Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/304/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О.В.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Кодрула М.А.

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України» на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11грудня 2014року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,-

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Державна продовольча зернова корпорація України» від імені якого діє філія ПАТ «ДПЗКУ» Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1», в обґрунтування якого зазначав, що з 06.09.2013 року перебував у трудових відносинах з філією ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1", працюючи на посаді заступника начальника пожежно-сторожової охорони , а з 17.07.2014 року був переведений на посаду начальника ПСО філії.

Наказом від 15.08.2014 року його було звільнено із займаної посади за п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін.

Зазначав, що заяву про звільнення написав під тиском директора філії, наміру звільнятись не мав, а тому за відсутності його добровільного волевиявлення вважає своє звільнення незаконним. Окрім цього, позивач зазнав моральної шкоди, оскільки з часу звільнення він став безробітнім, інших доходів у його сім'ї немає , на його утриманні неповнолітня донька та сплата кредитів.

Посилаючись на вказані обставини просив визнати незаконним наказ про його звільнення, поновити його на роботі на посаді начальника ПСО з 15.08.2014 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2014 року у позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_3, поновлено його на роботі на посаді начальника ПСО філії з 15.08.2014 року, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.08.2014 року по 11.12.2014 року в сумі - 9826,37грн. та 1000грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначають, що суд розглянув справу без повного та всебічного з'ясування обставин справи. Наявність заяви позивача про звільнення є підтвердженням його добровільного волевиявлення про припинення трудового договору за згодою сторін, порушення прав позивача з боку підприємства не убачають.

У суді апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи та заперечення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.306 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з філією Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо- зернова корпорація України " "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1" з 06.09.2013 року, працюючи на посаді заступника начальника пожежно-сторожової охорони, з 17.07.2014 року був переведений на посаду начальника ПСО філії .

Наказом №162 -к від 15.08.2014 року його було звільнено із займаної посади за п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що при звільненні ОСОБА_3 з роботи за п.1 ст.36 КЗпП фактично згоди сторін не досягнуто, та волевиявлення працівника на звільнення було відсутнє, підтвердженням чого є наявність конфліктної ситуації у колективі у зв'язку з призначенням нового керівника.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

У роз'ясненнях, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", зазначається, що припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України передбачає домовленость між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про цю підставу припинення трудового договору (за згодою сторін) у визначений сторонами строк.

Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сторонами анулювання угоди щодо звільнення позивача не обговорювалось.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач 15.08.2014 року власноручно написав заяву про звільнення за згодою сторін, і за погодженням з керівником підприємства, у цей же день був звільнений. У день звільнення ним була отримана трудова книжка та розрахунок. Як убачається з листа Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, 19.08.2014року звільнений ОСОБА_3 звертався до Центру з питань працевлаштування.

При цьому достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження наявності тиску на позивача з боку керівництва щодо написання заяви про звільнення його за п.1 ст.36 КЗпП України суду не надано.

Звернення працівників підприємства(філії) до голови правління ПАТ «Державна продовольча зернова корпорація України» та інших інстанцій з листом від 14.08.2014року, в якому висловлювались незадоволення керівництвом в особі ОСОБА_5, підтверджує наявність конфлікту у колективі, проте ці обставини не є беззаперечним доказом того, що заява про звільнення позивачем була написана вимушено, під тиском адміністрації(а.с.16).

З огляду на встановлені обставини, не спростовані доводи представника відповідача, що саме позивач не бажав працювати на підприємстві та погодив своє звільнення з керівництвом.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у суді першої інстанції пояснювали що на підприємстві виникла складна ситуація у зв'язку з призначенням нового директора ОСОБА_9, унаслідок чого вони були звільнені, що також вважають незаконним. Однак, як приймання на роботу так й звільнення має індивідуальний(особистий) характер, тому доводи свідків щодо вимушеності звільнення позивача через чинимий тиск з боку адміністрації мають характер припущення.

Виходячи з положень ст.ст.10,11 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права, дав неналежну оцінку наданим сторонами доказам, що призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України» від імені якого діє філія ПАТ «ДПЗКУ» Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України» від імені якого діє філія ПАТ «ДПЗКУ» Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №1» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди - відмовити. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: