Провадження №2/193/456/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

03 грудня 2015 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, в порядку ст.1191 ЦК України просить стягнути зЄмець ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» матеріальні збитки, відшкодовані АТ на користь «СГ «ТАС» в сумі 6723,81 грн. та понесені в зв'язку із зверненням до суду судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що 18.07.2012 року ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АВ/7429160, за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність водія ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1

26 грудня 2012 року на 115 км+800м. автомобільної дороги Дніпропетровськ-Миколаїв мала місце дорожньо-траспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля ,за кермом якого знаходився ОСОБА_2, та автомобіля Фольксваген. Державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Наслідком ДТП стало пошкодження транспортних засобів.

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 року по справі №439/1942/12 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 24 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Тобто вина ОСОБА_2 у заподіянні шкоди автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_2, доведено в судовому порядку.

01.03.2013 року до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування звернувся ОСОБА_4, як довірена особа власника пошкодженого автомобіля Фольксваген, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Зазначену подію ,відповідно до норм чинного законодавства України, було визнано страховою про що 29.03.2013 року було складено Страховий акт № 7333Р/20/2013 та розрахована сума страхового відшкодування.

Збиток розраховано відповідно до Звіту про визнання вартості відновлювального ремонту № 36від 19.01.2013 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 7511,25 грн.

Розмір страхового відшкодування , який АТ «СГ «ТАС» виплатило на підставі заяви ОСОБА_4 та відповідно до умов договору страхування, склав 6723,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №90414 від 25.04.2013 року та відомістю № 2250413 від 25.04.2013 року до нього.

23.03.2015 року ПрАТ «СГ «ТАС» звернулось з претензіями № ЦУА /612/15та ЦУА/613/15 до відповідачів. Проте коштів від відповідачів з приводу виконання вимог претензії на момент звернення не надходило.

Позов мотивований вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», згідно з якими до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник, або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В судове засідання позивач не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності ,позовні вимоги визнає.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 26 грудня 2012 року на 115 км+800м. автомобільної дороги Дніпропетровськ-Миколаїв мала місце дорожньо-траспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля ,за кермом якого знаходився ОСОБА_2, та автомобіля Фольксваген. Державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Наслідком ДТП стало пошкодження транспортних засобів.

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2013 року по справі №439/1942/12 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 24 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Тобто вина ОСОБА_2 у заподіянні шкоди автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_2, доведено в судовому порядку (а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність власника автомобіля на час вчинення ним ДТП застрахованою не була.

За наслідками ДТП, як страхової події, 29.03.2013 року було складено страховий акт та розрахована сума страхового відшкодування (а.с. 27-28). На підставі страхового акту та звіту про оцінку вартості збитків, завданих ДТП, складених за наслідками страхового випадку, страхова компанія ПАТ «Страхова компанія «ТАС» відшкодувала власнику застрахованого ТЗ Фольксваген д/н НОМЕР_2 (а.с.5-9) суму страхового відшкодування в розмірі 6723,81 грн. (а.с. 27) . Виплату було здійснено в межах визначеної договором суми страхового відшкодування.

Вирішуючи питання щодо характеру виниклих спірних правовідносин, та правої норми, яка має бути до них застосована, суд, враховуючи положення ст.61 ЦПК України вважає, що предметом розгляду даної справи, за наявності постанови суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та даних про розмір проведеного страховою компанією відшкодування, є лише питання щодо підстави цивільно-правової відповідальності.

Спірні правовідносини, що виникли, регулюються главою 82 ЦК України, безпосередньо нормою ст..1191 ЦК України, яка передбачає право зворотної вимоги до винної особи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, з огляду на механізм підрахунку розміру шкоди, яка за посиланням позивача підлягає стягненню, суд, враховуючи положення ст. 27 ЗУ «Про страхування», у відповідності до положень якої до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах зазначеної суми право вимоги, яку страхувальник, або інша особа, яка одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, вважає, що обов'язок регресного відшкодування в даному випадку має бути цілком покладений на сторону відповідача, що цілком узгоджується з положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України та матеріальною нормою права, зокрема положеннями ст.993 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача суд зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області , вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 05 березня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №55 від 06 березня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя.

Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до норм статті 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної особи або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Між тим, позивачем не вчинено жодних дій для залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_2, отже суду не надано доказів про наявність останніх.

Оскільки відповідно до вимог ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, враховуючи що відповідач ОСОБА_2 помер, а даних про правонаступників матеріали справи не містять, то і позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» .

Судові витрати по справі відповідно до положень ст..88 ЦПК України покладені судом на сторону відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст. 993 ЦК України, ст.27 «Про страхування», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на відшкодування шкоди у сумі 6723 (шість тисяч сімсот двадцять три) гривні 81 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Шумська