Ухвала

іменем україни

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Астарта-Л» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Хмельницький сектор Державної міграційної служби управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, про виселення, за касаційною скаргою приватного підприємства «Астарта-Л» на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року приватне підприємство «Астарта-Л» (далі - ПП «Астарта-Л» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 тпро виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 квітня 2010 року, укладеного між публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ «Мегабанк») та ПП «Астарта-Л», останнє придбало житловий будинок по АДРЕСА_1. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано 21 червня 2010 року. Позивач вважає, що відповідачі втратили право власності та право користування вказаним житловим будинком у зв'язку з переходом права власності на будинок до іншої особи. 13 лютого 2014 року позивачем на адресу відповідачів було надіслано вимогу про добровільне виселення з будинку, яка залишена без задоволення. У зв'язку з відмовою відповідачів добровільно виконати вимогу про виселення, позивач просив виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та всіх мешканців з житлового будинку по АДРЕСА_1 та зобов'язати Хмельницький сектор Державної міграційної служби управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області (далі - Хмельницький сектор ДМС УДМС у Хмельницькій області) зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 з житлового будинку по АДРЕСА_1. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ПП «Астарта-Л» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 29 квітня 2010 року між ПАТ «Мегабанк» та ПП «Астарта-Л» укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ПП «Астарта-Л» 21 червня 2010 року. (а. с. 4-7).

У вказаному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а. с. 8).

13 лютого 2014 року рекомендованим листом з описом вкладення ПП «Астарта-Л» на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про добровільне виселення протягом одного місяця зі спірного житлового будинку, проте вказана вимога залишилася не виконаною (а. с. 9-10).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, позовну заяву про виселення представник відповідача отримав 22 вересня 2014 року, а тому, враховуючи вимоги ст. ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, є всі підстави для виселення відповідачів. Відмовляючи у вимогах про зняття мешканців будинку з реєстраційного обліку суд дійшов висновку про те, що зняття з реєстрації місця проживання відповідачів може бути здійснено на підставі рішення суду про їх виселення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не дотримано встановленого ст. ст. 9, 40 ЖК Української РСР, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» порядку дій, що передують зверненню до суду з позовом про виселення, оскільки відповідачі не отримували письмової вимоги про добровільне звільнення житлового будинку в місячний строк.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що на момент звернення ПП «Астарта» до суду з позовом про виселення, його права повинні бути порушені відповідачами шляхом невиконання вимоги про звільнення жилого приміщення. Наявність письмової про звільнення житлового приміщення є обов'язковою умовою при задоволенні позову про виселення з іпотечного житла.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у виселенні відповідачів зі спірного жилого приміщення, виходячи з того, що останні не були належним чином повідомлені про необхідність добровільного виселення відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Астарта-Л» відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович