Справа № 639/6032/15-ц
пров.№2/639/1810/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Рубіжного С.О.,

за участю секретаря - Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 49/600 частин домоволодіння № 17 по вул. Островського в м. Харкові у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, ОСОБА_2, померлого 05.05.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після одруження 10.08.1973 року з ОСОБА_2 вона оселилася, постійно проживає і з 13.10.1973 року зареєстрована у домоволодінні № 17 по вул. Островського м. Харкові, де з дня народження і по день смерті постійно мешкав і з 11.10.1963 року був зареєстрований її чоловік. Після смерті чоловіка 05.05.2013 року позивач успадкувала 245/600 частин домоволодіння, 20.05.2015 року ХДНК № 5 отримала свідоцтво про право на спадщину. 306/600 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину належать ОСОБА_3, а ще 49/600 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.1971 року ОСОБА_4 (уродженій «Сисенко») ОСОБА_5, рідній сестрі ОСОБА_2 ОСОБА_4 останні роки проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, померла у 1996 році. З її смертю відкрилася спадщина - 49/600 спірного домоволодіння, заповіту не лишилося. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом на майно ОСОБА_4 став рідний брат померлої - ОСОБА_2, який спадщину прийняв фактично шляхом вступу у встановлений законом строк до управління спадковим майном, на час відкриття спадщини постійно мешкав і був зареєстрований у спадковому домоволодінні, доглядав за ним та надвірними будівлями, відремонтував внутрішні приміщення, дах, стелю, пофарбував вікна, двері, обробляв земельну ділянку, збирав і палив сміття, листя, косив траву, повністю утримував усе домоволодіння, сплачував за користування усією земельною ділянкою, підтримував усе господарство у належному стані, однак свої спадкові права не оформляв. Після смерті 05.05.2013 року свого чоловіка позивач спадщину прийняв, на час її відкриття була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, до того ж своєчасно звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадку. У червні 2015 року для отримання свідоцтва про право на спадщину на 49/600 частин домоволодіння, які за правом власності належали ОСОБА_4 і які успадкував рідний брат померлої, позивач звернувся до ХДНК № 5, але отримав відмову, оскільки фактичне прийняття спадщини підлягає доведенню у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та ії представникСугачева Н.Л. діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 30.06.2015 року, ОСОБА_4 з договору № 103 про надання правової допомоги від 30.06.2015 року подали заяви про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Харківської міської ради, діючий на підставі довіреності за № 08-11/4711/2-14 від 24.12.2014 року, до судового засідання не з'явився, надав суду пояснення на позовну заяву за № 7173/9-15 від 24.07.2015 року, просив суд розглядати справу за його відсутністю, прийняти законне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушувати право ХМР і третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи і надані додаткові докази позовних вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що на цей час домоволодіння № 17, розташоване в м. Харкові по вул. Островського, за правом власності зареєстровано на ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.05.2015 року за реєстраційним № 1-174 (245/600 частин), на імя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (306/600 частин) та на імя ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.12.1971 року державним нотаріусом ХДНК № 5 ОСОБА_6, р. № 6062.

Правова реєстрація домоволодіння підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» № 1100423 від 17.04.2015 року (а.с. 34), свідоцтвом про право на спадщину від 20.05.2015 року, виданим ХДНК № 5 за реєстраційним № 1-174 на 245/600 частин домоволодіння на імя ОСОБА_1 (а.с. 25) та Витягом з Державного реєстру про реєстрацію нерухомого майна за № 37815130 від 20.05.2015 року (а.с. 26), а також свідоцтвом про право на спадщину за законом на 49/600 частин домоволодіння на імя ОСОБА_4 від 18.12.1971 року, виданого державним нотаріусом ХДНК № 5 ОСОБА_6, р. № 6062 (а.с. 9).

ОСОБА_1 (уроджена «Четверикова») Г.Д., ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно мешкає і з 13.10.1973 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, що вбачається з паспорту громадянина України на її імя та даних будинкової книги (а.с. 5, 12-24).

10.08.1973 року ОСОБА_1 (до шлюбу «Четверикова») Г.Д. перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 і змінила дошлюбне прізвище на «Сисенко». Це підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, отриманим у ОСОБА_7 «Жовтневий» м. Харкова на підставі актового запису № 995 (а.с. 7).

ОСОБА_2 постійно мешкав і з 11.10.1963 року був зареєстрований у домоволодінні № 17 по вул. Островського в м. Харкові, що доведено копією паспорту громадянина України МК 702121 на його імя та відомостями з будинкової книги (а.с. 8, 12-24).

ОСОБА_4 (уроджена «Сисенко») В.М., ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Харкова, рідна сестра ОСОБА_2, що вбачається зі свідоцтв про народження кожного з них (а.с. 10,11).

Копією актового запису про одруження за № 65 від 22.06.1954 року, яка надійшла на запит суду з реєстраційної служби ВДРАЦС по м. Калуш Калуського МРУЮ Івано-франківської області (а.с. 66), вбачається, що ОСОБА_8 в м. Калуш Івано-Франківської області вийшла заміж ОСОБА_9 і змінила дошлюбне прізвище на «Кекух».

Копією актового запису про смерть за № 539 від 28.11.1996 року, яка також надійшла на запит суду з реєстраційної служби ВДРАЦС по м. Калуш Калуського МРУЮ Івано-франківської області (а.с. 67), вбачається, що ОСОБА_4 померла 27.11.1996 року в м. Калуш Івано-Франківської області.

Як вбачається з відповіді за № 3595/02-23/01 від 11.11.2015 року виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області, що надійшла до суду, останнє місце реєстрації ОСОБА_4 - м. Калуш Івано-Франківської області, вул. В. Стуса, 6/53.

Зі смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина - 49/600 домоволодіння № 17 по вул. Островського в м. Харкові.

Згідно п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли до введення у дію нового Цивільного кодексу України у редакції 2004 року, суд при постанові рішення у тому числі посилається на норми Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року.

Так, у частинах 1 та 2 ст. 524 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) зазначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

З відповіді Калуської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області за № 750/01-16 від 21.10.2015 року (а.с. 80), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 41865413 від 21.10.2015 року (а.с. 81) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) за № 41865419 від 21.10.2015 року (а.с. 82), які надійшли на запит суду, вбачається, що за даними Спадкового реєстру після смерті 27.11.1996 року ОСОБА_4 спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, інформація про посвідчення заповіту відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти, чоловік і батьки померлого.

Спадкоємців першої черги у ОСОБА_4, які б прийняли спадщину, не встановлено, тому відповідно до вимог ст. 530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) єдиним спадкоємцем померлої другої черги за законом у відповідності зі ст. 530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), який прийняв спадщину, став її рідний брат і чоловік позивача, ОСОБА_2

Згідно положенням ст. 530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у випадку, коли усі спадкоємці першої черги не призиваються до спадкування, спадкують у рівних частках брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина вважається такою, що належить спадкоємцеві, з часу її відкриття. Спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 прийняв фактично шляхом вступу до управління спадковим майном відповідно до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), оскільки на день відкриття спадщини він постійно мешкав і був зареєстрований у спадковому домоволодінні, доглядав і утримував за майном.

ОСОБА_2 помер 05.05.2013 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ВЛ № 400569, виданим Відділом державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 6320 від 07.05.2013 року (а.с. 7а).

Згідно положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповіту ОСОБА_2 не залишив, що вбачається з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 41099187 від 31.07.2015 року (а.с.63).

Частиною 1 ст. 1258 зазначено, що спадкоємці за законом отримують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, і батьки. Це передбачено статтею 1261 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268-1269 ЦК України прийняла дружина померлого, ОСОБА_1 На час відкриття спадщини вона була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем у домоволодінні № 17 по вул. Островського в м. Харкові, до того ж своєчасно звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до відповіді ХДНК № 5 за № 2291/01-16 від 05.08.2015 року, з якої вбачається, що після померлого 05.05.2013 року ОСОБА_2, який мешкав в м. Харкові по вул. Островського, 17, була заведена спадкова справа № 381/2013, в матеріалах якої є заява за № 847 від 19.06.2013 року про прийняття спадщини за законом, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, від дружини спадкодавця, ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Також є заява № 635/02-14 від 22.04.2015 року про відмову від прийняття спадщини за законом на користь матері, ОСОБА_1, від доньки померлого, ОСОБА_10 Є також заява № 586 від 06.05.2015 року від дружини померлого, ОСОБА_1, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з земельних ділянок у Ново- водолажському районі Харківської області і транспортного засобу. Були видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2015 року за р. № 1-154 та № 1-156 видані ОСОБА_1 на земельні ділянки і транспортний засіб. (а.с. 58)

Згідно заяви № 672 від 20.05.2015 року від ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з 245/600 частин житлових будинків літ. «А-1» та літ. «М-2» по вул. Островського, 17 в м. Харкові, свідоцтво від 20.05.2015 року за р. № 1-174, видане ОСОБА_1 на 245/600 частин цього домоволодіння, є також заява № 1077/02-14 від 26.06.2015 року ОСОБА_1 надати розяснення про можливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2, померлого 05.05.2013 року, на 49/600 частин домоволодіння, які він фактично прийняв після смерті своєї сестри, ОСОБА_4

Також в матеріалах спадкової справи містяться розяснення за № 1863/02-14 від 26.06.2015 року про неможливість видати таке свідоцтво, оскільки відсутні відомості про смерть ОСОБА_4, відомості про її проживання на день смерті, відомості про коло спадкоємців на день її смерті, відсутні документи, що підтверджують факт її родинних стосунків з померлим і відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с. 35).

У п. 3-1 Розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Приймаючи до уваги сукупність доказів позовних вимог ОСОБА_1, оцінивши та надавши їм відповідну оцінку, дослідивши усі матеріали справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 60, 114, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/600 частин домоволодіння № 17, розташованого по вул. Островського в м. Харкові, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2, померлого 05.15.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційний суд Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк від дня отримання копії рішення суду.

Суддя С.О.Рубіжний