Провадження № 2/742/656/15
Єдиний унікальний № 742/1431/15-ц
23 квітня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,
при секретарі Хотінь Ж.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на житло, а саме будинком АДРЕСА_1 вказуючи на те, що являється одноособовим власником даного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05 2008 року. У даному будинку також був зареєстрований її внук, куди вселився та зареєструвалися з її згоди.
Посилаючись на ті обставини, що відповідач виїхав з даного житла добровільно, не проживає у ньому понад 10 років, не сплачує комунальні послуги, не бере ніякої участі в його утриманні та обслуговуванні, взагалі не цікавиться даним житлом, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на житло, оскільки така реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном. За таких обставин вона позбавлена можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю.
В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлену вимогу із наведених вище підстав та надала відповідні пояснення з цього приводу.
Відповідач в судове засідання не з»явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з таких підстав :
Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Належність позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності житла за АДРЕСА_1, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26 травня 2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2008 року (а.с.16,17).
Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку від 24.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_2, який зареєстрований у будинку АДРЕСА_1, у вказаному будинку не проживає на протязі останніх 10 років (а.с.10).
Згідно запису у домовій книзі та довідки Комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу (а.с.7,18) дійсно ОСОБА_2 значиться зареєстрованою в АДРЕСА_1
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтвердили обставини не проживання ОСОБА_2 у вказаному будинку.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.
Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство.
Зважаючи на ті обставини, що відповідач на даний час залишив житло за власною ініціативою, не проживає в ньому більше 1 року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163 ЖК України , ст. 405 ЦК України, України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 224, 226, 294 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Суддя