Справа № 159/6913/14-ц
Провадження № 2/159/81/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 02 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд під головуванням

судді Миронюка М.Г.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного банку "Форум", ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Акціонерного комерційного банку "Форум" , ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки.

Свою вимогу позивачка обґрунтовує тим, що, вона є власником трьохкімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. Дану квартиру вона набула у власність, як спадкоємець, за законом, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Ковельською держнотконторою 09 вересня 1997 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в Волинському БТІ за № 4889 14.11.1997 року, копію реєстраційного посвідчення додаю.

20 липня 2007 року відповідач по справі ОСОБА_4 перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 надав вказаному нотаріусу довіреність, посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом ОСОБА_6 м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С-2645 відповідно до якої вона уповноважила його передати в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1, достовірно знаючи, що вона підроблена.

Ухвалою Ковельського міськрайсуду від 11 листопада 2014 року, яка вступила в законну силу, встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_4 вчинив правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 статті 358 КК України за використання завідомо підробленого документа, однак у зв'язку з закінченням строків давності задоволено клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України.

20 липня 2007 року приватним нотаріусом Ковельського нотаріального округу ОСОБА_5 в м. Ковелі Волинської області посвідчений іпотечний договір за змістом якого акціонерний комерційний банк " Форум", надалі "іпотеко держатель", в особі керуючого Ковельського відділення Луцької філії АКБ "Форум" ОСОБА_8, що проживає в АДРЕСА_3 та ОСОБА_3 , від імені якої на підставі фіктивної довіреності діяв відповідач ОСОБА_4 та виступив майновим поручителем ОСОБА_9, що проживає АДРЕСА_4, надалі "іпотекодавець", передали в іпотеку нерухоме майно її трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. із забороною відчуження.

Цей договір забезпечив вимоги "іпотекодержателя", що випливають з кредитного договору № 0172/07/22-2, від 20 липня 2007 року укладеного між "іпотекодержателем" та ОСОБА_9, який отримав кредитні кошти в сумі 15 тис. доларів США, копію договору додаю.

Відповідно до ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжує наслідки, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч. 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оспорюваний нею правочин укладений внаслідок обману всупереч статті 230 ч.2 ЦК України. Позивачка вказує, що її приватна власність трьохкімнатна квартира вибула з її вільного володіння, користування та розпорядження не з її волі, іншим шляхом, що передбачено ст. 388 ЦК України.

Позивач просить визнати іпотечний договір, укладений 20 липня 2007року та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, Акціонерним комерційним банком "Форум" та ОСОБА_3 від імені якої на підставі підробленої довіреності діяв ОСОБА_4 про передачу в іпотеку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимога підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 вказала, що позивач не підтвердив жодними доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, вказує, що позивач пропустила строк позовної давності звернення до суду, а тому просить застосувати положення ст. 267 ЦК України і відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений шляхом оголошення в газеті "Волинь Нова".

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 подала в суд заяву про розгляд даної справи без її участі.

Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного банку "Форум", ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки слід задовольнити повністю.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п' ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Кредитним договором № 0172/07/22 - Z від 20.07.2007 року стверджується, що АКБ "Форум" надав кредит ОСОБА_9 в сумі 15 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 17 липня 2015 року.

Із іпотечного договору укладеного 20липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" та ОСОБА_3, від імені якої на підставі підробленої довіреності діяв ОСОБА_4, та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, вбачається, що цей договір забезпечує вимоги іпокодержателя, що витікають із кредитного договору № 0172/07/22 - Z від 20.07.2007 року, укладеного між іпокодержателем та ОСОБА_9 і відповідно до цього договору.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 11.11.2014 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 358 ч.3 КК України стверджується, що 20.07.2007 року близько 10.00 години перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 надав вказаному нотаріусу довіреність посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом ОСОБА_6 в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 відповідно до якої громадянка Росії ОСОБА_3 уповноважила його передавати в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, достовірно знаючи, що вона підроблена.

Згідно цієї ухвали кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000037 від 9 січня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Аналіз цих доказів та обставин приводить до висновку, що волі ОСОБА_3 на видачу ОСОБА_4 довіреності посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом ОСОБА_6 в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 посвідчену 19.06.2007 року, яка надавала ОСОБА_4 повноваження укладати від її імені договір іпотеки не було і вона цієї довіреності йому не надавала.

Представник відповідача ОСОБА_2 просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові.

Вона вважає, що виходячи із аналізу документів та свідчень, які є в матеріалах кримінальної справи № 159/6515/14-к можна зробити висновок, що перебіг строку позовної давності почався не пізніше березня 2011 року, коли ОСОБА_3 дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права. А тому, перебіг трирічного строку позовної давності закінчився у березні 2014 року. Вказане підтверджується наступним.

У протоколі одночасного допиту осіб від 03.01.2014 р. зафіксовано показання ОСОБА_10, що про існування іпотечного договору він дізнався лише в той момент, коли хотів оформити дане помешкання на своє ім'я в 2011 році, при цьому розмовляв з даного приводу зі ОСОБА_4 та ОСОБА_9, і останні пояснили йому, що дійсно здали в іпотеку житло.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 09.01.2012 р. вбачається, що в 2011 році на прохання матері ОСОБА_3 він вирішив переоформити право власності на квартиру на своє ім'я. Коли були оформлені всі документи у м. Ковелі то він пішов до нотаріуса, від якого дізнався, що квартира знаходиться в іпотеці в Банку "Форум".

Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.12.2010 р., що було отримано за дорученням ОСОБА_3, був дійсним протягом 3-х місяців, а саме до 22.03.2011 р. Таким чином, необхідні для укладення договору купівлі-продажу квартири документи повинні були бути зібраними в період чинності витягу, який був отриманий саме з метою реалізації квартири до 22.03.2011 р.

З цього представник відповідача ОСОБА_2 робить висновок, що оскільки ОСОБА_11 дізнався про те, що квартира матері перебуває у іпотеці Банку не пізніше 22.03.2011 р., то і позивачка також довідалася про те. що її квартира перебуває у іпотеці Банку не пізніше 22.03.2011 р.

Представник позивача ОСОБА_2 також вважає, що ОСОБА_3 та (чи) ОСОБА_10 надавши самостійно правовстановлюючі документи ОСОБА_4 повинні була б дізнатись про обставини, на які вона посилається, як на підставу визнання іпотечного договору недійсним, не пізніше березня 2011 року, а позов ОСОБА_3 подала лише 18.11.2014 року. Вона також вказала, що позивачка в судовому засіданні не довела, що довіреність , яку використав ОСОБА_4 при укладенні іпотечного договору є підробленою.

Представник позивача ОСОБА_1 в заперечення доводів представника позивача вказав, що доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях і що про укладення іпотечного договору ОСОБА_3 нічого не було відомо.

Згідно ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд вважає, що відповідач не надав доказів про те, що позивачка ОСОБА_3 довідалася, що її квартира перебуває у іпотеці Банку не пізніше 22.03.2011 р., так як посилається лише на протокол допиту сина позивачки ОСОБА_10 З цього протоколу вбачається, що про існування іпотечного договору у вказаний представником відповідача термін довідався ОСОБА_3, який не є позивачем і справі, а не ОСОБА_3 Доказів про те, що ОСОБА_3 було відомо про існування іпотечного договору до 22.03.2011 року, і що вона була повідомлена про існування вказаного іпотечного договору ОСОБА_3 відповідач не надав.

Тому суд прийшов до висновку, що підстав для застосування положень ст. 267 ч.3 ЦК України не має.

В той же час суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про застосування положень ст. 267 ч.3 ЦК України свідчить про те, що відповідач своєю позицією визнає підставність і обгрунтованість позову ОСОБА_3

Суд також прийшов до висновку, що доводи представника відповідача ОСОБА_2, про те що позивачка в судовому засіданні не довела, що довіреність, яку використав ОСОБА_4 при укладенні іпотечного договору є підробленою є надуманою, не ґрунтується на доказах і судом відхиляється, оскільки ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 11.11.2014 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 358 ч.3 КК України стверджується, що 20.07.2007 року близько 10.00 години перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 надав вказаному нотаріусу довіреність посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом ОСОБА_6 в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 відповідно до якої громадянка Росії ОСОБА_3 уповноважила його передавати в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, достовірно знаючи, що вона підроблена і згідно цієї ухвали кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000037 від 9 січня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Отже, суд вважає, що оскільки волі ОСОБА_3 на видачу ОСОБА_4 довіреності посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом ОСОБА_6 в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 посвідчену 19.06.2007 року, яка надавала ОСОБА_4 повноваження укладати від її імені договір іпотеки не було, і вона цієї довіреності йому не надавала, то дана обставина відповідно до ч.3 ст. 2015 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином суд проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази прийшов до висновку про підставність позову ОСОБА_3 і вирішив заявлений нею позов до Акціонерного комерційного банку "Форум", ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити повністю та визнати недійсним іпотечний договір, укладений 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, посвідчений 20 липня 2007 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 3947.

В користь ОСОБА_3 слід стягнути в рівних долях з Акціонерного комерційного банку "Форум" та ОСОБА_4, які безпосередньо укладали оспорюваний договір іпотеки на підставі підробленої довіреності судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ч.3 ст.203, ч.1, ч.3 ст.215, ч.3 ст.263 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного банку "Форум" ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити повністю.

Визнати недійсним іпотечний договір, укладений 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, посвідчений 20 липня 2007 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 3947.

Стягнути з Акціонерного комерційного банку "Форум" та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. в рівних долях з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2015 року.

Головуючий: М. Г. Миронюк