АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/1386/15 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: відшкодування збитків Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Швецової Л.А., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку), -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Харківська міська рада Харківської області, як представник територіальної громади м. Харкова, звернулась до суду з позовом, у якому вказувала на те, що 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 303 8-VI, який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування 12.03.2011 року.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі за текстом - Закон) замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування.

Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання вимог зазначеного Закону рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок) (зі змінами рішенням від 22.05.2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному сайті Харківської міської ради, на офіційному сайті комунального підприємства «Харківській міській інформаційний центр» та у газеті «Харьковские известия», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання на території м. Харкова.

Згідно положень пункту 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, будівництво - це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт об'єктів будівництва. Також визначено, що об'єкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку під будівництвом слід розуміти - нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва, а під об'єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно зі ст. 1 Закону замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ст. 2 Закону під забудовою територій слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 14.06.2012 року за № ХК 9, реконструкцію з технічним переоснащенням частини приміщень корпусу ТНП № 3 під ательє з пошиття одягу загальною площею 1679,00 кв.м. по АДРЕСА_1 прийнято до експлуатації.

Замовником будівництва за даною декларацією є відповідачка ОСОБА_2.

Відповідно до приписів частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва:

Об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

· будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

· будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

· об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;

· об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури;

· об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

· об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;

· об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

· об'єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Жоден з перелічених пунктів не має відношення до об'єкта будівництва, прийнятого в експлуатацію на підставі декларації від 14.06.2012 року за № ХК 9.

Таким чином замовник цього будівництва має в повній мірі виконувати обов'язки пайової участі.

Однак, визначений Законом та Порядком обов'язок відповідачкою ОСОБА_2 не виконано та не укладено з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття вищевказаного об'єкт будівництва в експлуатацію.

Листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 19.07.2013 року № 353/0/114-13 та від 19.08.2013 року № 421/0/114-13 відповідачку ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Проте, відповіді на вказані листи від замовника будівництва ОСОБА_2 не надійшли.

Такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій та будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, державними стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п. 2 Порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», підготовчі роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію, а також після подання Держархбудінспекції або її територіальному органу повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, або отримання зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Враховуючи викладене, у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо здійснення державного архітектурно-будівельний контролю та нагляду, у зв'язку з чим Харківській міській раді не було відомо ні про початок виконання відповідачкою ОСОБА_2 будівельних робіт ні про хід виконання таких робіт.

Вказані положення чинного законодавства позбавили Харківську міську раду та її виконавчі органи можливості самостійно чи в судовому порядку залучити замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста до введення об'єкта будівництва в експлуатацію, як це передбачено положеннями статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до наведених положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Харківська міська рада вправі вимагати від всіх замовників будівництва на території міська Харкова належного виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, щодо належного виконання пайової участі.

Таким чином, внаслідок неукладення замовником будівництва ОСОБА_2 договору пайової участі та невиконання зобов'язань, що прямо встановлені Законом, Харківській міській раді заподіяно збитків у вигляді неодержаних доходів, оскільки у разі б належного виконання замовником будівництва передбаченого законом обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування для укладення договору, Харківська міська рада беззаперечно отримала б кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у порядку та розмірах передбачених чинним законодавством.

При цьому, з метою попередження збитків Харківською міською радою було вжито всіх заходів направлених на одержання коштів пайової участі.

Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова визначено механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у разі ухилення від укладання договору пайової участі. Вказане питання врегульовано розділом 5 Порядку.

Так, відповідно до пункту 5.1. Порядку у разі встановлення факту будівництва та введення об'єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова Департамент економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист- повідомлення про необхідність укладення відповідного договору.

У листі-повідомленні Департамент економіки та комунального майна повідомляє про порядок укладення договору про пайову участь, про строк у який замовник має вжити передбачених Порядком заходів щодо добровільного укладення договору, та про передбачену цим Порядком відповідальність за ухилення від укладання такого договору.

У разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі- повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури.

Розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості.

Оскільки до Харківської міської ради не було надано документів про кошторисну вартість будівництва об'єкта, проведеного відповідачкою ОСОБА_2, Департаментом економіки та комунального майна розрахунок величини вартості будівництва здійснено на підставі наявних в декларації показників загальної площі завершеного забудовою об'єкта містобудування та показників опосередкованої вартості будівництв, встановлених наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за відповідний квартал на відповідній території.

Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість реконструкції з технічним переоснащенням частини приміщень корпусу ТНП № 3 під ательє з пошиття одягу загальною площею 1679,00 кв.м. по АДРЕСА_1, яка була прийнята в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ХК 9, становить 14 798 706, 00 гривень.

Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 1 479 870, 60 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що Харківською міською радою та її виконавчими органами було повною мірою використані всі доступні правові важелі для уникнення збитків (укладення договору пайової участі та одержання від замовника будівництва коштів пайового внеску), які відповідачкою ОСОБА_2 були проігноровані, Харківська міська рада просила суд на підставі ст.ст. 2, 7, 10, 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 2, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,ст.ст. З, 11, 14,16, 22, 623 ЦК України стягнути з відповідачки на її користь понесені збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у загальному розмірі 1 479 870, 60 грн.

У судовому засіданні представник позивача - Харківської міської ради Харківської області підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_2 заявлені позивачем вимоги не визнав, та заперечуючи проти задоволення цих вимог, посилався на їх безпідставність.

При цьому, він вказував на те, що проводячи реконструкцію з технічним переоснащенням належних їй на праві приватної власності частини нежитлових приміщень, що розташовані у підвальному та на першому поверсі 4-х поверхової будівлі по АДРЕСА_1, під ательє з пошиття одягу, відповідачка забудови земельних ділянок не здійснювала, й у будь-яких правовідносинах з питань землекористування за вказаною адресою з Харківською міською радою не перебуває. Більш того, в силу приписів земельного законодавства відповідачка взагалі не може мати на праві власності або користування земельну ділянку для обслуговування своїх нежитлових приміщень, вбудованих у багатоповерхову будівлю, оскільки надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоповерховому будинку неможливо, позаяк неможливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна, - виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки, як складової поняття «земельна ділянка».

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 не могла набути статусу замовника будівництва у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 80, з наступними змінами, а відтак і бути суб'єктом правовідносин з питань сплати пайового внеску у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту - м. Харкова.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року в задоволенні заявлених Харківською міською радою Харківської області позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача - Харківської міської ради Харківської області ставиться питання про скасування зазначеного рішення районного суду та ухвалення по справі нового рішення про задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, не правильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому безпідставно відмовив у задоволенні заявлених Харківською міською радою позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір по суті заявлених позовних вимог, районний суд повно й всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Статтею ст. 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Як встановлено по справі, на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2005 року відповідачка ОСОБА_2 є власницею нежитлової будівлі літ. «АБ-4», що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме: підвального приміщення № 1-3, та приміщення першого поверху № 1-27 в літ. «АБ-4», загальною площею 1679,0 кв.м., у чотирьох поверховому виробничому будинку (а.с. 83-84, 85-86, 87, 88, 89).

По справі також встановлено, що в травні 2012 року на підставі проектної документації та Декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 9, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області 24.05.2012 року, відповідачка ОСОБА_2 розпочала реконструкцію належних їй нежитлових приміщень, розташованих у підвальному та на першому поверсі 4-х поверхової будівлі - корпусу ТНП № 3 по АДРЕСА_1, під ательє з пошиття одягу.

Згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 14.06.2012 року за № ХК 9, реконструкція з технічним переоснащенням частини приміщень корпусу ТНП № 3 під ательє з пошиття одягу загальною площею 1679,00 кв.м. по прос. Московському, 199 у м. Харкові, замовником якої була ОСОБА_2, вважається закінченим будівництвом, а об'єкт готовим до експлуатації (а.с. 18-23).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлюються Законом України «Про врегулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Поняття замовника будівництва визначено законодавцем у п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до вказаної правової норми замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Визначення поняття замовника будівництва також міститься в пункті 1.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804, зі змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, яким встановлено, що замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснювати будівництво або змінити об'єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об'єкта будівництва (а.с. 35-38).

За змістом вказаних норм матеріального права обов'язковою умовою для виникнення у сторін правовідносин щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова є наявність у замовника будівництва у власності чи користуванні земельної ділянки.

Положеннями ст. 79 Земельного кодексу України надано визначення поняттю «земельна ділянка» - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За приписами частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування..

Частинами 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Такі ж правила набуття права на земельну ділянку встановлені й статтею 377 ЦК України, за змістом якої до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи, вони не містять будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_2, придбавши у приватну власність нежитлову будівлю літ. «АБ-4», що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме: підвальне приміщення № 1-3 та приміщення першого поверху № 1-27 в літ. «АБ-4», загальною площею 1679,0 кв.м., у чотирьох поверховому виробничому будинку, набула право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовано цей будинок.

Не представлено таких доказів позивачем - Харківською міською радою Харківської області й до суду апеляційної інстанції.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтвердив той факт, що відповідачка ОСОБА_2 не є власником чи землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений вище багатоповерховий виробничий будинок.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, слід визнати, що відповідачка ОСОБА_2, яка здійснила реконструкцію належних їй нежитлових приміщень, розташованих у підвальному та на першому поверсі 4-х поверхової будівлі - корпусу ТНП № 3 по АДРЕСА_1, під ательє з пошиття одягу, не є замовником будівництва, в розумінні ст. 1 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804, зі змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, а відтак не є й суб'єктом правовідносин щодо пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова (населеного пункту), а тому суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, правильно відмовив у задоволенні заявлених позивачем - Харківською міською радою вимог за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги Харківської міської ради, наведених на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим районним судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, то ці доводи апелянта є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради Харківської області - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: