Провадження № 2/127/5354/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.12.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Паламарчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних виплат та трьох процентів річних від простроченої суми, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних виплат та трьох процентів річних від простроченої суми.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 07.02.2010р. ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір позики відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 80 000 грн. в національній валюті, а вона зобов?язувалась повернути вказану суму в термін до 31.12.2010р. Проте, відповідач вимоги договору не виконала, що і стало підставою для звернення позивача до суду. За наслідками розгляду вказаного позову Ленінським районним судом м. Вінниці було прийняте заочне рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, яким позовні вимоги були задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 80 000 грн., інфляційні в сумі 640 грн., 3% річних в сумі 200 грн., понесені судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 120 грн. та 2500 грн. витрати на правову допомогу.

Позивач вказує, що дане рішення набрало законної сили 26.07.2011р., проте, було виконано 01.07.2015р., що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Позивач зазначає, що кошти відповідач повернула лише в червні 2015р. Протягом тривалого часу відповідач користувалась коштами належними позивачу, а тому повинна сплатити інфляційні за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

07.02.2010р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 80 000 грн. в національній валюті, а вона зобов?язувалась повернути вказану суму в термін до 31.12.2010р. ( а. с.7 )

06.06.2011р. в справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 80 000 грн., інфляційні в сумі 640 грн., 3% річних в сумі 200 грн., понесені судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 120 грн. та 2500 грн. ( а. с. 8-9). Дане рішення виконано 01.07.2015р., що підтверджено постановою головного державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2015р. ( а. с. 10-11)

Згідно поданого позивачем розрахунку борг ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2011 року по 01 липня 2015 року становить 66 000 грн., з них 3% річних за користування коштами в розмірі 10 400 грн., інфляційні за користування коштами за договором позики від 07.02.2010р. в сумі 55 600 грн. ( а. с. 5)

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 660 гривень, та поніс витрати на правову до допомогу, в розмірі 3500 грн., що підтверджено відповідною квитанцією та розрахунком, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 612, 623, 625, 629, 1046, 1047, 1049, ЦК України, ст.ст. 15, 16, 58, 60, 88, 209- 215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 55 600 гривень - інфляційних за договором позики від 07 лютого 2010 року з врахуванням встановленого індексу інфляції з 01 лютого 2011 року по 01 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 проценти за користування коштами у розмірі 3 % річних від простроченої суми боргу з 01 лютого 2011 року по 01 липня 2015 року у сумі 10 400 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 660 гривень за сплату судового збору та 3500 грн. витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: