Справа №577/1532/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Разумова І.Є.
Номер провадження 22-ц/788/807/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання -Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року

у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Литвинової Олени Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_4, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Конотопського МРУЮ Литвинової О.М.

В апеляційній скарзі ВДВС Конотопського МРУЮ, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про задоволення подання державного виконавця.

При цьому доводить, що ОСОБА_5 аліменти сплачує не регулярно, у зв'язку з чим станом на 18 березня 2015 року утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 14859 грн. 25 коп.

Крім того вказує, що судом не враховано, що тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України відносно боржника скасовується, у разі неналежного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів, а не триває до досягнення дитиною повноліття, про що зазначено в п.11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Особи, які брали участь у розгляді справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ВДВС Конотопського МРУЮ не надано належних доказів про ухилення ОСОБА_5 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому підстави для задоволення подання відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Дані, які повинно містити подання державного виконавця, визначені в окремому розділі Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17.04.2012 року та затв.Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції від 03 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/728/188/2013, виданного 22 березня 2013 року Бахмацьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення повноліття.

Станом на 18 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_5 по аліментам становить 14859 грн. 25 коп.

Державним виконавцем, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів або всі заходи виявилися безрезультатними, а також ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням, обов'язків у виконавчому провадженні, як це передбачено ч.6 ст.12 зазначеного Закону.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження, наявності заборгованості за аліментами та ухилення його від виконання зобов'язань, відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для висновку щодо свідомих дій (бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання обов'язку зі сплати аліментів, наявності реальних можливостей виконати такий обов'язок.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати про постановлення оскаржуваної ухвали з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -