АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- Оніщука М.І.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору дарування квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4, відповідачем було залучено ОСОБА_3, як правонаступника померлої.

З урахуванням заяви, поданої 21 січня 2014 року ОСОБА_2 в порядку ст. 31 ЦПК України, позивач як на підставу свої вимог посилався на те, що за життя його мати ОСОБА_5 повідомила йому, що після її смерті квартира АДРЕСА_1 перейде йому по спадщині.

Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте виявилося, що його мати не була власником даної квартири, оскільки з 1997 року на підставі договору дарування новим власником квартири є його сестра ОСОБА_4

На час укладення договору дарування його мати була тяжко хворою, чим і скористалася ОСОБА_4

Вважає, що договір дарування його мати ОСОБА_5 не підписувала, всі дії вчинялися поза її волею ОСОБА_4,, яка і підробила підпис.

Окрім того, волевиявлення у його матері при підписанні договору дарування було відсутнє.

З урахуванням наведеного просив суд визнати недійсним Договір дарування квартири АДРЕСА_1, вчинений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 від 31 січня 1997 року, посвідчений Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контор Новицькою Р.М.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору дарування квартири відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не визнав висновок судово-почеркознавчої експертизи №1043 від 17.12.2014 року, згідно якого підпис дарувальниці ОСОБА_5 імовірно виконаний не його матір'ю, а іншою особою.

За його клопотанням було призначено повторну експертизу, згідно висновку №1268 від 06.07.2015 року якої, нібито підпис під договором дарування виконаний його матір'ю. Однак, експертом, який проводив дану експертизу, було порушено вимоги п.1.8 науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертних досліджень, викладених в інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за №53/5 з використанням недостатньої кількості порівняльного матеріалу ( зразків підписів ОСОБА_5.)

Так, на експертизу було надано менше 10 вільних зразків підписів ОСОБА_5 (згідно вимог не менше 15), які не відповідали за часом виконання підпису, який підлягав дослідженню (недотримання п.1.5 вказаних Науково-методичних рекомендацій), адже досліджуваний підпис виконаний в 1997 році, а зразки підписів надані на експертизу переважно в 1984 році.

Отже, цей висновок можна вважати не повним, а результати його недостатньо обґрунтованими, так як експертом в процесі порівняльного дослідження взяті до уваги лише збіжні ознаки і при цьому не приділено уваги та не описано наявні суттєві розбіжності, які є між досліджуваними підписами та зразками (напрямок рухів при виконанні другого елемента літери «т», в досліджуваних до низу, в зразках до верху; протяжність рухів при виконанні розчерку в досліджуваних зразках збільшена відносно зразків та інше).

Окрім того, науково-методичними рекомендаціями заборонено використання ксерокопій документів, але експерт використала ксерокопії почерку померлої матері, що також є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що згідно Договору дарування від 31 січня 1997 року ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла у дар належну дарителю квартиру за АДРЕСА_1. Квартира належить дарителю на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд», виданої 27 травня 1992 року за №143, зареєстрованої в Київському міському бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1992 року, записано в реєстрову книгу №87 за реєстровим номером №875. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Новицькою Р.М. та зареєстрований в реєстрі за №6-274 (а.с. 41 т. 1, 61 т. 2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві в Книзі реєстрації смертей 25.10.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №19505 (а.с. 104 т. 2).

08 серпня 2011 року після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 10 т. 1, 88 т. 2).

Як зазначив позивач, вступити в спадщину не зміг, оскільки спірна квартира не перебувала у власності матері на день її смерті, а згідно договору дарування, починаючи з 1997 року, належала ОСОБА_4

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказав, що договір дарування його мати ОСОБА_5 не підписувала, всі дії вчинялися поза її волею ОСОБА_4,, яка і підробила підпис.

У ст. 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням позивача було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно Висновку експерта №1043 від 17.12.2014 року підпис від імені ОСОБА_5, розміщений в рядку «Даритель ___ ОСОБА_5.» на лицевому боці договору дарування квартири АДРЕСА_1, посвідченого 31 січня 1997 року державним нотаріусом Другої Київської нотаріальної контори Новицькою Р.М. виконаний, ймовірно, не ОСОБА_5, а іншою особою. Не категоричність висновку обумовлена простотою будови елементів підпису, обмеженим обсягом графічного матеріалу, а також відсутністю в розпорядженні експерта достатньої кількості вільних зразків підпису ОСОБА_5 наближених за часом виконання з досліджуваним документом (а.с. 16-17 т.3).

У ч. 2 ст. 150 ЦПК України зазначено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

На виконання вимог закону за клопотанням позивача було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №2-1061/12 від 06.07.2015 року №1268 підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі від 31 січня 1997 року, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 - в примірнику, який виготовлено на гербовому бланку серії ААА №859163 - виконаний ОСОБА_5; підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі від 31 січня 1997 року, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 - в примірнику, який зберігається в Другій Київській державній нотаріальній конторі - виконаний ОСОБА_5; підпис від імені ОСОБА_5 в заяві про те, що вона, ОСОБА_5, на момент укладання Договору 31.01.1997 року, в шлюбі не перебувала, виконаний ОСОБА_5 (а.с. 70-77 т. 3).

Як зазначив експерт у висновку №1268 від 06.07.2015 року, що розходження з висновками первинної експертизи пояснюється тим, що попередній експерт не встановила комплекс суттєвих збіжних ознак та переоцінила розбіжні, які насправді є нестійкими і входять в межі варіативності підписного почерку ОСОБА_5. Крім того, для провадження повторної експертизи було надано більший об'єм досліджуваного графічного матеріалу, що сприяло повному та всебічному його вивченню та формуванню категоричного позитивного висновку.

Із зазначеного висновку вбачається, що Договір дарування від 31 січня 1997 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, підписаний від імені ОСОБА_5 безпосередньо самим дарителем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що експертом при проведенні повторної судово-почеркознавчої експертизи були порушені п. 1.5, п. 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за №53/5, а саме, на експертизу було надано менше 10 вільних зразків підписів ОСОБА_5, які не відповідали за часом виконання підпису, який підлягав дослідженню, а тому висновок є не повним, а результати його недостатньо обґрунтованими.

Так, згідно п. 1.5 Науково-методичних рекомендацій з питань та проведення судових експертиз та експертних досліджень вільні зразки по змозі повинні відповідати об'єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням. Якщо текст (підпис), що досліджується, виконано друкованими літерами або спеціальним шрифтом, слід по змозі надати вільні зразки аналогічного характеру.

Відповідно до п. 1.8 зазначених Науково-методичних рекомендацій як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів.

Слід зазначити, що Науково-методичні рекомендації з питань проведення судових експертиз та експертних досліджень носять рекомендаційний характер, які експерт застосовує при проведенні експертиз.

Окрім того, повторною судово-почеркознавчою експертизою надано чітку відповідь, що підпис у договорі дарування виконаний ОСОБА_5

Суд першої інстанції підставно поклав в основу сам цей висновок експерта, оскільки він містить відповідь на поставлене судом питання, що підпис виконаний ОСОБА_5

Крім того, з висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що на її проведення було надано більший об'єм досліджуваного графічного матеріалу, зокрема, було надано другий примірник оспорюваного договору та заяву дарителя про неперебування на момент укладення договору в шлюбі, які були витребувані з Другої київської державної нотаріальної контори

Що ж до попереднього висновку експерта, то такий висновок не є доказом, оскільки експерт зробив висновок, що підпис виконаний імовірно не ОСОБА_5, а іншою особою.

Тобто, цей доказ не є переконливим, оскільки містить імовірну інформацію.

У суді апеляційної інстанції позивач заявив клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що він не згоден з висновками повторної експертизи. Крім того, на його думку експерт не мав відповідної кваліфікації, оскільки закінчився строк дії її повноважень.

Колегія суддів відмовила в задоволені заявленого клопотання, оскільки позивач не порушував таке питання в суді першої інстанції і не надав інших документів на дослідження, не спростував висновків експерта, яка додатково давала роз'яснення висновку в суді.

Щодо права ОСОБА_8 на проведення експертизи, то остання надала суду копію диплома, свідоцтво НОМЕР_1, дійсне до 30 березня 2016 року, в якому зазначено, що вона спеціаліст по дослідженню почерку і підписів (а.с.129-130 т. 3).

Наведене підтверджується і витягом з реєстру, дослідженим в апеляційному суді (а.с. 199 т. 3).

До участі в проведенні експертизи допущена за ухвалою суду.

Надані документи підтверджують повноваження ОСОБА_8 на проведення експертизи і відповідають вимогам ст. 10 Закону України «Про судову експертизу».

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на суть ухваленого рішення, яке відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: