Ухвала

іменем україни

08 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П.
суддів:Завгородньої І.М,Іваненко Ю.Г.,
Попович О.В.,Коротуна В.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, Херсонського державного університету про визнання недійсними рішень та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою Херсонського державного університету та касаційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_7 звернулась до суду із указаним позовом, в якому просила визнати недійсними рішення Лазурненської селищної ради від 24 жовтня 2006 року № 106, яким затверджено технічну документацію та надано Херсонському державному університету у постійне користування земельну ділянку площею 5,1188 га по АДРЕСА_1 під розміщення спортивно оздоровчого табору "ІНФОРМАЦІЯ_1", та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1, виданий Херсонському державному університету 14 листопада 2006 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відведення земельної ділянки у постійне користування відповідача здійснено з порушенням земельного законодавства та її майнових прав.

Зокрема вказувала на те, що оспорюваним рішенням селищної ради Херсонському державному університету у постійне користування надано земельну ділянку, на якій знаходиться належне їй на праві власності нерухоме майно, тоді як відповідно до положень ст. 377 ЦК України та положень ст. 120 ЗК України, власник нерухомого майна має право на частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсними рішення Лазурненської селищної ради від 24 жовтня 2006 року № 106, яким затверджено технічну документацію та надано Херсонському державному університету у постійне користування земельну ділянку площею 5,1188 га по АДРЕСА_1 під розміщення спортивно оздоровчого табору "ІНФОРМАЦІЯ_1", та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1, виданий Херсонському державному університету 14 листопада 2006 року.

У касаційних скаргах заявники порушують питання про скасування вказаних вище судових рішень, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню на таких підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Лазурненської селищної ради від 24 жовтня 2006 року № 106 було затверджено технічну документацію щодо надання Херсонському державному університету у постійне користування земельної ділянку площею 5,1188 га під розміщення існуючого спортивно-оздоровчого табору "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення Херсонському державному університету 14 листопада 2006 року було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право постійного користування земельною ділянкою площею 5,1188 га по АДРЕСА_1.

Херсонський державний університет є власником спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності не нерухоме майно від 30.01.2008 року НОМЕР_2.

Судами також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29 грудня 2004 року між ТОВ "Говер" та ОСОБА_6, позивачу належить база відпочинку, яка розташована в АДРЕСА_1 та складається з будинку літ. "А" площею 114,3 м2 (матеріал стін дерево), будинку літ. "Б" площею 115,5 м2 (матеріал стін дерево), будинку літ. "В" площею 116,7 м2 (матеріал стін дерево), будинку літ. "Г" площею 115,5 м2 (матеріал стін дерево), більярдної літ. "Д" площею 77,1 м2 (матеріал стін цегла), будинку літ. "Ж" площею 75,9 м2 (матеріал стін дерево), господарської будівлі літ. "З" (матеріал стін метал).

Право власності за ОСОБА_6 зареєстровано 17 березня 2006 року.

Частиною 10 статті 123 ЗК України передбачено, що земельна ділянка надається у користування на підставі рішення про надання її у користування за проектом землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Згідно з пунктами «б», «в», частини першої статті 20 Закону України № 858-IV «Про землеустрій» від 28 травня 2003 року (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Стаття 50 цього Закону передбачала обов'язкове складання проекту землеустрою (у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 (далі - Порядок) (постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2013 року № 154).

Цим Порядком на час виникнення спірних правовідносин передбачалося, що проект відведення земельної ділянки не розробляється лише у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається в користування або безоплатно передається у власність чи набувається у власність на підставі цивільно-правових угод без зміни її цільового призначення (абзац другий пункту 2 Порядку).

В усіх інших випадках розроблення проекту землеустрою є обов'язковим.

Також відповідно до статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов»язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно висновку Скадовського районного відділу земельних ресурсів від 05.06.2006 року щодо погодження технічної документації по відведенню земельної ділянки у користування Херсонському державному університету дана земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення.

Встановивши, що спірна земельна ділянка була надана у користування Херсонському державного університету не на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, та без проведення обов»язкової державної експертизи землевпорядної документації, суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними рішення Лазурненської селищної ради від 24 жовтня 2006 року № 106, яким затверджено технічну документацію та надано Херсонському державному університету у постійне користування земельну ділянку площею 5,1188 га по АДРЕСА_1 під розміщення спортивно оздоровчого табору "ІНФОРМАЦІЯ_1", та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1, виданого Херсонському державному університету 14 листопада 2006 року.

Також суди дійшли правильного висновку про порушення прав ОСОБА_6, оскільки вона з 2004 року є власником нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці.

До таких висновків суди першої та апеляційної інстанцій дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Херсонського державного університету та касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді:І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.В. Попович
В.М. Коротун