З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" квітня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Саландяк О.Я.
секретаря: Кащенко Г.Р.,
за участі позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, мотивуючи вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 04.09.1997 р. державним нотаріусом Жмеринської міської нотаріальної контори, позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. В даному будинку з 20.11.1998 року зареєстрований, але за місцем реєстрації не проживає з травня 2010 року відповідач ОСОБА_2, який є її колишнім чоловіком і з яким їх шлюб розірвано згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області. Відповідач більше року в належному її на праві власності будинку без поважних на те причин не проживає та не являється членом її сім'ї, добровільно знятися з реєстрації за даною адресою категорично відмовляється, чим чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні її власністю. Відповідач проживає без реєстрації в АДРЕСА_2. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1, зобов»язавши не чинити позивачці перешкод в користуванні та розпорядженні цим житловим будинком.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за викладених в позовній заяві підстав, просила його задовольнити. Судом уточнено позовні вимоги, та позивачка вказала, що перешкоди відповідач їй чинить уже тим, що зареєстрований у житловому будинку та саме визнавши його таким, що втратив право на користування житловим приміщення суд і виконає її вимогу щодо зобов»язання не чинити перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком. Додатково суду пояснила, що вона на даний час проживає за адресою АДРЕСА_3, так як доглядала хвору матір. У будинку по АДРЕСА_1, що належить їй на даний час ніхто не проживає, будинок перебуває у занедбаному стані, туди інкоди навідується відповідач та може зробити певну шкоду, зокрема він перерізав електричний провід і таке подібне. Відповідач не проживає у належному їй житловому будинку із травня 2010 року, тобто ще до розірвання шлюбу виїхав. Позивачці повідомили, що він проживав в АДРЕСА_2 та цю адресу вона вказала суду. У неї із відповідачем неприязні відносини, вона із ним не спілкується, у них троє спільних дітей, старший син уже одружився та має окрему сім»ю, винаймає житло. Позивачка має намір подарувати будинок синові, однак реєстрація відповідача цьому перешкоджає. Просила позов задовольнити, судові витрати віднести на її рахунок. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, про що заявила суду.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с.22), а також за адресою проживання вказаною позивачкою, повідомлявся належним чином, про що свідчать відмітки на конвертах про відсутність за зазначеними адресами (а.с. 26, 27), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Згідно ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обов'язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, з врахуванням позиції позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечив позивач, про що заявив суду.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, відповідно до дубліката договору купівлі-продажу від 04.09.1997 р. позивачка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в по АДРЕСА_1. (а.с. 10) Даний договір зареєстровано в порядку, що діяв на час його укладення в реєстрі за № 2-1458. Також право власності на зазначений будинок зареєстровано за позивачкою 23.10.1997 р. у Жмеринському структурному підрозділі КП «ВООБТІ». (а.с. 10-зворот)
З домової книги на будинок по АДРЕСА_1 вбачається, що за даною адресою зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 (власник) та відповідач ОСОБА_2 (чоловік) (а.с. 12-17), а також ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що також підтверджено позивачкою у судовому засіданні.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.09.2010 р. шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Рішення суду набуло законної сили. (а.с. 9)

Відповідно до довідки квартального комітету «Київський» від 28.01.2015 р. відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає з травня 2010 року по теперішній час. (а.с. 11)

Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив житло у 2010 році, без поважних причин не проживає в квартирі, не несе витрат по його утриманню. Фактичне його місце проживання не відоме. Будь-яких перешкод для проживання і користування будинком йому не чинили.

Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачкою не укладав.

Згідно ч.1,2,7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування житлом - будинком АДРЕСА_1, що позбавляє останнього права на користування вказаним житловим приміщенням.

Право власника даного будинку - позивачки ОСОБА_1, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту.

Відповідно до ст.ст. 319, 391, 405 ч. 2 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування житлом - будинком АДРЕСА_1.

Судові витрати віднести на користь позивача.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: