Справа № 456/2807/15 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/6796/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

за секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4

Ухвалу оскаржив ОСОБА_3В, просить її скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення скарги. Зазначає, що державний виконавець не в повному обсязі вчинила виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема не з»ясувала чи є майно у боржника, набуте подружжям за час шлюбу. Крім цього боржник працює за межами України, проте державний виконавець не зверталася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, а ухвала скасуванню.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ від 05.02.2015 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 456/4014/14-ц, виданого 16.01.2015 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 65064,37 грн.

Відповідно до ст.ст. 5, 51 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, у тому числі здійснюючи звернення стягнення на майно боржника шляхом його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

Статтею 11 цього ж Закону передбачені права державного виконавця й у тому числі у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

. Із матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Мостиського РУЮ від 11.06.2015 р. повернуто виконавчий лист стягувачу, оскільки вжиті заходи по розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що старшим державним виконавцем вживались заходи по розшуку майна та доходів боржника, а у звязку з його відсутністю, старший державний виконавець правильно прийняла рішення про повернення виконавчого листа в межах її повноважень та відповідно до вимог закону.

Однак цей висновок суду не є достатнім для того, щоб визнати дії державного виконавця правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом із тим, державний виконавець не вжив заходів для встановлення майна боржника, яким він може володіти спільно з іншими особами, зокрема спільне майно подружжя.

Крім того, державний виконавець відповідно до вимог п. 18 ст. 11 Закону Укоаїни «Про виконавче провадження» має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязання, покладеного рішенням суду, звертатися до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що у подальшому могло б вплинути на виконання боржником рішення суду, який, як стверджує апелянт, працює за межами України.

Так як старшим державним виконавцем не вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» у звязку з тим порушено права стягувача на отримання коштів, то висновок суду першої інстанції, що старший державний виконавець діяла в межах її повноважень та відповідно до вимог закону є передчасним і не відповідає матеріалам справи.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 1 серпня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: