Номер провадження: 22-ц/785/165/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Стоянової Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Третя Одеська державна нотаріальна контора, Друга Одеська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про спадщину, визнання недійсним договору дарування та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Третя Одеська державна нотаріальна контора, Друга Одеська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про спадщину та договору дарування, який під час розгляду справи уточнила та просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 квітня 2007 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстроване за № 1-1768, на ім'я ОСОБА_2 відносно 1/2 частини АДРЕСА_1, визнати недійсним договір дарування, укладений 05 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно 1/2 частини АДРЕСА_1, посвідчений Другою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1944, та визнати за нею, право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а з урахуванням належної їй 1/2 частини, визнати право власності на всю квартиру посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_3.

Право власності на 1/2 частину зазначеної квартири вона отримала на підставі договору дарування, який було зареєстровано в Одеському бюро технічної інвентаризації 28 липня 1995 року.

Друга частина квартири належить ОСОБА_4 за правом спадкування після смерті ОСОБА_6, оскільки відповідно до довідки Третьої Одеської Державної нотаріальної контори вона була єдиною спадкоємицею після померлого.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2003 року за ОСОБА_4 було визнано право власності у порядку спадкування на 1/2 частину АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили, не оскаржувало ся, проте не було зареєстровано в Одеському БТІ.

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до реєстраційної служби ОМУЮ із заявою про реєстрацію права власності на кВ. АДРЕСА_1 однак 25.09.2013 року одержала рішення про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень за № 6226082 у якій було вказано, що у 2007 році її ? частка перейшла до іншої особи на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 одержала в Третій Одеській нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину ? спірної квартири за № 1-1768 від 26.04.2007 року.

Також стало відомо, що було підписано договір дарування в Другій Одеській державній нотаріальній конторі від 05.06.2007 року де власником ? частини квартири АДРЕСА_1 став - ОСОБА_3

На даний час у ОСОБА_4 є оригінал договору дарування спірної квартири від 21 липня 1995 року, даний договір є чинним.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2014 року заяву ОСОБА_4 задоволено, накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 що належить та зареєстрована за ОСОБА_3

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року у задоволенні заяви представнику відповідачів ОСОБА_7 про зупинення провадження відмовлено за безпідставністю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 квітня 2007 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстроване за № 1-1768, на ім'я ОСОБА_2 відносно 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним договір дарування, укладений 05 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 посвідчений Другою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1944. Визнано за ОСОБА_4, право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а з урахуванням належної 1/2 частини визнано за ОСОБА_4 право власності на всю квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року та постановити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 26 січня 1990 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 92, вчинений відділом РАЦС Київського районного управління юстиції у м. Одесі а.с. 49.

21 липня 1995 року ОСОБА_8 - власник спірної квартири подарував ОСОБА_6 та ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір посвідчено першою державною нотаріальною конторою. Від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності виступав ОСОБА_10. Він же виступав і від імені своєї малолітньої дочки, якій відповідно до зазначеного договору подаровано у рівних частках по ? з ОСОБА_6 зазначену квартиру. Зазначений договір дарування зареєстровано в ОМБТІ за № 3125, стор. 44, книга 121 - 28 липня 1995 року, а.с. 57.

В зазначеній квартирі проживали та були прописаними ОСОБА_6 та ОСОБА_6 З дозволу ОСОБА_6 у зазначеній квартирі був прописаний син ОСОБА_2 - ОСОБА_11.

26 лютого 1999 року ОСОБА_6 помер, після нього залишилася спадщина на 1/2 частину спірної квартири, яку прийняла дружина - ОСОБА_2

26 квітня 2007 року Третьою державною нотаріальною конторою м. Одеси, за заявою єдиного спадкоємця ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на спадщину № 1768 ОСОБА_2 дружині померлого чоловіка ОСОБА_6 на спадкове майно - ? частину квартири АДРЕСА_1

З метою заволодіння спадковим майном, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 - батько - звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ДПІ про визнання права власності на ? частину спірної квартири, яка є предметом спадщини.

Рішенням Київського районного суду від 27 листопада 2003 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Зазначене рішення було оскаржено в апеляційному порядку. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2003 року скасовано у задоволенні позову ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_4 до ДПІ Київського району м. Одеси про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування відмовлено.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд неповно з'ясував викладені обставини, висновок суду не відповідає викладеним обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія не вбачає в матеріалах справи достатніх доказів вимог позивача, тому позов вважає необґрунтованим, таким, що задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга на підставі викладеного підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

І.А. Артеменко