Справа № 266/613/15-ц
Провадження № 2/266/424/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.

при секретарі - Петрухіной Т.Л.

за участю представника позивача Танчак Ю.А.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідач є замовником будівництва за декларацією від 10.10.2012р. про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до якої прийнято до експлуатації реконструйовані нежитлові приміщення АДРЕСА_1, під офісні приміщення з окремим входом. Згідно положень ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. 21.02.12року Маріупольською міською радою прийнято рішення №6/16/1517 "Про затвердження порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктуру міста Маріуполя". Визначений Законом та "Порядком…" обов'язок відповідач не виконав, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Маріуполя не уклав, не взяв участі у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та не перерахував до бюджету м.Маріуполя коштів на розвиток та створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Маріуполя. Згідно із затвердженою декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 18000 гривень, а розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету відповідачем, становить 5% від кошторисної вартості, що становить 900,00 грн. Позивач посилається на те, що неукладання відповідачем відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкту містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили Маріупольській міській раді збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу), оскільки за умови виконання відповідачем правових норм, передбачених ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", бюджет м.Маріуполя міг би реально отримати вказану суму.

В судовому засіданні представник позивача Танчак Ю.А. позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях, зазначаючи, що він не є замовником будівництва і не є суб?єктом відповідних правовідносин, оскільки земельна ділянка для забудови йому не виділялась, та в даному випадку повинні застосовуватись нормативно-правові акти станом на 03.05.2012 року. Окрім того, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин, та доказів в обґрунтування того, що саме ця сума була запланована місцевим бюджетом та реально не отримана внаслідок його протиправної поведінки, суду не надано.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що у задоволенні позову належить відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

На виконання вимог ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Маріупольською міською радою прийнято рішення №6/16/1517 від 21.02.12р. "Про затвердження порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктуру міста Маріуполя" (а.с. 7).

Як вбачається з декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 10.10.2012 року, відповідачем було проведено реконструкцію нежитлового приміщення №1 під офісні приміщення з окремим виходом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. ст. 22, 611, 612, 614, 623 ЦК України для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного суду України від 20.06.2011 року у справі № 3-56гс11 та у постанові Верховного суду України від 04.07.2011 року № 3-64гс11.

Таким чином, позивач повинен довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а шкода, яка завдана - наслідком такої протиправної поведінки. Сума збитків не має обґрунтовуватися умовними припущеннями про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин, оскільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Маріуполя є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті м. Маріуполя.

Матеріали справи не містять доказів в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, позивач міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження у визначеному позивачем розмірі. А за таких обставин не можна вважати цю грошову суму упущеною вигодою в розумінні вимог діючого законодавства.

Окрім того, суд вважає, що позивачем у судовому засіданні не надані докази стосовно неправомірності дій відповідача ОСОБА_2

Основні правові та організаційні засади у сфері пайової участі замовників у розвитку інфраструктури населених пунктів регламентує Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року, згідно із ч. 2 ст. 40 якого замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 даної статті.

Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури (ч.1 ст.1 даного закону).

Нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об'єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури (згідно з ДБН А.2.2-3-2012).

Таким чином, законом чітко роз'яснено поняття "замовника будівництва" та "об'єкту будівництва".

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 не мав наміру забудови однієї чи декількох земельних ділянок, а об'єктом будівництва (реконструкції) є нежитлові офісні приміщення.

Згідно ст.9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Реконструкція - перебудова об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо) (Згідно з ДБН А.2.2-3-2012).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року за № 109 затверджено Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються. Пунктом 25 "Переліку…" визначено, що під час реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, містобудівні умови та обмеження не надаються.

За таких обставин вищезгаданими нормами законодавець чітко поділяє осіб, які зобов'язані прийняти участь у розвитку інфраструктури даної місцевості шляхом укладення договору пайового внеску та подальшого перерахування коштів до місцевих бюджетів, та осіб, на яких таке зобов'язання не поширюється.

І саме у таких випадках (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації об'єкта по зовнішнім контурам фундаменту для яких містобудівні умови та обмеження не надаються), у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо можливості самостійно чи в судовому порядку залучити замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста. В інших випадках у Маріупольської міської ради (коли фізична особа має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, вона подає виконавчому органові міської ради заяву про намір такої забудови, та має обов'язок одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва, що надаються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури Маріупольської міської ради) наявні можливості та повноваження до залучення замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста.

Положеннями ст..10, 60 ЦПК України передбачено, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи положення закону та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що реконструйовані нежитлові приміщення не є об'єктом будівництва, а відповідач не є замовником будівництва у розумінні норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". У зв?язку із цим позовні вимоги Маріупольської міської ради про стягнення з ОСОБА_2 збитків у вигляді упущеної вигоди суд вважає не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з відмовою у задоволенні позову, суд стягує з позивача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 203, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 16, 22, 611, 612, 614, 623, 1166 ЦК України, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди в сумі 900 гривень - відмовити.

Стягнути з Маріупольської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзюба М. В.