АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача Снісаренко К.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Соковець Інни Олександрівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №761/39302/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14899/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики від 29 грудня 2011 року.

В ході розгляду справи Позивач збільшив позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що 29 грудня 2011 року між ним та ДП «Укртранснафтопродукт» був укладений договір безвідсоткової поворотної позики № б/н, згідно умов якого, Відповідачу надано безвідсоткову фінансову підтримку на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі 90 000 гривень. 30 листопада 2012 року до вказаного договору було укладено Додаткову угоду №1 відповідно до якої строк позики закінчується 29 грудня 2013 року.

Позивач свої зобов'язання перед Відповідачем виконав в повному обсязі, проте Відповідач порушив умови вказаного договору, та не повернув кошти у строки/терміни, передбачені договором, в результаті чого станом на 22 вересня 2015 року має заборгованість у сумі 195 005 гривень 75 копійок, що складається з: - заборгованості за позикою - 90 000 гривень; - штраф відповідно до п.7.1. Договору - 13 500 гривень; - відсотки по п.7.2. Договору за період з 30 грудня 2013 року по 22 вересня 2015 року - 23 375 гривень 34 копійки та інфляційні втрати за період з 30 грудня 2013 року по 30 червня 2015 року - 68 130 гривень 41 копійку, які Позивач прсив стягнути.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної позики від 29 грудня 2011 року задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором безвідсоткової поворотної позики від 29 грудня 2011 року у сумі 195 005 гривень 75 копійок, з яких: - позика - 90 000 гривень; - штраф по п.7.1 Договору з 13 500 гривень; - відсотки по п.7.2 Договору за період з 30 грудня 2013 року по 22 вересня 2015 року 23 375 гривень 34 копійки; - інфляційні втрати за період з 30 грудня 2013 року по 30 червня 2015 року - 68 130 гривень 41 гривень.

Стягнуто з Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на користь ОСОБА_2 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1919 грвень.

Стягнуто з Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на користь держави судовий збір у розмірі 31 гривню.

Не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача Соковець І.О., яка діє на підставі довіреності в інтересах Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, які суд вважав встановленими, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача, Снісаренко К.С., яка діє на підставі довіреності в інтересах Державного підприємства «Укртранснафтопродукт», підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2, проти доводів апеляційної скарги заперечувала посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ДП «Укртранснафтопродукт» був укладений договір безвідсоткової поворотної позики № б/н, згідно умов якого, Відповідачу надано безвідсоткову фінансову підтримку на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі 90 000 гривень (а.с.7-12).

30 листопада 2012 року до вказаного договору було укладено Додаткову угоду № 1 відповідно до якої строк позики закінчується 29 грудня 2013 року (а.с. 17).

Згідно з п. 1.1 розділу 1 - Договору, за цим договором позикодавець зобов'язується надати позичальнику фінансову підтримку на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановленому цим договором, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю у визначений цим договором строк.

Згідно з п. 1. Додаткової угоди №1, Пункт 4.1. Договору викласти в наступній редакції: «4.1 Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і закінчується 29 грудня 2013 року».

Згідно з п. 7.1 розділу 1 - Договору, при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує штраф у розмірі 15% відсотків від неповерненої суми позики.

Згідно з п 7 2 розділу 1 - Договору, при простроченні повернення позики (її частини) позичальник додатково до штрафу, передбаченого п. 7.1. цього договору, сплачує проценти в розмірі 15% відсотків річних виходячи з неповерненої суми за весь час прострочення. При цьому позичальник зобов'язується повернути суму позики (її неповернену частину в разі дострокового повернення частини позики), збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно з п.п 14.1.257 ст. 14 ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера № 48 від 30 грудня 2011 року на суму 8589 гривень, № 1 від 03 січня 2012 року на суму 9259 гривень, № 2 від 04 січня 2012 року на суму 9229 гривень, №3 від 05 січня 2012 року на суму 2737 гривень, № 4 від 06 січня 2012 року на суму 8973 гривні, №5 від 10 січня 2012 року на суму 9394 гривні, №6 від 11 січня 2012 року на суму 9841 гривню, №7 від 12 січня 2012 року на суму 8257 гривень, №8 від 13 січня 2012 року на суму 8589 гривень, №9 від 16 січня 2012 року на суму 9513 гривень, №10 від 18 січня 2012 року на суму 4787 гривень, однак, Відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором та Додатковою угодою №1, чим порушено умови щодо строку повернення позики.

05 травня 2014 року Позивачем на адресу Відповідача надано вимогу щодо виконання грошових зобов'язань за Договором безвідсоткової поворотної позики від 29 грудня 2011 року (а.с. 18).

15 травня 2014 року відповідачем ДП «Укртранснафтопродукт» надано відповідь позивачу ОСОБА_2 згідно якої підприємство підтверджує той факт, що за договором безвідсоткової поворотної позики від 29 грудня 2011 року, з внесеними змінами Додатковою угодою №1 від 30 листопада 2012 року, з боку ДП «Укртранснафтопродукт» перед ОСОБА_2 станом на 15 травня 2014 року дійсно існує заборгованість у сумі 90 000 гривень, термін погашення якої минув 29 грудня 2013 року. Однак на день надання вказаної відповіді у ДП «Укртранснафтопродукт» відсутні фінансові можливості для погашення боргу (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст. 1046 ЦК України, про те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що станом на 22 вересня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором безвідсоткової поворотної позики не погашена, грошові кошти позивачу від відповідача не надходили, а оскільки відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості у розмірі 195005 гривень 75 копійок, з урахуванням сум процентів, штрафних санкцій та інфляційних втрат у відповідності до ст.ст.624, 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, щодо не отримання коштів за договорами позики у сумі 90000 гривень, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. 63-65), аудиторським звітом №38-13, який було проведено з 14 жовтня 2013 року по 25 жовтня 2013 року (а.с.99-130), оскільки доказів в порядку ст. 60 ЦПК України, в тому числі щодо доводів апеляційної скарги щодо шахрайських дій ОСОБА_2, апелянтом не надано.

Заява про вчинення злочину, долучена до матеріалів справи, таким доказом не являється, оскільки апелянтом не надано жодних процесуальних рішень в якості обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Соковець Інни Олександрівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Державного підприємства «Укртранснафтопродукт»- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: