Справа № 743/1290/15-ц
Провадження № 2/743/368/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Коваль Т.С.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, зазначивши, що 04.05.2006 року між сторонами укладено договір № СNRPAK00000006, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 49350 грн. на строк до 04.05.2011 року, за умови сплати відсотків, комісії та інших витрат, передбачених угодою.

У звязку з тим, що позичальник не виконує взятих на себе обовязків, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з основного зобовязання, в розмірі 18403 грн. 15 коп.; заборгованість за відсотками, в розмірі 33267 грн. 26 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом, в розмірі 1140 грн. 49 коп.; пеню за несвоєчасне виконання зобовязань, в розмірі 35186 грн. 82 коп., а також понесені по справі судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що в судовому порядку з нього вже стягувалась заборгованість за кредитним договором. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що позивач звернув стягнення на автомобіль, який був предметом іпотеки за договором, і з урахуванням виручених коштів від реалізації транспортного засобу та сплачених позичальником строкових платежів, загальна сума отриманих ПАТ КБ ПриватБанк коштів, значно перевищує розмір отриманої відповідачем позики та інших, здійснених банком нарахувань.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали архівної справи № 2-313/11, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів.

З позовної заяви вбачається, що 27.12.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено договір № СNRPAK00000006, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 49350 грн. на строк до 04.05.2011 року, за умови сплати відсотків, комісії та інших витрат.

Звертаючись до суду позивач зазначив, що заборгованість ОСОБА_1 з основного зобовязання, становить 18403 грн. 15 коп.; заборгованість за відсотками - 33267 грн. 26 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1140 грн. 49 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 35186 грн. 82 коп.

На підтвердження заборгованості ОСОБА_1, до позовної заяви було приєднано розрахунок за період з 04.05.2006 року по 25.08.2015 року, без врахуванням коштів, отриманих за реалізацію предмета іпотеки, а також всіх сум, сплачених позичальником.

Позивачем не була виконана ухвала суду, винесена в порядку ст.137 ЦПК України, про надання належної якості копії кредитного договору № СNRPAK00000006 від 04.05.2006 року, укладеного між сторонами; копії договору застави автомобіля; розрахунку заборгованості за період з 15.03.2012 року, з урахуванням коштів, отриманих позивачем за реалізацію заставного майна.

Наведена обставина позбавляє суд можливості встановити фактичні обставини справи на підставі доказів, передбачених ст.ст.57-59 ЦПК України.

Разом з цим, з ініціативи суду були досліджені матеріали цивільної справи № 2-313/11, розглянутої Ріпкинським районним судом.

Так, з матеріалів вказаної справи вбачається, що 15.07.2011 року ПАТ КБ ПриватБанк зверталось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за тим же договором № СNRPAK00000006 від 04.05.2006 року, а саме заборгованості з основного зобовязання, в розмірі 18403 грн. 15 коп.; заборгованості по відсоткам, в розмірі 24232 грн. 06 коп.; США; заборгованість по комісії, в розмірі 1140 грн. 49 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, в розмірі 5268 грн. 92 коп.

Рішенням суду від 06.12.2011 року позов було задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк 49044 грн. 62 коп., в рахунок заборгованості.

Рішення суду у справі № 2-313/11 від 06.12.2011 року набрало чинності, а позивачеві видано виконавчий лист.

Розрахунок заборгованості за вимогами до відповідача в цивільній справі № 2-313/11, охоплював період з 04.05.2006 року по 25.03.2011 року, що в значній мірі співпадає з періодом за вимогами в цивільній справі за 2015 рік.

Незважаючи на відкладення розгляду справи, позивач не скористався своїм правом змінити підставу або предмет позову, зменшити чи уточнити заявлені вимоги.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність ознак зловживань зі сторони ПАТ КБ ПриватБанк при зверненні до суду та недоведеність належними і допустимими засобами доказування тих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, сплачений судовий збір необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, упродовж десяти днів, з дня отримання його копії.

Суддя Є.А. Жовток