок та в строк підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи для нотаріального посвідчення договору.

Крім цього, сторони уклали усний договір, згідно якого позивач передав відповідачці в якості авансу кошти в розмірі 44 850 грн., в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі - продажу, який вони повинні були укласти в листопаді.

Однак відповідачка своїх зобов'язань не виконала, документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу зазначеного будинку не підготувала, а згодом взагалі відмовилась продавати зазначений будинок позивачу та повертати сплачений аванс.

В зв'язку з вказаними обставинами в листопаді 2012 року позивач звернувся до прокуратури Фрунзівського району Одеської області за захистом своїх прав. 15 листопада 2012, року в приміщенні прокуратури Фрунзівського району Одеської області, в присутності прокурора прокуратури, відповідачка написала розписку в якій зобов'язалась повернути суму сплаченого авансу в розмірі 44 850 грн.

Однак, жодних дій щодо повернення коштів відповідачкою вжито не було, в зв'язку з цим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідчка ОСОБА_2 суду пояснила, що будинок продає з 2010 року. Стартова ціна зазначеного будинку була 22 000 дол. Коли позивач прийшов до неї, то вона погодилась продати йому будинок за 20 000 дол. В той день до неї приходили інші покупці, але вони відмовила їм в продажі будинку, оскільки в неї була вже домовленість з ОСОБА_1 Потім ОСОБА_1 надав мені завдаток, про що ми склали розписку. Пояснила що, позивач сам відмовився від купівлі будинку, вона була згодна повернути сплачений ним завдаток, але згодом, коли продасть будинок.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що в 2011 році вона та її чоловік, який є позивачем по справі уклали з відповідачкою ОСОБА_2 договір в усній формі на купівлю будинку. За умовами даного договору вона з чоловіком повинні були виплатити відповідачці завдаток в 44 850 грн., згодом коли банк мав видати їм кредит, повинні були сплатити всю домовлену суму, в свою чергу відповідачка зобов'язувалася за свій рахунок та в строк підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи для нотаріального посвідчення договору. Та згодом відповідачка передумала, сказала, що більше не буде з ними спілкуватись, грошей повертати не має наміру так як, завдаток не повертається.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила наступне, коли ОСОБА_4 пішла оглядати будинок то вона пішла з нею. Відповідачка показала їм будинок, та сказала, що вони можуть спочатку сплатити їй завдаток, а коли отримають кредит надати всю суму. Також пояснила, що при передачі завдатку присутня не була.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в жовтні 2012 року позивач та відповідачка попередньо усно домовились про купівлю - продаж належного відповідачці житлового будинку АДРЕСА_1 за суму в 155 000 гривень.

Сторони уклали усний договір, згідно якого позивач передав відповідачці в якості авансу кошти в розмірі 44 850 грн., в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі - продажу, який вони повинні були укласти в листопаді.

Однак відповідачка своїх зобов'язань не виконала, документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу зазначеного будинку не підготувала, а згодом взагалі відмовилась продавати зазначений будинок позивачу та повертати сплачений аванс.

Згідно написаної відповідачкою розписки від 15 листопада 2012 року вона зобов'язалась повернути позивачу суму сплаченого авансу в розмірі 44 850 грн.

Як вбачається із встановленого, між сторонами фактично був укладений правочин купівлі - продажу житлового будинку, внаслідок чого одна сторона - відповідач отримала на виконання договору від іншої сторони - позивача аванс в сумі 44 850 грн.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсний є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Частинами першими ст.ст. 219, 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемний.

Тому, угода укладена сторонами про купівлю - продаж будинку, є недійсною з моменту її укладання. Недійсність даного правочину встановлена законом, а тому він є нікчемним і визнання його судом недійсним не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Так як, договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в розмірі 44 850 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року № 6-176цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 червня 2006 року, житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності володіє ОСОБА_6, а отже відповідачка ОСОБА_2 не мала законного права укладати будь-який договір пов'язаний з продажем зазначеного житлового будинку без відповідно посвідченого доручення.

Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові божником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Аванс це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору у рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і завдаток, є доказом, який посвідчує факт наявності зобов`язання, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаним одним із способів забезпечення виконання зобов`язання. Сторона, яка видала аванс, має справо вимагати його повернення у всіх випадках невиконання договору. Для того, щоб сплачена сума визнавалася завдатком, необхідно прямо вказувати про це в договорі. В протилежному випадку отримана кредитором сума вважається авансом. Так як угода не відбулась сплачена сума авансу підлягає поверненню так як сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору.

Зважаючи на те, що відповідачкою не було повернуто позивачеві суму сплаченого авансу, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 219, 220, ЦК України, ст.ст. 3,15,45,88,118,119,120 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця с. Леніне Фрунзівського району Одеської області, суму сплаченого авансу у розмірі 44 850 (сорок чотири тисячі вісімсот п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця с. Леніне Фрунзівського району Одеської області, судовий збір в розмірі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено, до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: підпис

Копія вірна: суддя Фрунзівського районного суду І.В. Гончар