Справа № 463/4180/14 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/961/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Альфа-Банк" на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

Оскарженим заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив позивач - ПАТ "Альфа Банк".

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції невірно з'ясував всі обставини справи, не дослідив докази та не надав їм належної правої оцінки, та дійшов хибного висновку, що порука ОСОБА_2 припинена, оскільки строк виконання основного зобов'язання як боржником, так і поручителем визначено до 20.05.2015 року.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судових повісток. З врахуванням цих обставин відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 19 травня 2008 року між позивачем і третьою особою був укладений кредитний договір №700006795, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 79 724,04 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20 травня 2015 року, зі сплатою 13,5% річних.

20 травня 2008 року між позивачем і відповідачем було укладено договір поруки № 700006795-П, згідно з яким останній поручився перед позивачем за виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором № 700006795 від 19 травня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні даного позову районний суд виходив з того, що позивач пропустив встановлений строк пред'явлення вимоги до поручителя, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором №700006795 від 19 травня 2008 року.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Доводи апелянта про те, що суд дійшов хибного висновку, що порука ОСОБА_2 припинена, оскільки строк виконання основного зобов'язання як боржником, так і поручителем визначено до 20 травня 2015 не заслуговують на увагу тому, що відповідно до виконавчого листа № 6-950/09 від 23 квітня 2009 року виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз", вказаним рішенням третейського суду стягнено з ОСОБА_3 на користь ЗАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 625 648,04 гривень.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на повернення кредиту достроково ще в 2009 році, так як рішення третейського суду набрало законної сили 3 лютого 2009 року, що відображено в названому вище виконавчому листі. А тому право вимоги до поручителя у банку виникло ще у 2009 році, а відтак шести місячний строк позивачем пропущено.

З вимогою про дострокове повернення кредиту позивач звернувся до відповідача лише 23 липня 2014 року (а.с. 22). Позов до суду подав в серпні 2014 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем був пропущений встановлений строк пред'явлення вимоги до поручителя, що відповідає судовій практиці по аналогічних правовідносинах.

Згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"яковим для всіх суб"єктів владних повноважень та для судів України. Суди зобов"язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

В постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі № №6-53цс14 зазначено, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК Українислід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто … з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

Інші доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами справи.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає цим вимогам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ "Альфа-Банк" - відхилити.

Заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.