Справа № 573/105/15-ц
Номер провадження 2/573/64/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

06 квітня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашина М. С.,

за участю секретаря: Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, 04.04. ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_6, служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, органу опіки та піклування Білопільської РДА, треті особи: служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області про повернення дітей,

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 грудня 2013 року малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження було відібрано у матері ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав останньої для вирішення питання про подальше влаштування дітей в державну установу. Малолітніх дітей було відібрано та поміщено до Сумського обласного будинку дитини. Згідно розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 23 травня 2014 року № 237-ОД вирішено питання про створення прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_2. З моменту знайомства з дітьми позивачі відразу відчули до них любов. На сьогоднішній день позивачі опікуються ними, як рідними, приділяють велику увагу їх розвитку, стану здоров'я, проводять вільний час родиною, у дітей значно покращився емоційний стан, знизився рівень тривожності. Протягом періоду перебування дітей в сім'ї ОСОБА_1, їх рідна мати ОСОБА_7 лише два рази приїздила разом із своєю бабусею, але діти не йшли на спілкування до матері, а вона в свою чергу не виявляла материнської любові. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є вихованцями дошкільного закладу «Білочка», позивачі постійно відвідують заклад, цікавляться досягненням успіхів дітей, станом їх розвитку, беруть активну участь у житі садочка, підтримують тісний зв'язок з вихователями, службою у справах дітей райдержадміністрації, центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Позивачі вважають, що створили всі необхідні умови для повноцінного розвитку дітей на відміну від ОСОБА_5 Діти мають необхідний одяг, взуття, особисті речі, отримують повноцінне харчування. Аліменти ОСОБА_5 на утримання дітей не сплачує, іншої матеріальної допомоги також не надає. У зв'язку з невиконанням відповідачкою покладених на неї законодавством обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, існує необхідність у позбавленні ОСОБА_5 батьківських прав. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

26 лютого 2015 року відповідачка ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, органу опіки та піклування Білопільської РДА, треті особи: служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області про повернення дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 грудня 2013 року у неї було відібрано малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Діти були передані органу опіки та піклування Білопільської РДА для вирішення питання про подальше їх влаштування в державну установу. 30 січня 2014 року діти були поміщені до Сумського обласного будинку дитини. Позивачка приїжджала до дітей, привозила їм подарунки, гралася з ними, цікавилась їх потребами, розвитком та станом їх здоров'я, привозили предмети догляду за дітьми. В травні місяці 2014 року вона приїхала до будинку дитини, але їй повідомили, що дітей передано в сім'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивачка відразу відшукала адресу прийомних батьків і попросила надати можливість з ними поспілкуватись, але була обмежена у часі. На даний час, позивачка навчається у навчальному закладі, позитивно характеризується за місцем навчання, отримує стипендію. Крім того, були обстежені її умови проживання. Позивачка вважає, що не ухилялась від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей під час, коли діти вони знаходились в будинку дитини. У зв'язку з викладеними вище обставинами, ОСОБА_5 вважає, що існують всі підстави для повернення дітей, і тому звернулась із зустрічним позовом до суду (а. с. 64-65).

26 лютого 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із додатковою позовною заявою, якою просили стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на їх користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 3 820 грн. 43 коп. (а. с. 74).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, органу опіки та піклування Білопільської РДА, треті особи: орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради, служба у справах дітей Білопільської РДА, про повернення дітей об'єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_6, служба у справах дітей Білопільської РДА про позбавлення батьківських прав та додатковою позовною заявою про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей (а. с. 76).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відповідачка не відвідує дітей, не бере участь у їх вихованні та духовному розвитку і взагалі не несе витрат на їх утримання, хоча зобов»язана це робити, оскільки відповідно до рішення суду з неї стягнуто аліменти на утриманні дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, враховуючи, що відповідачка взагалі не сплачує аліментів, просили стягнути з відповідачки на їх користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 3 820 грн. 43 коп., покладаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Проти задоволення зустрічного позову про повернення дітей заперечували, оскільки вважають, що малолітнім дітям буде краще у прийомній сім»ї, ніж з рідною матір»ю, оскільки остання не усунула підстав, що послугували відібранню дітей у матері.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представнки ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнали, просили у задоволенні заявленого первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Пояснили, що ОСОБА_5 не ухилялася від виконання батьківських обов»язків після відібрання у неї дітей після поміщення їх до Сумського обласного будинку дитини, відвідувала їх, проводила з ними час, привозила одяг та іграшки. Після того, як діти були передані у прийомну сім»ю, родина ОСОБА_2 заборонила їй відвідувати дітей, про що вона повідомляла службу у справах дітей Білопільської РДА. На даний час вона навчається на продавця продовольчих та не продовольчих товарів, отримує степендію, зробила ремонт у помешканні та має намір повернути собі дітей. Щодо несплати аліментів показала, що знає про обов»язок сплати аліментів за рішенням суду, однак про відкрття виконавчого провадження їй не відомо.

Представник відповідача - органу опіки та піклування Білопільської РДА Головаченко С. О. в судовому засіданні зустрічний позов не визнала, оскільки вважає, що ОСОБА_5 хоча і взяла до уваги надані їй рекомендації для повернення дітей, але на даний час у неї ще немає роботи та стабільного доходу, достатнього для утримання двох малолітніх дітей .

Представник служби у справах дітей Білопільської РДА Бутенко А. О. заперечив проти задоволення як первісного позову так і зустрічного. Пояснив, що діти були відібрані у відповідачки за рішенням суду. За цей час ОСОБА_5 відвідувала дітей у дитячому будинку, привозила їм речі та іграшки. У вересні 2014 року остання пішла навчатися до ДНЗ «Білопільського вищого професійного училища», провела ремонт у кімнаті, де проживала із дітьми, утримує домашнє господарство. Вважає, що на даний час не достатньо підстав для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав. Щодо позовних вимог зустрічного позову, зазначив, що ОСОБА_5 на даний час ще не може в повній мірі забезпечити матеріальні потреби дітей, а тому заперечив проти повернення дітей.

Третя особа - ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги позивачів за первісним позовом підтримала в повному обсязі. Пояснила, що відповідачка не належним чином виконувала свої обов»язки по вихованню та утриманню дітей, не цікавилася їх здоров»ям, інтересами, приїжджала лише декілька разів їх навідати, але ці зустрічі негативно відображалися на поведінці дітей, які були дуже схвильовані.

Представник органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області Ващенко О. В. заявлений до ОСОБА_5 позов про позбавлення батьківських прав підтримала, надавши висновок виконавчого комітету про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, щодо повернення дітей, то виконавчий комітет вважає за не доцільне повертати дітей у родину ОСОБА_5

Прокурор прокуратури Білопільського району Сумської області Глущенко Г. О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення як первісного так і зустрічного позову, оскільки достатніх підстав позбавляти відповідачку батьківських прав не має. Щодо повернення дітей, то ОСОБА_5 потрібно ще докласти зусиль щодо налагодження контакту із дітьми, після навчання знайти роботу та мати постійний дохід.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що працює спеціалістом служби у справах дітей Тростянецької РДА. Так, до неї звернулася позивачка ОСОБА_15 з приводу того, щоб свідок була присутня при відвідуванні ОСОБА_5 своїх дітей. Дана зустріч спочатку проводилася у приміщенні служби у справах дітей Тростянецької РДА, а в подальшому у міському парку. Зазначає, що діти відреагували на зустріч із біологічною матір»ю та прабабусею істерикою. В подальшому діти були заспокоєні позивачкою ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_16, яка працює психологом служби у справах дітей Білопільської РДА надала пояснення з приводу заявленого клопотання представника позивачів щодо доцільності допиту в судовому засіданні малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Свідок повідомила, що з психологічної точки зору дитина не досягла того віку та рівня розвитку, коли може висловлювати власну думку. У 5 років в дитини лише починає формуватися самосвідомість, тому вона ще не має чітких та стійких уявлень у житті. Ці уявлення наданий час базуються лише на тій дійсності, в якій дитина знаходиться та значний вплив на їх формування здійснює оточення дитини. У цьому віці дитина не може адекватно оцінити ситуацію. Судове засідання може викликати в дитини певні емоційні переживання, тому аби цього не допустити, заслуховувати думку дитини недоцільно.

Заслухавши позивачку ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8, відповідачку ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_9, прокурора Глущенко Г. О., представника органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Ващенко О. В., представника служби у справах дітей Білопільської РДА Бутенка А. О., представника органу опіки та піклування Білопільської РДА Головаченко С. О., ОСОБА_6, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_16, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

На підставі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладений на сторони у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження є ОСОБА_17 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно. Відомості щодо батька у свідоцтві про народження дітей записано зі слів матері (а. с. 7, 9).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 грудня 2013 року вирішено відібрати дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження від їх матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження без позбавлення її батьківських прав та передати малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації для вирішення питання про подальше влаштування дітей в державну установу, а також стягнуто аліменти з ОСОБА_5 на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а. с. 10-12).

Згідно розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 23 травня 2014 року № 237-ОД вирішено питання про створення прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_2, на яких покладено персональну відповідальність за життя, здоров'я, фізичний та психічний розвиток прийомних дітей (а. с. 13).

У відповідності до ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 22 липня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження у цивiльній справі за позовом органу опіки і піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа - орган опіки і піклування Ворожбянської міської ради до ОСОБА_5 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, вказавши стягувачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 14).

Зі змісту характеристик на прийомних батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виховуються у сім'ї опікуна ОСОБА_1 та ОСОБА_18, які ставляться відповідально до виховання прийомних дітей. Відносини у родині дружні, довірливі, доброзичливі. Відвідування дітьми ДНЗ «Білочка» систематичне, діти привітні, товариські, завжди гарно вдягнені, зачесані. Прийомна сім'я забезпечує дітей всім необхідним для їх життєдіяльності, навчання та розвитку. Прийомні батьки приймають активну участь в житті дошкільного закладу «Білочка». Діти за час перебування в прийомній сім'ї розкрилися, стали емоційними та більш контактними в спілкуванні з дорослими та однолітками (а. с. 15, 16).

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання прийомної сім'ї від 25 серпня 2014 року та від 20 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 та виховують дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Всього за вказаною вище адресою зареєстровано 4 особи, а проживає 6 осіб, з яких: подружжя ОСОБА_1, їх рідний син ОСОБА_19, прийомні діти та бабуся ОСОБА_20 Загальна площа будинку становить 60 кв.м, кількість кімнат - 4, будинок газифікований та електрифікований, є водопровід, санвузол. Подвір'я велике, чисте, у кімнатах будинку світло, чисто, прибрано та затишно. Для дітей є окрема кімната з ліжками, столом, шафою для зберігання особистих речей, іграшками, літературою. Дітям придбали багато нового одягу, систематично купують нові іграшки, книжечки. В оселі сучасний ремонт, є вся необхідна побутова техніка, меблі. Також у наявності запас продуктів. Борги за оплату комунальних послуг родина не має. Також у ОСОБА_20 є земельна ділянка, площею 0,06 га та легковий автомобіль. ОСОБА_2 працює вчителем в Тростянецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 1, а ОСОБА_1 має стабільний заробіток за рахунок виконання ремонтних робіт на замовлення. Бабуся, яка проживає разом - пенсіонерка. Середньомісячний дохід родини становить близько 5 000 грн., соціальну допомогу на дітей вони витрачають за призначенням. З час функціонування прийомної сім'ї діти повністю адаптувались та мають теплі взаємовідносини з прийомними батьками та іншими членами родини. Прийомних батьків називають татом і мамою. В літній період родина багато часу проводить на природі, біля річки, відвідують розважальні заходи, діти товаришують з дітьми рідної сестри ОСОБА_2, проводять багато часу разом, граються. Комісія отримала точні відповіді під час спілкування з подружжям, яке характеризується позитивно за місцем проживання, створили всі належні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей (а. с. 17).

Зокрема, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання прийомної сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20 жовтня 2014 року, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання прийомної сім'ї ОСОБА_1, у якій виховуються діти, позбавлені батьківського піклування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. З початку навчального року дітей влаштували до дошкільного навчального закладу «Білочка». Прийомна мати є членом батьківського комітету, прийомний батько активно допомагає в ремонтних роботах садочку, вони тісно співпрацюють з вихователями та адміністрацією закладу. За час функціонування прийомної сім'ї діти повністю адаптувались в родині та мають теплі взаємовідносини з прийомними батьками та іншими членами родини. Діти негативно налаштовані на спілкування з біологічною матір'ю та бабусею. Під час таких зустрічей з дітьми траплялись істерики, проте прийомні батьки підтримують зв'язок з родичами дітей, ведуть телефонні розмови та не забороняють зустрічатись з дітьми. На даний час у родині створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей (а. с. 18).

З довідки, виданої старшим державним виконавцем ВДВС Тростянецького РУЮ від 19 січня 2015 року вбачається, що у відділі ДВС Тростянецького РУЮ виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не значиться, відомості про сплату аліментів вищевказаною особою відділ не володіє (а. с. 19, 41).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_5 навчається у ДНЗ «Білопільське вище професійне училище» і має дохід у виді стипендії (а. с. 42, 69).

Крім ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_2 разом з нею проживають ОСОБА_21 та ОСОБА_22, які мають дохід у виді пенсії (а. с. 43-44).

З акту обстеження сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах від 03 лютого 2015 року вбачається, що комісія обстежила житлово-побутові умови сім'ї ОСОБА_5, яка проживає в квартирі бабусі ОСОБА_23 за адресою : АДРЕСА_2. Діти перебувають на вихованні у прийомній сім'ї, за період відібрання дітей, у дитячий кімнаті проведено капітальний ремонт, створені умови для проживання, відпочинку дітей, взаємовідносини між членами сім'ї періодично напружені, ОСОБА_5 інколи вчиняє сварки з мешканцями прилеглих будинків. Комісія рекомендує продовжити термін перебування дітей у прийомній родині до моменту завершення навчання та працевлаштування ОСОБА_5 (а. с. 47).

Зі змісту характеристики на ученицю ДНЗ «Білопільське вище професійне училище» ОСОБА_5 вбачається, що остання навчається у закладі за професією «Продавець продовольчих і непродовольчих товарів». За період навчання в училищі ОСОБА_7 показала себе з позитивної сторони, добросовісно виконує всі доручення майстра та викладачів, користується повагою серед своїх товаришів, приймає активну участь у суспільно-корисному житті училища, шкідливих звичок не має (а. с. 68).

У відповідності до характеристики, виданої депутатом Ворожбянської міської ради на ОСОБА_5, остання за час проживання за адресою: АДРЕСА_2 зарекомендувала себе з негативної сторони, проживає у квартирі, яка належить її родичам, інколи зловживає спиртними напоями, схильна до правопорушень. ОСОБА_5 авторитетом серед виборчого округу не користується, конфліктує з сусідами, має неприязні стосунки з членами сім'ї, постійно вчиняє сімейні сварки (а. с. 70).

З листа Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини вбачається, що адміністрація інформує, що неповнолітні ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, перебували у будинку дитини з 18 лютого 2014 року по 23 травня 2014 року. Протягом періоду перебування вищезазначених дітей у закладі, їх мати ОСОБА_5 регулярно телефонувала, цікавилась проблемами, розвитком, станом здоров'я дітей і щотижня приїздила до будинку дитини та привозила гостинці, предмети догляду за дітьми. На підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації від 23 травня 2014 року за № 237-ОД, діти вибули 23 травня 2014 року на подальше виховання до прийомної сім'ї (а. с. 71).

Згідно інформаційного листа, адміністрація КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» інформує про стан здоров'я дітей: ОСОБА_3, та ОСОБА_2, що виховуються у прийомній сім'ї ОСОБА_2. Дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, взятий на облік у дитячій консультації Тростянецької ЦРЛ з 29 травня 2014 року, дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатра з діагнозом «тубконтакт», отримував хіміопрофілактику, дитина потребує подальшого диспансерного спостереження фтизіатра. Дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження також взята на облік у дитячій консультації Тростянецької ЦРЛ з 29 травня 2014 року. Дівчинка оглянута лікарями-спеціалістами, де було виявлено ряд захворювань. Діана потребує подальшого диспансерного нагляду фтизіатра ( з приводу тубконтакту) та лікаря-психіатра з приводу затримки психомовного розвитку, що також підтверджується випискою-епікризом з історії хвороби дитини (а. с. 77, 96).

У відповідності до висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради, виконавчий комітет беручи до уваги те, що ОСОБА_5 спільно з дітьми не проживає, не приймає участі у їх вихованні, матеріально не забезпечує, вживає алкогольні напої, створює у родині напружену психологічну атмосферу, за місцем проживання характеризується негативно, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 78).

У відповідності до висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради, виконавчий комітет беручи до уваги те, що ОСОБА_5 спільно з дітьми не проживає, не приймає участі у їх вихованні, матеріально не забезпечує, вживає алкогольні напої, створює у родині напружену психологічну атмосферу, за місцем проживання характеризується негативно, вважає за не доцільне повернення дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 141).

Із листа адміністрації Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини до служби у справах дітей Білопільської РДА від 19 лютого 2015 року вбачається, що 18 березня 2014 року ними направлено до відділу ДВС Білопільського РУЮ заяву про прийняття на виконання виконавчого листа про стягнення аліментів із ОСОБА_5 ( справа № 2/573/580/13) ( а.с. 142).

Із листа заступника начальника ВДВС Білопільського РУЮ від 20 лютого 2015 року ОСОБА_15, ОСОБА_1 повідомлено, що 21 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», так як виконавчий лис не відповідав вимогам ст. 18 даного Закону. Цього ж дня постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження разом із виконавчим листом було направлено назад до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини. Станом на 20 лютого 2015 року до відділу даний виконавчий лист повторно на виконання не надходив ( а. с. 144).

Долучені представником позивача фотографії, на яких, на думку представника зафіксовано побачення відповідачки з дітьми та емоційний стан дітей під час даного побачення, суд до уваги не бере, оскільки із даних фотознімків взагалі не можливо зробити висновок щодо психологічної атмосфери даної зустрічі. Крім того, сторонами не заперечується, що даний фотознімок зроблено на самому початку побачення, в подальшому ж діти заспокоїлися та пішли на контакт із відповідачкою. Щодо фотознімків дітей із прийомними батьками, то в судовому засіданні сторонами не заперечується той факт, що у дітей із прийомними батьками склалися доброзичливі відносини ( а.с. 127-128, 126).

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_6, служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Преамбула Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу.

Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства.

За приписами ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

За змістом ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

З огляду на положення ч. ч. 1, 3 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 8 вказаної Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У преамбулі Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Статтею 2 названого Закону передбачено, що рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 17 вищеназваного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч. 5 ст. 19 цього Закону міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Відповідно до постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Даною постановою затверджене «Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини».

Згідно ч. 2 ст. 4 , ст. 9 даного Положення, комісія з питань захисту прав дитини, відповідно до покладених на неї завдань, розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема позбавлення та поновлення батьківських прав та приймає рішення в межах своєї компетенції і організовує їх виконання.

Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (рішення від 18 грудня 2008 року, яке є остаточним) постановив, що мало місце порушення статті 8 Конвенції.

У вищевказаній справі було встановлено, що за рішенням суду першої інстанції, з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанції, було відібрано трьох неповнолітніх дітей без позбавлення заявників батьківських прав (ст. 170 СК України).

У рішенні йдеться про те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".

Проте, для визначення чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві" необхідно оцінювати в контексті всієї справи загалом, чи були мотиви, наведені на виправдання втручання доречними і достатніми для цілей п. 2 ст. 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає ст. 8 Конвенції (п. 48 Рішення).

У названому рішенні, зокрема, констатується, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї.

У відповідності до абз. 1, 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У п. 18 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до статті 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З огляду на положення ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Вищевказаний висновок органу опіки і піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, яким визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей, не містить мотивів відносно того, яким чином втручання в сімейне життя малолітніх дітей, буде відповідати їх інтересам та інтересам дітей, чи позитивно вплине на дітей розлучення з матір'ю та відсутність з її боку піклування про них в майбутньому.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 грудня 2013 року вирішено відібрати дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження від їх матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження без позбавлення її батьківських прав та передати малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації для вирішення питання про подальше влаштування дітей в державну установу, а також стягнуто аліменти з ОСОБА_5 на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Таким чином, приймаючи вищезазначене рішення, суд вважав, що вина відповідачки ОСОБА_25 в ухиленні від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей: ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, знайшла свої підтвердження при розгляді судом справи про відібрання дітей.

На протязі року після відібрання дітей, в житті ОСОБА_5 відбулися позитивні зміни : вона вступила до Білопільського професійного училища та навчається на продавця продовольчих та непродовольчих товарів, отримує стипендію, допомагає родині вести підсобне господарство, провела ремонт у дитячій кімнаті.

Крім того, після поміщення дітей до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини у січні 2014 року, ОСОБА_5 не втратила зв»язок із малолітніми дітьми, відвідувала їх , привозила речі та іграшки, що на думку суду свідчить про те, що ОСОБА_5 докладала зусиль щодо можливості спілкування із дітьми.

Таким чином, враховуючи характер поведінки відповідачки, її молодий вік, невичерпані можливості з боку держави по допомозі відповідачці у вихованні своїх дітей, а також те, що ОСОБА_5 запевнила суд, що покращить своє ставлення до виховання, розвитку дітей, їх періодичне відвідування, прикладе зусиль для пошуку роботи та забезпечення дітей, суд вважає, що на даний час можливо, як виняток, відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав, що також буде відповідати і положенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, щодо можливості втручання у приватне і сімейне життя відповідачки, яке є необхідним у демократичному суспільстві.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини 1 статті 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Роз'яснюючи цю норму Верховний Суд України у п. 22 постанови Пленуму "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказав, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

У той же час, згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежуються лише сумою несплачених аліментів за той місяць (окремі місяці), в якому не проводилось стягнення аліментів.

Частиною першою стаття 360-7 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, із правового висновку Верховного Суду України у цивільній справі № 6-81 цс 13 від 11.09.2013 року випливає, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З розрахунку, наданого позивачами вбачається, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів: за серпень 2014 року з розрахунку 1 032 грн. (прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років х 30 %=309,6 грн. х 2 дітей=619,2 грн. х 179 дн.= 1 108,36 грн.; за вересень 2014 року - 922,6 грн.; за жовтень 2014 року - 730,65 грн.; за листопад 2014 року - 544,89 грн.; за грудень 2014 року - 352,94 грн.; за січень 2015 року - 160,99 грн. Загальна сума пені, надана за розрахунками позивачів, складає 3 820 грн. 43 коп. (а. с. 75).

Між тим, порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Отже, саме державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувану і боржнику.

Всупереч вищезазначених норм, позивачами до суду не було надано відповідного розрахунку державного виконавця Білопільського РУЮ щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у відповідачки ОСОБА_5 виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць ( серпень 2014 року - січень 2015 року) окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 у період часу вказаний позивачами із серпня 2014 року по січень 2015 року офіційно не попереджалась державним виконавцем про наявність у неї заборгованості по аліментах. Доказів того, що пропозицію-попередження було отримано відповідачкою також суду не надано.

Крім того, позивачкою ОСОБА_15 не заперечувався той факт, що вона звернулася до відділу ДВС Білопільського РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів із ОСОБА_5 лише під час провадження справи у Білопільському районному суді у березні 2015 року, хоча знала про заміну сторони виконавчого провадження ще у липні 2014 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини по справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачами не надано суду належних доказів про те, що за період часу ( серпень 2014 року - січень 2015 року) відповідачкою не сплачувалися пеня за несвоєчасну сплату аліментів саме у розмірі 3 820, 43 грн., оскільки відсутня відповідна сума заборгованості, з якої може бути стягнута неустойка (пеня).

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю ними розміру пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на їх користь.

Разом з тим, суд зазначає, що в разі наявності заборгованості по аліментах, що підтверджується довідкою державного виконавця, і відповідного розрахунку пені, особа має право подати позов про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки ( пені), що в свою чергу не позбавляє позивачів звернутися до суду із відповідною заявою при наявності відповідних обставин.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, органу опіки та піклування Білопільської РДА про повернення дітей, суд приходить до наступного висновку .

Так, в судовому засіданні встановлено, що з тих пір, як діти у позивачки були відібрані і влаштовані під опіку у державний дитячий заклад, а потім у прийомну сім»ю, вона змінила свою поведінку, усвідомила, що це сталося з її вини, а тому налагоджує контакт із дітьми, здобуває професію та докладає всіх зусиль для повернення дітей в сім'ю. Позивачка не стала байдужою до долі своїх дітей, які знаходилися у дитячому закладі, відвідувала, грала з ними, надавала посильну матеріальну допомогу.

Разом з тим, суд вважає, що на сьогоднішній день вона ще не зможе належно утримувати і виховувати своїх дітей самостійно, без сторонньої допомоги, у тому числі і матеріальної, у зв'язку з чим представники як служби у справах дітей Білопільської РДА, так і органу опіки та піклування Білопільської РДА вимоги відповідачки про повернення дітей не підтримали.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що на теперішній час причини, які перешкоджали належному вихованню позивачкою її малолітніх дітей не відпали, а тому вимоги ОСОБА_5 щодо повернення їй дітей є передчасними, а отже, задоволенню не підлягають .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 51 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 19, 141, 150, 151, 153, 155, 164, 165, 196 СК України, ст. ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п. п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, Постановою КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», п. 22 постанови Пленуму "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. ст. 4, 10, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 174, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_6, служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, органу опіки та піклування Білопільської РДА, треті особи: служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області про повернення дітей, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено і підписано 10 квітня 2015 року.

Суддя: підпис

Вірно: Суддя

Білопільського районного суду М.С. Черкашина