АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/826/2015 р. Головуючий в І інстанції: Бугрименко В.В.
Категорія: 27 Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 04 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівБазіль Л.В.
Прокопчук Л.П.
При секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» далі (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) про стягнення коштів за договором банківського рахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що мала у відповідача поточний рахунок "Пенсійний", на який перераховувалась її пенсія. Однак працівниками відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з її рахунку було викрадено 4500 гривень, що підтверджується вироком Чаплинського районного суду Херсонської області. На даний момент гроші їй не повернуто. Крім того, після звернення до Банку в 2007 році, з метою з'ясування наявності коштів на рахунку, її було повідомлено, що на рахунку обліковуються кошти в сумі 1309 грн. 50 коп. Вказані кошти їй також не було видано. Враховуючи, що відповідач безпідставно не повертає їй гроші в сумі 5809 грн. 50 коп. протягом тривалого часу ( 1 липня 2007 року - 4 листопада 2014 року), вважає, що з Банку має бути стягнуто 5% річних за користування пенсійними коштами за вказаний період, що складає 2149 грн. 60 коп., а на підставі ст.625 ЦК України - 3 % річних - 1289 грн. 76 коп. та інфляційні втрати за період з 1 липня 2007 року по 1 жовтня 2014 року, що складає 4816 грн. 08 коп. Посилаючись на ст.ст.1058, 1059, 1068, 1073 ЦК України просила стягнути з відповідача на її користь зазначені кошти, а всього 14064 грн. 94 коп.

В судовому засіданні представник позивачки збільшила позовні вимоги, просила стягнути з Банку на користь позивачки, на момент розгляду справи судом, відсотки - 2217 грн. 60 коп., 3% річних - 1330 грн. 56 коп. та інфляційні втрати станом на грудень 2014 року включно в сумі 9243 грн. 53 коп., а всього, з врахуванням суми боргу, 18601 грн. 19 коп.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь ОСОБА_7 кошти за договором банківського рахунку в сумі 4509, 50 грн., проценти - 1718, 02 грн., інфляційні втрати в сумі 3860,10 грн. , 3 проценти річних - 1025, 27 грн,, а всього 11112, 89 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачці в задоволенні заявлених позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Банк безпідставно списав із рахунку позивачки кошти у розмірі 4500 гривень, тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення їх з відповідача разом із нарахованими відсотками, як то встановлено умовами договору, із застосуванням відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ч.1ст.1066 ЦК за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому за положеннями ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ч.1 ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

За положеннями ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка мала у відповідача поточний рахунок «Пенсійний» НОМЕР_1, на який перераховувалась її пенсія. Даний факт визнавався сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягав доказуванню.

З наданої відповідачем виписки по рахунку позивачки, за період з 1 січня 2001 року по 25 липня 2007 року, та розрахункового документу від 31 липня 2007 року на отримання грошових коштів, вбачається, що на наявні на рахунку кошти банком нараховувались проценти, а саме 5% річних. Вказана обставина сторонами також не заперечується.

З листа Банку за №14/773 від 30 липня 2014 року вбачається, що на вищевказаному рахунку позивачки обліковуються кошти в сумі 1309 грн. 50 коп. При цьому 31 липня 2014 року із рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_7 було знято кошти в сумі 1300 грн., що підтверджується відповідним розрахунковим документом. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивачки про невиплату їй в повному обсязі коштів, що обліковувались на момент проведення інвентаризації рахунку.

Отже, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між позивачкою та Банком виникли договірні правовідносини, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги як такі, що висновки суду не спростовують на увагу не заслуговують і підлягають відхиленню.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що до правовідносин, що виникли між сторонами слід застосувати положення ст.1172 ЦК України, оскільки зазначена норма застосовується до випадків позадоговірного відшкодування шкоди, при цьому предметом позову у даній справі є стягнення коштів внаслідок неналежного виконання умов договору.

Твердження апелянта про те, що між Банком та ОСОБА_7 не укладався договір банківського рахунку не ґрунтуються на законі, оскільки відкритий позивачці рахунок передбачає всі умови, притаманні договору: вид рахунку - пенсійний, дата відкриття рахунку - 22.06.05 р., процент за зберігання коштів на рахунку - 5%. Договір, відповідно до ст..1067 ЦК є публічним і рахунок має бути відкритий клієнту, який звернувся з пропозицією, на оголошених банком умовах.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: