Ухвала іменем україни
08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Леванчука А.Л., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03 листопада 2010 року, у задоволенні позову прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 10 грудня 2010 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виселення з тих підстав, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на момент ухвалення Корольовським районним судом м. Житомира рішення від 16 березня 2010 року було чинним рішення апеляційного суду Житомирської області від 18 серпня 2009 року про визнання за ОСОБА_7 права користування квартирою АДРЕСА_1. У подальшому зазначене рішення апеляційного суду було скасовано і ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 грудня 2012 року залишено в силі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2009 року, яким у позові ОСОБА_7 про визнання права користування квартирою відмовлено.

Оскільки суд не врахував рішення апеляційного суду Житомирської області від 18 серпня 2009 року, яке було скасоване, ОСОБА_4 просила суд задовольнити заяву.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами скасовано.

Позов прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення задоволено.

Виселено ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасувавши рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року, ухвалюючи нове рішення про задоволення позову прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2009 року має преюдиційне значення для вирішення позовних вимог про виселення відповідача.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та постановивши ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, виходив із того, що суд першої інстанції в порушення ст. 361 ЦПК України при розгляді заяви про перегляд рішення суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами помилково вважав, що між рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2009 року та рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року існує преюдиційний зв'язок.

Разом із тим при ухваленні рішення апеляційний суд допустив порушення вимог процесуального закону.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

За змістом ч. 1 ст. 363 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по суті розглядається лише тим судом, який ухвалив рішення, яке переглядається. Апеляційний суд такого рішення не ухвалював.

Враховуючи наведене, апеляційний суд після скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами і ухвалення судом першої інстанції рішення має перевірити його законність по суті та прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги відповідно до положень ст. 307 ЦПК України.

Таким чином, повноважень скасовувати таке рішення та ухвалювати рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати по суті апеляційний суд немає.

Оскільки, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції без задоволення, апеляційний суд допустив порушення порядку вирішення вказаного питання та вийшов за межі своїх повноважень, то оскаржуване рішення необхідно скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи належить врахувати наведене та мати на увазі, що за встановлення апеляційним судом відсутності передбачених ЦПК України підстав для скасування рішення у зв'язку з новоявленими обставинами, необхідно виходити з того, що у цьому випадку суд, який розглядав заяву про перегляд, мав постановити ухвалу про залишення такої заяви без задоволення (ч. 2 ст. 365 ЦПК України).

При цьому для суду апеляційної інстанції визначальним у такому випадку є не форма прийнятого судом першої інстанції процесуального документа, а те, яке судове рішення підлягало ухваленню за таких обставин.

Ураховуючи викладене та положення ч. 2 ст. 338 ЦПК України, оскаржуване рішення апеляційного суду не може вважатись законним та підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська