У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про зобов'язання вчинити певні дії, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» - Пушкаря Олександра Миколайовича - на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Черкаського обласного управління закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі - ЗАТ «АСК «Омега»), назву якого змінено на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі - ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега») про примусове виконання обов'язку в натурі та просив суд зобов'язати відповідача здійснити виплату страхового відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»), який визначений вигодонабувачем за договором добровільного страхування від нещасного випадку від 20 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_8 (спадкоємцем якого він є) та ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега».

У лютому 2011 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), звернулося до суду з позовом до ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» про зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги наступним.

20 березня 2007 року між банком та ОСОБА_8 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США, терміном до 19 березня 2022 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором цього ж дня між сторонами укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_8 передав в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, цього ж дня між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» та ОСОБА_8 укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку, згідно з яким страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку виплатити страхову суму або її частину (страхову виплату) страхувальнику та/або вигодонабувачу, яким в договорі визначено ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит».

29 серпня 2007 року банк повідомив страховика про факт смерті ОСОБА_8 та попросив провести страхову виплату у розмірі 222 390 грн, однак страховик відмовився здійснити виплату страхового відшкодування банку, як вигодонабувачу за договором, у зв'язку з чим ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило позов задовольнити.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2013 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Зобов'язано ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору добровільного страхування від нещасного випадку від 20 березня 2007 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» про зобов'язання вчинити дії, провадження у справі в цій частині вимог закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 вересня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» - Пушкарь О.М. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 20 березня 2007 року між банком та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № МКЧ-87-07, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами за процентною ставкою 15,5 %, терміном до 19 березня 2022 року.

20 березня 2007 року між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» (найменування якого змінено на ПрАТ «АСК «Омега») та ОСОБА_8 укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку № 261-05-0391-2. При цьому страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку, передбаченого цим договором, виплатити страхову суму або її частину (страхову виплату) страхувальнику та/або вигодонабувачу, а страхувальник зобов'язався сплатити страховий платіж у визначений строк та виконати умови цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору страхування страхувальником визначено вигодонабувачем ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (в подальшому ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»).

Згідно з договором страхування під нещасним випадком слід вважати раптову, несподівану, короткочасну, незалежну від волі страхувальника/застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої, в тому числі, настала смерть застрахованої особи.

За п. 4.2 договору страхові випадки - це події, які мали місце із застрахованою особою внаслідок нещасного випадку, зокрема, - інвалідність, смерть.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено актовий запис № 2181 (свідоцтво від 14 серпня 2007 року НОМЕР_1).

На момент укладання договору страхування будь-яких хронічних захворювань у ОСОБА_8 встановлено не було, відповідно до довідки КР «ЧОНД» Черкаської обласної ради від 19 квітня 2011 року ОСОБА_8 з 1997 року під диспансерним наглядом не перебував і за медичною допомогою не звертався, вчинення застрахованою особою дій під впливом алкоголю, наркотичних та психотропних речовин не встановлено.

Відповідно до п. 4.3 договору страхова сума складає 222 390 грн. Договором передбачено страховий платіж - 667 грн 17 коп., який сплачується одноразово до 21 березня 2007 року. Договір набирає чинності 21 березня 2007 року і чинний до 20 березня 2008 року (п. 4.8 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору при настанні страхового випадку розмір страхової суми або її частини, який підлягає сплаті, визначається, в тому числі п. 9.1.3 - у випадку смерті застрахованої особи - 100% страхової суми.

Відповідно до п. 9.2 договору у будь-якому разі розмір виплат за цим договором страхування не може перевищувати розмір страхової суми за договором, визначеної п. 4.3 договору. А в разі, якщо вигодонабувачем за цим договором визначений банк - розмір виплат не може перевищувати розмір заборгованості застрахованої особи за кредитним договором перед вигодонабувачем.

Відповідно до п. 9.8 договору, у разі відмови у виплаті страхової суми страховик у письмовій формі повідомляє про це вигодонабувача протягом 12-ти робочих днів після одержання всіх необхідних документів, зазначених у п. 8 цього договору.

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» неодноразово зверталося до ПрАТ «АСК «Омега» з листами щодо виплати страхової суми (29 серпня 2007 року, 21 вересня 2010 року, 27 січня 2011 року) (а. с. 36, 38, 54), на що останнім надавались відповіді про необхідність надання певних документів, потрібних для здійснення таких виплат.

Лише 15 лютого 2011 року страховою компанією було відмовлено у здійсненні виплати з підстав того, що смерть застрахованого ОСОБА_8 не є страховим випадком (а. с. 52).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПрАТ «АСК «Омега», суд першої інстанції, з висновкам якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що договором добровільного страхування від нещасного випадку від 20 березня 2007 року страхувальником ОСОБА_8 визначено вигодонабувачем за цим договором ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», тому саме банк має право на отримання страхової виплати у розмірі, визначеному договором - 222 390 грн, у зв'язку зі смертю страхувальника. А також вважав, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду в межах строку позовної давності, початок перебігу якого слід рахувати з моменту отримання (15 лютого 2011 року) письмового повідомлення про відмову у виплаті страхової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди повно та об'єктивно встановили фактичні обставини справи щодо укладання договору добровільного страхування від нещасного випадку, обов'язку страховика у випадку смерті страхувальника виплатити на користь визначеного ним вигодонабувача 100 % страхової суми, настання страхового випадку у зв'язку зі смертю ОСОБА_8, початку перебігу строку позовної давності з дати відмови страховиком у здійсненні виплати та звернення з позовом у межах строку позовної давності, правильно визначили спірні правовідносини та обґрунтовано виходили із положень ст. ст. 256, 257, 636, ч. ч. 1, 5 ст. 261, ч. ч. 3, 4 ст. 267, ч. 1 ст. 985 ЦК України, Закону України «Про страхування».

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судами допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» - Пушкаря Олександра Миколайовича - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник