РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2306/2967/12

номер провадження 2/695/3/15

12 лютого 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреусу В.С.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, Свідоцтв на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання права власності на 24,5% будинковолодіння, земельні ділянки, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, Свідоцтв на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання права власності на 24,5% будинковолодіння, земельні ділянки.

В судовому засіданні позивач пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який проживав сумісно зі своєю дружиною відповідачкою ОСОБА_4 в АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 49% будинковолодіння, 500кв. м земельної ділянки, розташованой по АДРЕСА_2 та 13350кв. м земельної ділянки, розташованої в с. Нова Гребля Шабельніківської сільської ради Золотоніського району, для ведення особистого селянського господарства.

Спадщину після смерті батька позивач прийняв шляхом подачі заяви до Золотоніської державної нотаріальної контори по спливу двох місяців після відкриття спадщини. Але свідоцтва на спадщину за законом позивач не отримав, оскільки, як вияснилось пізніше, через шість місяців з дня смерті батька, що він позбавлений спадщини.

Він дізнався, що 03.12.2009р. був виданий заповіт на ім'я відповідачки ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі №5062 та посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округа.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_1 заявили у судовому засіданні, що вважають, що батько вчинив заповіт на імя відповідачки ОСОБА_4 перебуваючи в хворобливому стані, не розумів значення своїх дій і тому маються підстави для визначення заповіту недійсним та визначення частково недійсним, свідоцтва на спадщину на частину будинковолодіння та земельних ділянок.

Свою позицію в цьому питанні вони пояснили тим, що влітку 2009р ОСОБА_5 захворів, стан його був подавлений, нервово збуджений, в розмові не послідовний, починав розмову на одну тему не закінчивши її продовжував розмовляти на іншу тему, проявлялась забудькуватість.

У вересні 2009року стан здоров'я ОСОБА_5 зовсім погіршився, він відмовлявся від проходження стаціонарного лікування і тому лікування було проведено на дому.

14.09.2009р. ОСОБА_5 поставлений діагноз - діскуляторна енцелофалопатія на фоні гіпертонічної хвороби, ІБС кардіосклероз, атеросклеротический НКП. Згідно карти Золотоніської ЦРЛ №12/789 хворого стаціонару на дому призначено лікування з приписом: «З ризиком маніпуляцій ознайомлений. В картці хворого зазначено: «С назначением согласен», підпис, але підпис, як вказує позивач, вчинила відповідачка ОСОБА_4, бо його батько за станом здоров'я не міг поставити свій підпис на картці.

В листопаді 2009р. позивач приходив до будинку, спілкувався з батьком, але він його не впізнавав. Він йому радив пройти лікування стаціонарно в лікарні, але т ой йому відмовив, казав, що він не хворий, був апатичний, малодоступний контакту, розмова відбувалася непослідовна, намагався всей час розмовляти про політику, що мов би скоро приїде з Америки Лазаренко (колишній прем'єр-міністр України) і перейшов на іншу тему, що вже холодно то може Лазаренко в Україну їхати передумає. Позивач у той час прийшов до висновку, що у батька наступили якісь розумові відхилення.

В лютому 2010р ОСОБА_5 був доставлений в Золотоніську ЦРЛ, стан його здоров'я був важкий. Йому був поставлений діагноз: відновний період гострого повторного інсульту у вигляді вираж.лівоб.геміпарезу помірного правобічного геміпарезу, афатичних розладів, хронічний бронхіт.

За свого життя ОСОБА_5 вчинив в 2004році заповіт на ім'я позивача на все своє майно, при цьому розповів про вчинений заповіт і при здоровому глузді не міг, як стверджує позивач, позбавити його спадщини.

Тому позивач вважає, що на час вчинення заповіту на ім'я відповідачки станом на 03.12.2009р його батько перебував в такому хворобливому стані, що не міг розуміти значення своїх дій та керуватись ними.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про проведення посмертної судово-піхіатричної експертизи.

Поскільки відповідно вимог ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом являються діти спадкоємця, то він має право на 1/2 частину спадкового майна що належало моєму батьку на день смерті. Просить задоволити його позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідача ОСОБА_4 та її представники адвокат ОСОБА_2 та представник за довіреністю ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали повністю.

Відповідач та її представники пояснили, що із ОСОБА_5 вона перебувала в шлюбі з 14.12.2007 року та проживала разом з ним до його смерті в частині будинковолодіння по АДРЕСА_2 , що належала йому на праві приватної власності.

У ОСОБА_5 були погані стосунки із колишньою дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_3, позивачем по даній справі, в зв'язку з тим, що після розірвання шлюбу та поділу спільного майна, вони постійно дошкуляли йому, погрожували, ображали , а тому він неодноразово звертався в різні інстанції з метою огородити сім'ю від втручання в особисте життя.

В кінці літа 2009року ОСОБА_5 переніс інсульт та після стаціонарного лікування знаходився під постійним наглядом лікарів та продовжував лікуватися за місцем проживання. Коли стан здоров'я ОСОБА_5 покращився та він зміг самостійно пересуватися, він вирішив на випадок смерті зробити заповіт щодо свого майна.

03.12.2009р. ОСОБА_5 самостійно у приватного нотаріуса ОСОБА_9 склав заповіт, яким на випадок смерті заповів їй своє майно, що складалося з частини будинку по АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 1,335га, що розташована в с. Нова Гребля Золотоніського району. Його волевиявлення було вільним та цілком свідомим.

Позивач в судовому засіданні заявила, що за життя ОСОБА_5 ніколи психічним захворюванням не страждав, на обліку у лікаря-психіатра не перебував, мав повну цивільну дієздатність, а тому будь-яких правових підстав для визнання недійсності заповіту від 03.12.2009 року не існує. Його цивільну дієздатність та свободу волевиявлення було перевірено нотаріусом при оформленні заповіта.

На користь позивача ОСОБА_5 27.02.2004року був складений заповіт, згідно якого належну йому ? частину квартири АДРЕСА_1 він заповідав своєму сину, позивачу ОСОБА_3, яка після смерті заповідача була ним успадкована.

Тому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та представлені сторонами доводи та докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Правочином, згідно вимог ст..202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'зків.

Відповідно до ст..203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), що вказано у ст..1216 ЦК України.

Відповідно до вимог ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 при житті 03.12.2009р. було складено заповіт на ім'я ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 5052.

Судом встановлено, що при складанні заповіту ОСОБА_5 виявляв ознаки стійкого психічного розладу у вигляді органічного, викликаного гіпертонічним атеросклеротичним інсульт ним ураженням головного мозку, психічного розладу з актуальними маячними ідеями переоцінки власних здібностей та стосунку, грубими порушеннями критичної функції мислення, що позбавляло його на той період часу здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Про це вказано у Акті судово-психіатричного експерта № 40 від 26.01.14р. при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи.

Згідно вимог ст..145 ЦПК України при значення експертизи є обов'язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Відповідно до ст..147 ч.7 ЦПК України незгода суду з висновками експерта повинна бути вмотивована в рішенні.

Аналізуючи матеріали проведеної по справі судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що по справі відсутні будь-які достовірні та беззаперечні докази, які могли б спростувати висновки експертизи і які б могли дати суду підстави для висловлення своєї незгоди з цими висновками.

Допитані в судовому засіданні свідки показали, що ще при житті ОСОБА_5 проявляв ознаки психічного розладу.

Свідок по справі ОСОБА_8, пояснила, що вона колишня дружина покійного, з яким прожила 41 рік. В 90-х роках ОСОБА_5 переніс інсульт, перебував на стаціонарному лікуванні в Золотоніській ЦРЛ. У 2009 році переніс повторний інфаркт, вона його лікувала. Як вона пояснила, він «з головою не дружив», син з ним спілкувався, а вона ні. Хотіла відправить його в Шевченково, так як, він бився, приходив до неї на роботу, писав на неї наклепи. Лікування ОСОБА_5 проводилося на дому і йому був виставлений діагноз: дисцикуляторна енцефалопатія на фоні гіпертонічної хвороби. Вважає, що його дружина, відповідачка по справі, автомашиною привозила його до нотаріуса в такому стані, що останній перебуваючи в хворобливому стані не міг пересуватися, з метою вчинення заповіту на її ім'я. Вважає, що в зв'язку із захворюванням ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій на час вчинення заповіту, так як 04.12.2009 року йому надавалася медична допомога, він мав високий тиск 100/200. В 2009 році, коли з подругою приходили в гості до ОСОБА_5, то він пояснював їм, що він Кашпіровський, володіє гіпнозом, що в нього є автомат та кулемет.

Свідок ОСОБА_10, колишній працівник міліції - начальник дільничних інспекторів, пояснив, що на протязі 2004-2010 років надійшло 10 письмових заяв в адресу Золотоніського МВ від ОСОБА_5 на його колишню дружину, що остання викрадає у нього продукти харчування та речі. Мав випадок коли він схопиив пусту банку та кричав що він підірве паркан, в зв'язку з чим був доставлений з цією банкою до райвідділу міліції. В міліції пояснив, що він підтримує зв'язок з КДБ м. Москви. При розгляді заяв ОСОБА_5 та бесіди з ним він прийшов до висновку, що останній має відхилення в психіці та рекомендував рідним провести обстеження останнього лікарем-психіатром.

Свідок ОСОБА_11 - колишній завгос Золотоніської СЕС, пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_5 знала з 1999року і при спілкуванні з ним зрозуміла, що він психічно хвора людина. Часто сварився з дружиною, бив її, звинувачував її в зраді. ОСОБА_5 їй повідомив, що його дружина знаходиться в товаристві «лесбіянок». Коли вона приходила до них додому, то він її не взнавав, питав «хто ви така», скаржився на головну біль, та що ноги його не носять. Казав, що він переписується з ОСОБА_12, той скоро приїде і буде тут керувати, а потім сказав що він ученик Кашпіровського і може провести сеанс. Це було десь в період до 2009 року.

Свідок по справі ОСОБА_13 пояснила, що коли вона проходила повз двір ОСОБА_5, то останній стояв біля воріт та розмовляв сам до себе, вона до нього привіталася і спитала як здоров'я, то він розказував за якусь політику. Запрошував її у двір та розказував, що його жінка лесбіянка, гуляє, і записав це на касету.

Свідок по справі ОСОБА_14, колишній головний лікар Золотоніської СЕС пояснив, що ОСОБА_8 працювала головним бухгалтером, з якою по роботі часто спілкувався.. До неї неодноразово приходив її колишній чоловік ОСОБА_5 Один раз він прийшов до нього на прийом та пояснив, що в області створено товариство лесбіянок і очолює це товариство головний бухгалтер обласної санепідемстанції, куди входить його дружина ОСОБА_8 та завхоз ОСОБА_11 Він тоді прийшов висновку, що той людина не при здоровому глузді.

Свідок по справі ОСОБА_15 пояснила що вона знає ОСОБА_5 з 1991 року, так як разом проживали в гуртожитку. Ще в період проживання в гуртожитку ОСОБА_5 пояснював жильцям, що він ОСОБА_16, може проводити сеанси, працює в ЦРУ, що він літає в Афганістан, тобто людина тоді ще була недоакватна. Тоді все це вона сприймала несерйозно. Він був шо випивши шо тверезий і все це розказував. Що він підполковник збройних сил, хоча насправді останній мав військове звання в період служби - старший прапорщик. Приходила пізніше до них в двір, ОСОБА_5 її не впізнав, але пояснив, що він купив автомашину і буде його возить син другої дружини, і автомашина буде сину другої жінки, а своєму сину буде хата. Вона йому пояснювала, що вони проживали сім'ями, дружили, але він пояснив, що він переніс інсульт у вересні 2009 року і багато чого іншого вже не помнить. Свою колишню дружину ображав, говорив що вона лесбіянка, що його дружина з, якою проживає, бігає до свого першого чоловіка. Почав говорити, що повернеться Лазаренко в Україну та буде президентом. Бачила ОСОБА_8, яка сказала, що в нього був інсульт, наче «контузило». Пояснила, що вважає, що ця людина нездорва.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи викладені докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що вчинений ОСОБА_5 03.12.2009р. заповіт був укладений на час його перебування у хворобливому стані, коли він був позбавлений на той період часу здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до вимог ст..225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним.

В даному випадку суд приходить до висновку, що правочин - укладення заповіту, був вчинений ОСОБА_5 в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Суд приходить до висновку, що заповіт, вчинений ОСОБА_5 підлягає скасуванню з відповідними наслідками. Тому позовні вимоги, на думку суду, підлягають задоволенню.

Керуючись ст..,ст..202, 203, 225, 1216, 127 ЦК України, ст..,ст..145, 147, 12, 213, 214 ЦПК України, -

В и р і ш и в :

Заповіт, вчинений ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 03.12.2009року, посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 5052, - визнати недійсним.

Визнати Свідоцтва на спадщину за заповітом, видані Золотоніською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_4 на 49/100 частин будинковолодіння, земельної ділянки розміром 13350кв.м після смерті ОСОБА_5, частково недійсними.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 49/200 частин будинковолодіння та на 250кв.метрів земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_2 та на 6675кв.метрів земельної ділянки, розташованої в с. Нова Гребля Шабельниківської сільської ради Золотоніського району в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 49/200 частин будинковолодіння та на 250кв.метрів земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_2 та на 6675кв.метрів земельної ділянки, розташованої в с. Нова Гребля Шабельниківської сільської ради Золотоніського району в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 лютого 2015року.

Суддя Савенко В.Г.