АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/831/14-ц Номер провадження 22-ц/786/619/15Головуючий у 1-й інстанції Водолага А. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

При секретарі: Лимар О.М.

За участі представників позивачів ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 до сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Росія" про розірвання договорів оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2, який діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_22, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_33, ОСОБА_28, ОСОБА_34,ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 звернувся до суду з вказаним позовом. Посилався на те, що сільськогосподарський багатофункціональний кооператив "Росія" систематично протягом 2009 - 2013 років не в повному обсязі сплачує позивачам орендну плату за використання належних їм земельних ділянок та не дотримується екологічної безпеки землекористування в частині співвідношення культур у сівозмінах.

У зв'язку з вказаним просили розірвати договори оренди земельних ділянок, укладені між ними та СБК «Росія».

11 вересня 2014 року ОСОБА_34 звернулася до суду з заявою про відмову від заявлених позовних вимог та 01 жовтня 2014 року ОСОБА_33 - про закриття провадження у справі за її позовом.

Ухвалами Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року та 03 жовтня 2014 року вказані заяви задоволені.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року в задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 до сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Росія" про розірвання договорів оренди землі відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який діє в інтересах та за дорученням позивачів, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 січня 2007 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_22, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 з кожним окремо та СБК «Росія» укладено договори оренди землі строком на 10 років.

Зазначені договори зареєстровано у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачами не доведено фактів систематичної несплати орендарем СБК «Росія» орендної плати згідно укладених договорів оренди землі та при сівозмінах відповідач не застосовував способів, які суперечать екологічним вимогам.

Згідно ст. 21-23 Закону України "Про оренду землі" розмір та строки орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 9 Договорів передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та не менше 1,5 % від грошової оцінки землі, що на момент укладання договору становить 1002грн.22коп. на рік за згодою сторін у будь-якій формі (грошовій, натуральній, відробітковій). Номенклатура, кількість та вартість робіт, послуг, що надаються орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначаються в додатках № 1 до договорів.

Угодами щодо умов сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку, що є невід'ємною частиною договорів оренди землі, встановлено, що натуральна форма орендної плати становить 70% , відробіткова - 30%, що вносяться на протязі року, але не пізніше 31 грудня.

Умовами вказаних договорів оренди землі виплата орендної плати в грошовій формі не передбачена, а, відтак, твердження позивачів про наявність систематичної заборгованості з 2009р. не доведена.

Між тим, відповідачем надані суду розрахунки та відомості на видачу сільськогосподарських культур на земельні паї, з яких вбачається, що орендна плата фактично в натуральній формі виплачувалась з розрахунку 3 %, що значно перевищує передбачений договорами розмір ( на 5195грн. за один пай) ( т.4 а.с. 118-119, т.5 а.с.1-149).

Враховуючи викладене, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що відсутня систематична несплата орендної плати позивачам.

Однак помилковим є посилання суду на преюдиційність фактів, встановлених рішеннями цього ж суду від 10 грудня 2013р. та 9 квітня 2014р. (т.3, а.с.85-87, т.4, а.с.122-147), так як обставини, встановлені по них стосувались інших позивачів.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог з підстав порушення відповідачем п.31 Договорів оренди землі та ст.ст.33-1,35 Закону України «Про охорону земель», суд першої інстанції зазначив, що посилання позивачів на недотримання відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 року №164 «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах» не можуть бути прийняті до уваги, так як зазначена постанова носить рекомендаційний характер.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Так, рекомендаційний характер зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України стосується, зокрема, щодо посівних площ соняшника у лісостеповій зоні (території Кирило-Ганнівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області) в межах від 5 до 9 відсотків в структурі посівних площ.

Аналізуючи дані, відображені у державній статистичній звітності Ф 4-сг з 2010 по 2013роки, вбачається, що відповідачем фактично засіяно під соняшник значно більші площі від максимально рекомендованих 9% ( т.4 а.с.149-159). Зазначеній обставині належна оцінка районним судом не дана.

РікЗагальна посівна площаФактично під соняшникомМаксимальні 9%
20102453 га500 га - 20,38%220,77 га
20112437 га500 га - 20,51%219,33 га
20122285 га460 га - 20,13 %205,65 га
0 - 17,58%220 га

З наведених даних вбачається, що під соняшником відповідачем засіяно площ майже в два рази більше, ніж це передбачено вищевказаною постановою, що призводить до виснаження земельних ділянок орендодавців.

Відповідач не надав суду доказів обґрунтованого відхилення від наведених нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах.

Твердження про те, що на площі, на яких висаджений соняшник, вносились мінеральні та органічні добрива, не звільняє відповідача від необхідності дотримуватись нормативів, встановлених зазначеною постановою.

Відповідно до ст.ст.33-1, 35 Закону України «Про охорону земель» нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськосподарських регіонах встановлюються для досягнення високих і стабільних урожаїв та запобіганню виснаженню грунтів внаслідок ґрунтовтоми.

Власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів;забезпечувати захист земель від виснаження.

Вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 року №164 «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах» встановлені такі допустимі нормативи періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі для соняшника не менше ніж через сім років.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про охорону земель» складовою нормативів в галузі охорони земель та відтворення родючості ґрунтів є оптимальне співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськогосподарських регіонах.

Пунктом ґ) частини 1 статті 96 Земельного кодексу України, ст.ст.35,36 Закону України «Про охорону земель» землекористувачі зобов'язані підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобовязаний виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. Статтею 32 цього Закону договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України.

Пункт 3, частини 1 ст.783 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі.

Враховуючи викладене, за системним аналізом зазначених норм права та їх взаємозвязку з п.31 договорів оренди землі, місцевий суд в повній мірі не з'ясував, що перелічені обставини є підставою для розірвання договорів оренди землі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення районного суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про припинення договорів оренди, укладених 2 січня 2007р. з позивачами шляхом їх розірвання.

З відповідача також підлягають стягненню судові витрати позивачів по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в сумі по 365грн.40 коп. на користь кожного з них.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ч.1 п.п.3,4,316 України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити договори оренди земельних ділянок шляхом їх розірвання, укладені 2 січня 2007р. між СБК «Росія» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31.

Стягнути з СБК «Росія» на користь кожного з позивачів : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 по 365грн.40 коп. в повернення сплаченого судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:

/ Підписи /

З оригіналом згідно :