АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/815/15 Головуючий у І інстанції Ратушна В.О.
Категорія 27 Доповідач: Семиженко Г.В.
УХВАЛА

2015 року березня місяця 02 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Херсона від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

у січні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду з вимогою солідарного стягнення з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 6300000 гривень на підставі договору позики та договору поруки в його забезпечення від 03 січня 2013 року.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Херсона від 23 січня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, постановлено накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання, загальною площею 1973,1 кв.м, розташований у будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,0500 Га, кадастровий номер :20:002:0025, цільове призначення якої - розміщення торгово-офісного центру із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_2 з посиланням на порушення суддею першої інстанції норм процесуального права просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вказана ухвала порушує його право іпотекодержателя даного майна на підставі договору іпотеки між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" від 23 травня 2014 року, укладеного в забезпечення договору позики від цього ж числа між ним та ОСОБА_4 на суму 436000 доларів США, що становило 5210200 гривень, позичальником умови договору було порушено, тому ОСОБА_2 має намір реалізувати свої права кредитора та іпотекодержателя за вказаними договорами, укладеними у нотаріальній формі.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 вимоги скарги підтримали, інші учасники у справі у судове засідання не з'явилися при належному повідомлення, від ОСОБА_3 та директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи з причин, які колегією суддів не були визнані поважними та належним чином обґрунтованими.

Заслухавши доповідача, перевіривши ухвалу на предмет її відповідності нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, отже процесуальною метою вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову за рахунок вжитих заходів, у даному випадку за рахунок об'єкта нерухомості - вище вказаного торгово-офісного центру, позовні ж вимоги обґрунтовуються укладеними у простій письмовій формі договорами позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 100000 доларів США та поруки між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" від 03 січня 2013 року.

ОСОБА_2 підставами для задоволення апеляційної скарги зазначає договір позики між ним та ОСОБА_4 та договір іпотеки в його забезпечення між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" від 23 травня 2014 року, укладені у нотаріальній формі, з реєстрацією у встановленому порядку обтяження та договору іпотеки цього ж торгово-офісного центру, з накладенням заборони його відчуження. Вартість переданого в іпотеку майна за умовами договору становить менше суму, ніж було отримано позичальником за договором позики, 24 грудня 2014 року ОСОБА_2 заявлена вимога до ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм" про повернення боргу протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, така вимога ними була отримана і 30 днів від цього вже спливло.

Оскільки вказаний об'єкт нерухомості є предметом іпотеки за вище вказаним договором іпотеки, у відповідності до положень ч. 8 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на нього державним виконавцем можливе лише з врахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За ст. 1 останнього Закону іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, його ст. 3 надає іпотекодержателю переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі порушення обов'язків боржником, перед іншими кредиторами, вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані, або зареєстровані пізніше, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначено розділом V Закону.

Ухвалою суду накладено арешт на нерухоме майно, яке виступає предметом іпотеки, звернення стягнення на яке може бути здійсненне лише на підставі положень Закону "Про іпотеку", між сторонами у справі такого договору не укладалося, позивач має нижчий пріоритет у праві звернення стягнення на вказане майно порівняно з іпотекодержателем ОСОБА_2, право якого даною ухвалою було порушено.

Таким чином накладення арешту на майно, яке виступає предметом іпотеки у інших правовідносинах, не може виступати заходом забезпечення позову у даній справі, вимоги позивача за яким мають менший пріоритет порівняно з вимогами іпотекодержателя, отже можливе рішення суду про задоволення позову не може бути виконане за рахунок майна, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт, відповідно з постановленням ухвали реального забезпечення позову здійснено не було і процесуальної мети, вказаної у заяві, не досягнуто .

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суддею першої інстанції при постановленні ухвали було накладено арешт на майно, яке не може виступати забезпеченням позову у даній справі, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Херсона від 23 січня 2015 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _