Справа № 337/720/15-ц
Провадження № 2/337/592/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді: Громова І.Б.,

при секретарі: Богачовій А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна. В позові зазначили, що в провадженні Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-2084/02 від 25.11.2002 року, виданий Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку.

У зв'язку з тим, що у ОСОБА_4 виникла заборгованість по аліментам постановою державного виконавця від 21.05.2009 року було накладено арешт на все належне йому майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира зареєстрована Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності громадян ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що записано у реєстровій книзі № 291 від 15 лютого 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр. ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 виданого 24 травня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Щоб перевірити інформацію про арешт квартири, та з метою переоформлення всіх облікових рахунків по квартирі, так як померлий був основним квартиронаймачем, у нотаріальній конторі нам усно пояснили про неможливість оформити спадщину належним чином, в виду арешту всієї квартири та оголошення заборони на її відчуження.

На час накладення арешту на спірну квартиру вважають, що сума заборгованості по аліментам була не сумірна із вартістю частки майна боржника, оскільки була значно меньшою за вартість його частки у спірній квартирі. Крім того у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, до сьогодні спірна квартира знаходиться у спільній сумісній власності, не виділені ані її ідеальні частки, ані частки в натурі. Тому вважають,що державним виконавцем порушено статтю 371 ЦК України, яка регулює звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, а тому просять зняти арешт з квартири оскільки наявність арешту на їх майно перешкоджає їм розпоряджатись зазначеним майном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник позов підтримали в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала та пояснила, що у ОСОБА_4 є заборгованість по аліментам, а тому вважає, що арешт було накладено на підставі закону.

Представник відповідача, Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився. Повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Надав суду письмові заперечення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-2084/02 від 25.11.2002 року, виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку.

У зв'язку з тим, що у ОСОБА_4 виникла заборгованість по аліментам постановою державного виконавця від 21.05.2009 року було накладено арешт на все належне йому майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Вказана квартира зареєстрована Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності громадян ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що записано у реєстровій книзі № 291 від 15 лютого 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр. ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 виданого 24 травня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

У грудні 2014 року щоб перевірити інформацію про арешт квартири, та з метою переоформлення всіх облікових рахунків по квартирі, так як померлий був основним квартиронаймачем, у нотаріальній конторі позивачам усно пояснили про неможливість оформити спадщину належним чином, в виду арешту всієї квартири та оголошення заборони на її відчуження.

Згідно із ч.6 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно наданих суду довідок на час накладення арешту борг ОСОБА_4 по аліментам складав 10730,55 грн., трикімнатна квартира коштувала 405718,4 грн. (за курсом 7,6 грн. за 1 долар США), а частка боржника складала 101429,6 грн. Тож на час накладення арешту на спірну квартиру сума заборгованості по аліментам була не сумірна із вартістю частки майна боржника, оскільки була значно меньшою за вартість його частки у спірній квартирі.

Крім того у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, спірна квартира знаходиться у спільній сумісній власності, не виділені ані її ідеальні частки, ані частки в натурі. Тому, на думку суду державним виконавцем порушено статтю 371 ЦК України, яка регулює звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено,що право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до приписів ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачі обмежені у своїх правах на житло, не можуть використати своє право розпорядження спірною квартирою, не мають можливості своєчасно та безперешкодно оформити спадщину та використовувати свою власність. Таким чином суд доходить до висновку, що наявність арешту на нерухоме майно та заборони здійснювати його відчуження порушено право власності позивачів в виду обмеження у його здійсненні.

Виконавче провадження за виконавчим листом №2-2084/02 від 25.11.2002 року, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку не завершено.

Згідно ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Керуючись ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 316, 319, 321, 371 ЦК України, ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - з а д о в о л ь н и т и.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, накладеного постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ від 21.05.2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий : І.Б. Громов