02.03.2015 Справа № 363/1260/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі - Слободенюк Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2013 року позивачка звернулася до суду із названим позовом у якому просила стягнути з відповідача на свою користь відшкодування фактичних витрат на придбання медичних препаратів, засобів та витрат на придбане пальне за період з 17 квітня 2012 року в сумі 10110 грн. 98 коп. відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності в п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за період втрати позивачем працездатності, тобто з 21.03.2012 року по 19.12.2012 року та за період на який встановлено інвалідність, тобто з 20.12.2012 року по 1.01.2014 року на загальну суму 121008 грн. 81 коп., а всього на суму 131119 грн. 79 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 16 грудня 2011 року приблизно о 8 год. 35 хв. на нерегульованому пішохідному переході по вул. Князя Святослава в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області сталась дорожньо - транспортна подія, а саме відповідач під час керування автомобілем ВАЗ - 21063 (д.н.з. НОМЕР_1), рухаючись в напрямку м. Києва здійснив наїзд на ОСОБА_1, яка переходила дорогу по пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля відповідача.

Висновком судово - медичної експертизи, проведеної під час розслідування кримінальної справи, вбачається, що позивач внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді політравми, закритого уламкового підвертлюгового перелому в/з правової стегнової кістки зі зміщенням відламків, закритого уламкового перелому обох кісток правої гомілки в с/з та н/з зі зміщенням відламків, перелому вилицево - орбітального комплексу справа зі зміщенням відламків, закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран правої скроневої ділянки, н/з правої гомілки, гематоми повік правого ока, НЦД по змішаному типу. Потребує подальшого лікування, та зазнала матеріальної шкоди, яка полягала, зокрема, у витратах які здійснила позивач та змушена здійснювати на придбання необхідних для лікування медичних препаратів, засобів, а також витрати на придбання пального для поїздки до медичних закладів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив про його задоволення із викладених у ньому підстав. Вважав, що наданий відповідачем у суді примірник страхового полісу викликає сумніви так як під час розгляду кримінальної справи щодо нього, страховий поліс до суду не подавав.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, вважали що вимоги позивача є необґрунтованими, незаконними, безпідставними, оскільки остання не надала суду належних допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові, а обґрунтувала заподіяну шкоду виключно словами. Висновок експертизи, на думку представника відповідача, не міг бути покладений в основу прийняття рішення про задоволення позову, так як викликає сумніви та багато запитань. Надали суду письмові заперечення.

Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом зазначається наступне.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2012 року, який набрав законної сили, відповідача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та засуджено до 6 (шести) місяців арешту з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки та стягнуто з відповідача зокрема: моральної шкоди 50 тисяч гривень, витрат на придбання медичних препаратів та пального в розмірі 24 365 гр. 16 коп., відшкодування втраченого заробітку в розмірі 18 605 грн. (а.с. 6-10).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 20.12.2012 року позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи з 20 грудня 2012 року по 1 січня 2014 року при ДТП, причиною інвалідності є захворювання з ураження опори рухового апарату, строком до 1 січня 2014 року та зроблено висновок про можливість працювати ОСОБА_1 за своєю професією (а.с. 43).

З витягів з історії хвороби стаціонарного хворого № 14 444 , № 17 920, № 23 239 вбачається що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікування у Київській міській клінічній лікарні № 8 з 2.07.2012 року по 19.07.2012 року, 27.08.2012 року по 14.09.2012 року, 2.11.2012 року по 16.11 2012 року (а.с. 40).

Відповідно до плану пропонованих заходів по реабілітації від 19.02.2012 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда від 20.12.2012 року № 035 виданої Іванківською МСЕК позивачу рекомендовані реабілітаційні заходи на відновлення опорно - рухового апарату (а.с. 15, 44-48).

ОСОБА_1 працює в Київській міські клінічній лікарні № 8 з 1.09. 2009 року та продовжує працювати на посаді бактеріолога бактеріологічної лабораторії, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (а.с. 218-219).

Згідно виробничої характеристики від 27 березня 2012 року виданою позивачу, з місця роботи (Київською міською клінічною лікарнею № 8), робота потребує, як сидячого, так і активного трудового процесу, що неможливе при порушенні опорно - рухового апарату (а.с. 29).

З листків непрацездатності, вбачається що позивач неодноразово перебувала на амбулаторному і стаціонарному лікуванні, а саме на амбулаторному лікуванні за період з 13.03.2012 року по 23.04.2012 року; з 3.05.2012 року по 1.06.2012 року; з 12.06.2012 року по 28.06.2012 року; з 21.07.2012 року по 25.07.2012 року; з 15.09.2012 року по 19.10.2012 року; з 20.10.2012 року по 2.11.2012 року; з 17.11.2012 року по 20.12.2012 року, на стаціонарному лікуванні за період з 2.07.2012 року по 20.07.2012 року; з 27.08.2012 року по 14.09.2012 року; з 3.11.2012 року по 16.11.2012 року (а.с. 30-39).

Проїзними документами, путівкою № 404418 та квитанцією від 23. 07.2012 року про оплату за путівку підтверджено, що позивач перебувала на санаторно - курортному лікуванні в санаторії «Очаків» (а.с. 25-28).

В свою чергу, з чеків зокрема, за період від 9.03.2012 року по 5.11.2012 року, вбачається що, позивачем були придбані, у тому числі, різноманітні медичні препарати (а.с. 20-24).

Згідно акта повторного огляду МСЕК від 1 грудня 2014 року, позивачці підтверджену інвалідність ІІІ групи строком до 1 січня 2015 року; зазначено про можливість працювати за фахом (а.с. 123).

У висновку експерта № 2/к зазначено, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що утворились від дії тупих предметів, а саме: обмеження рухів в колінному суглобі: а) помірно виражене розгинання до 175°, згинання до 105°, що відповідає 20% постійної втрати загальної працездатності. Таким чином у гр. ОСОБА_1 порушення функції в правому колінному суглобі складає 20 % постійної втрати загальної працездатності, що згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року пункту. Під стійкою втратою працездатності менш як на одну третину належить розуміти втрату загальної працездатності від 10 % до 33 %», Отже, 20 % втрати загальної працездатності відноситься до середнього: ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм стійкої втрати працездатності (а.с. 155 -161).

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Акціонерній страхові компанії «ІнтерТрансПоліс», що підтверджується примірником відповідного полісу № АА/2013911 від 11 лютого 2011 року, оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні. Відповідно до якого ліміт відповідальності сторонами погоджено у розмірі 100000 грн. щодо шкоди, заподіяної здоров'ю і 50000 грн. - майну (а.с.185).

З матеріалів кримінальної справи № 28-3643 за результатами розгляду якої у суді ОСОБА_2 було засуджено за частиною 1 статті 286 КК України, дослідженої у судовому засіданні, а саме із протоколу судового засідання за 14 квітня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_2 дав ствердну відповідь на запитання головуючого судді про наявність у нього страховки (а.с. 209).

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, поданих сторонами, визначення норм матеріального та процесуального права, що врегульовують взаємовідносини між сторонами, судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 11 ЦПК України йдеться про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 11 ЦПК України йдеться про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму ВССУ від 1 березня 2013 року № 4, відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

У статті 33 ЦПК України йдеться проте, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Однак, клопотань про залучення до участі у справі АСК «ІнтерТрансПоліс» перед судом не заявлялося. Тому, наявність обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності у ОСОБА_2, як власника транспортного засобу (поліс № АА/2013911 від 11 лютого 2011 року), позивачкою та її представником не враховано.

Позиція представника позивачки про сумніви у достовірності страхового полісу на ім'я відповідача належними доказами не підтверджена. Крім того, із протоколу судового засідання від 14 квітня 2012 року у кримінальній справі № 28-3643 щодо ОСОБА_2 за частиною 1 статті 286 КК України вбачається, що останній ще у 2012 році повідомив суд про наявність договірно-страхових правовідносин із АСК «ІнтерТрансПоліс» (а.с. 195).

Зауваження представника щодо відсутності правових підстав для звернення із позовними вимогами страхової компанії у зв'язку із пропущенням строку позовної давності судом до уваги також не береться. По - перше, позов було пред'явлено до суду у квітні 2013 року, в той час, як ДТП за участі сторін відбулося у грудні 2011 року. По - друге, правозастосовчими функціями, у тому числі й щодо вирішення питання застосування визначених ЦК України наслідків пропуску строків позовної давності, наділені судові органи держави при здійсненні правосуддя у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до статей 1195 та 1197 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Однак, представником позивачки подано розрахунок розміру відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_1 за період із 21 березня 2012 року по 19 грудня 2012 року та за період із 20 грудня 2012 року по 1 січня 2014 року без дотримання, визначеного законом, порядку обчислення такого виду збитків. Зокрема, при складанні зазначеного рахунку не враховано ступінь втрати професійної працездатності.

Також, належних доказів про тимчасову втрату позивачкою працездатності протягом усього періоду із 21 березня 2012 року по 19 грудня 2012 року - суду не надано.

Хоча, згідно статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, у статті 11 ЦПК України йдеться про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, розмір відшкодування втраченого заробітку, яку позивачка просила стягнути із відповідача, є недоведеним та необґрунтованим.

Також, з урахуванням змісту статті 60 ЦПК України не можуть бути покладені в основу судового рішення фіскальні чеки, надані позивачкою, так як з їх змісту неможливо встановити причино - наслідковий зв'язок понесених витрат із завданням шкоди здоров'ю ОСОБА_1

Крім того, з їх змісту не можливо встановити особу, яка понесла витрати на придбання палива. Зазначене стосується і сум, вказаних у фіскальних чеках щодо придбання різноманітних медичних препаратів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про потребу прийняття рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я до ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись статтями 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя