АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року позов задоволено: розірвано шлюб, зареєстрований 1 червня 2007 року Відділом РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 630; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1500,00 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення сином повноліття, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, судовий збір у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення в частині стягнення у твердій грошовій сумі в 1500,00 грн. на стягнення у вигляді ј частки доходів від усіх видів заробітку, судовий збір покласти на позивача.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції не з'ясував його матеріальне становище та відсутність працевлаштування на момент ухвалення рішення. Також вказує, що суд не з'ясував інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, місце проживання дитини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 755/15284/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/14222/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Позивач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення та зміни рішення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1 червня 2007 року у відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис № 630, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 1 липня 2011 року, від зазначеного зареєстрованого шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів. При цьому зазначила, що дитина проживає разом з нею.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що працевлаштований в ПП «Ресурс НП» та погоджується на стягнення з нього аліментів у вигляді ј частки доходів від усіх видів заробітку.

Враховуючи викладене, зокрема визнання відповідачем обставин справи та часткове визнання позовних вимог, а також передбачений законом обов'язок батьків утримувати їх дітей до досягнення останніми повноліття, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

Разом з тим, задовольняючи позов, суд дійшов помилкового висновку в частині визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як це передбачено статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачено статтею 184 СК України лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, ОСОБА_3 з 1 вересня 2015 року працює на посаді водія-експедитора ПП «Ресурс НП» з посадовим окладом 1 500,00 грн. (а. с. 36).

На підставі викладеного, враховуючи наявність у відповідача постійного заробітку, підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Доводи апелянта з приводу невідповідності рішення нормам матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

З огляду на викладене та з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, виходячи із інтересів дитини, яка потребує певних коштів з урахуванням її статі та віку, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів у твердій грошовій сумі, визначивши їх у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 рокузмінити в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, стягнувши з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова