Апеляційний суд Житомирської області
Справа №622/685/12 Головуючий у 1-й інст. Нейло В. М.
Категорія 2 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Снітка С.О., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою представника відповідача Вчорайшенської сільської ради Ружинського району - Джуня Василя Івановича

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом та просили визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8 та посвідчений секретарем Вчорайшенської сільради Ружинського району ОСОБА_9 і зареєстрований в реєстрі за №26 від 16 липня 2008 року.

Крім того просили визнати за ними право власності по ? частині кожному в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1, земельну ділянку (земельний пай) площею 3,7157 га, яка знаходиться в адміністративних межах Вчорайшенської сільради за кадастровим номером :02:000:0089 та стягнути судові витрати

В обґрунтування позову зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті їх матері ОСОБА_7, відкрилася спадщина на зазначене домоволодіння та земельну ділянку.

У встановленому законом порядку вони як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та фактично вступили в управління і володіння спадковим майном.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено у зв'язку з наявністю заповіту згідно якого мати все своє майно заповіла ОСОБА_8, який помер не встигши прийняти спадщину.

Вважають, що заповіт є недійсним, оскільки мати власноруч вчинити підпис на ньому фізично і практично не могла через недуги зору, що підтверджується медичними висновками.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 подав заяву про збільшення позових вимог та просив визнати за ним право власності на обов'язкову частку у спадщині в розмірі 1/2 частки спадкового майна, яке складається із житлового будинку з господарськими спорудами та із земельної ділянки (паю) площею 3,7157 га., розташованої на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району (а.с. 160 т.І).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним заповіт від 26 липня 2008 року, складений від імені ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на ім'я ОСОБА_8 та посвідчений секретарем Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області ОСОБА_9 і зареєстрований в реєстрі №26 від 16 липня 2008 року.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в рівних долях (по ? частині кожному) на спадкове майно матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та на приватизовану земельну ділянку ( земельний пай) площею 3,7157 га., яка знаходиться в адміністративних межах Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області за кадастровим номером :02:000:0089.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області та з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 410грн. 50коп. і по сплаті вартості проведення судової почеркознавчої експертизи 450грн.24коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник Вчорайшенської сільської ради Ружинського району - Джунь В.І. просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Посилається на те, що воно є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що заповіт, складений ОСОБА_7 був її особистим вільним волевиявленням. Вона з власної волі заповіла все своє майно ОСОБА_8, з яким проживала.

Єдиною помилкою при складані заповіту було посвідчення його лише одним свідком, а не двома, що не суперечить волі померлої.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено районним судом ОСОБА_7 за життя була власником житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки (земельний пай) площею 3.7157 га.(а.с.17 т.1, а.с.117 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла (а.с.9 т.1).

Після смерті відкрилася спадщина на її майно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною відповідальністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1268 ЦК україни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі є дітьми померлої і в шестимісячний строк звернулися до Ружинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.58.59 т.1).

Листом державного нотаріуса №238/02-14 їм було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки в матеріалах спадкової справи є дублікат заповіту, посвідчений 16 липня 2008 року Вчорайшенською сільською радою Ружинського району на ім'я ОСОБА_8.

Проте останній не оформив спадщин і ІНФОРМАЦІЯ_3 помер(а.с.101 т.1).

У своєму позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, складений заповіт є недійсним, оскільки що їх мама за станом здоров'я не могла його підписати.

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За висновком судово-медичної експертизи №73 від 02 червня 2013 року ОСОБА_7 станом на складання заповіту мала діабетичну ретинопатія обох очей, незрілу катаракту правого ока та стан після оперативного втручання з приводу зрілої катаракти лівого ока.

Можливість самостійно прочитати текст заповіту за такою гостротою зору станом на час складання заповіту при використанні окуляр чи лупи ОСОБА_7 не виключається(а.с.2т.2).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №1/1824 від 10 березня 2014 року, призначеної на підставі ухвали Ружинського районного суду від 15 листопада 2013 року підпис, розташований у графі «Підпис» заповіту від імені ОСОБА_7 від 16 липня 2008 року виконаний не ОСОБА_7 а іншою особою(а.с.38-40 т.2).

Виходячи з наведених висновків експертиз та з урахуванням показів свідків, допитаних в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про недійсність заповіту від 16 липня 2008 року, складеного від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8.

Доводи апеляційної скарги представника Вчорайшенської сільської ради про те, що суд першої інстанції завершив розгляд справи ухваленням рішення 23 грудня 2014 року та не з'ясував причини неявки відповідачів до суду у цей день, що позбавило їх заявити клопотання про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи в республіканський НДЕКУ МВС України є безпідставні.

В матеріалах справи є поштові повідомлення про відправлення судових повісток відповідачам та його представнику про розгляд справи 23 грудня 2014 року(а.с.114-116). Проте заяв вони не направляли до суду про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин. Відтак підстави для відкладення розгляду справи у суду не було.

Крім того за клопотанням представника Вчорайшенської сільської ради Джунь В.І. ухвалою районного суду від 12 червня 2014 року призначена додаткова судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам науково-дослідного експертного криміналістичного центру при УМВС України у Житомирській області(а.с.84-86 т.2).

Призначена експертиза було проведена іншим експертом. За його висновком від 11 грудня 2014 року підпис від імені ОСОБА_7 у заповіті від 16 липня 2008 року виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. Вільні зразки підпису ОСОБА_7 виконані 15-18 років тому є можливим при проведенні експертизи.

Суд першої інстанції в своїх ухвалі про призначення додаткової почеркознавчої експертизи поставив всі питання, що були зазначені у письмовому клопотанні представника відповідача. Інших документів на дослідження експерту останній не надавав. Тому районний суд при ухваленні рішення, обґрунтовано взяв до уваги такий висновок експерта.

При розгляді справи судом дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи висновків суду не спростовують і на правильність його рішення не впливають.

Відтак підстави для скасування рішення і ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Вчорайшенської сільської ради Ружинського району - Джуня Василя Івановича відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: