РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року

Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Задорожного В.І.

при секретарі Ждановій Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_3 є її матір'ю та однією і тією ж особою та встановити факт, що вона належить до єврейської національності.

В обґрунтуванні своїх вимог заявник зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Харкові. Відповідно до свідоцтва про народження її батько ОСОБА_4, росіянин, мати - ОСОБА_3, єврейка. Відповідно до актового запису про шлюб № 10182, її мати, до одруження - ОСОБА_2, 15 листопада одружилась з ОСОБА_4; після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище ОСОБА_2, а її національність зазначена як «єврейка». У грудні 1941 року мати потрапила у гетто, однак їй вдалося звідки втекти. Після втечі з гетто та з метою уникнення подальшого переслідування нацистів, її мати самостійно виправила в документах своє по батькові з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». З цього часу та по день смерті вона жила під по батькові «ОСОБА_2». При отриманні паспорту громадянина СРСР та заповненні форми А, побоюючись переслідування осіб єврейської національності у Радянському Союзі, вона також вказала своє по батькові «ОСОБА_2», а національність «українка». 11 червня 1950 року мати, як ОСОБА_2, українка, уклала шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її мати, ОСОБА_2, померла. Отже, з 1942 року та по день смерті її мати жила з по батькові «ОСОБА_2». Таким чином, на сьогоднішній день дані про матір, зазначені в свідоцтві про її народження не збігаються з даними метрики, з якими її матір жила з 1942 року. Враховуючи те, що батьки її матері були євреями, а матір, відповідно, єврейкою, що зазначено в актових записах про її народження та про шлюб її батьків, вона бажає відновити національність та встановити факт належності її до єврейської національності. Встановлення фактів необхідно для оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мешкають її родичі.

У судовому засіданні представник заявника повністю підтримала заяву та просила задовольнити її в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Відповідно свідоцтву про її народження серії НОМЕР_1 (повторне), виданого Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 04.11.1998 року: її мати - ОСОБА_3, єврейка, батько - ОСОБА_4, росіянин.

Аналогічні дані містяться в актовому записі № 3375 про народження ОСОБА_1, копія з книги актових записів про який надана до суду зацікавленою особою.

Відповідно копії актового запису про шлюб № 10182 від 15 листопада 1937 року між ОСОБА_4, росіянином, та ОСОБА_2, єврейкою, зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2.

У 1942 році з метою уникнення переслідування осіб єврейської національності, матір'ю заявника, ОСОБА_2 власноруч за допомогою підручних засобів було виправлено по батькові з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

При отриманні паспорту громадянина СРСР у повоєнний період у формі А нею також зазначено по батькові «ОСОБА_2» та національність зазначена як «українка».

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, складеного 27.05.2014 року відділом державної реєстрації шлюбу по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - 11 червня 1950 року між ОСОБА_7, росіянином, та ОСОБА_2, українкою, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3377. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, з 1942 року та по день смерті мати заявника, ОСОБА_2 жила під по батькові «ОСОБА_2», а свою національність зазначала як «українка», оскільки з міркувань безпеки боялася показувати свою справжню національність.

Встановлення зазначених юридичних фактів заявникові необхідно для усунення розбіжностей у метриці її матері та оформлення і подачі документів для виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що заявника знає з дитинства, вони проживали у одному дворі, знала і її матір ОСОБА_2 яку називали як «Іванівну». Їй відомо, що остання з після втечі з гетто у 1942 році з метою уникнення розстрілу нацистами виправила своє по батькові з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» в документах та втекла до Ахтирки. Коли після війни повернулась, з таким по батькові продовжила жити, та, при отриманні паспорту громадянина СРСР свою національність зазначила як «українка». Проте, їй достеменно відомо, що матір заявника належала до єврейської національності. Оскільки вона саме є єврейкою, вони разом потайки святкували національні свята, підтримували національні традиції.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що заявник по справі є її матір'ю. Їй достеменно відомо, що дівоче прізвище її бабусі, матері заявника, ОСОБА_2 та вона належить до єврейської національності, після одруження з дідусем, їй присвоєне прізвище ОСОБА_2. Після втечі з гетто у 1942 році її бабуся власноруч за допомогою леза виправила в документах по батькові з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». При отриманні паспорта СРСР після війни, у формі А вона також зазначила своє по батькові «ОСОБА_2» та національність зазначила як «українка». Зі слів бабусі, вона так зазначила, оскільки після пережитого внаслідок належності до єврейської національності, вона боялася геноциду та переслідування євреїв. У 1950 році бабуся взяла шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «ОСОБА_2». Таким чином, з 1942 року та по день смерті її бабуся жила з по батькові «ОСОБА_2», а національність зазначала як «українка». ІНФОРМАЦІЯ_1 рок вона померла як ОСОБА_2. Бабуся потайки дотримувалася єврейських традицій та намагалася привіти їх своїх доньці, її матері .

Статтею 28 ЦК України встановлено, що фізична особа набуває прав і обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України складається із прізвища, власного імені та по батькові.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України у прядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 256 ЦПК України, одним із способів захисту прав та законних інтересів фізичних осіб є встановлення в судовому порядку юридичних фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Положеннями ст. 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законам і не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст.4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Положеннями ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність родинних зв'язків, дотримання заявником способу життя та звичаїв, притаманних особам єврейської національності, виявлення нею почуття національного самоусвідомлення та спільності з особами єврейської національності, суд приходить до висновку про єврейську національність ОСОБА_1, яка по материнській лінії була передана від її матері - ОСОБА_2 (ОСОБА_2); а також того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією й тією ж особою.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст.ст. 11,15, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, ст. 28, 300 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, зацікавлена особа Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 06.12.1997 р., актовий запис № 18244) та ОСОБА_2, яка відповідно до свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_4 видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 04.11.1998 року, актовий зипис 3375, записана матірю ОСОБА_1 є однією тією ж особою.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, належить до єврейської національності.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Хар ківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя