Справа № 204/6814/2014-ц
Провадження № 2/204/247/2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за сплату передоплати за умовами Договору № 2/4-12 в сумі 13407,00 грн., три відсотки річних в сумі 990,65 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 1669,28 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що 02 квітня 2012 року між нею та відповідачкою був укладений договір № 2/4-12, предметом якого є виконання робіт з дизайну приміщення в м. Процев. За умовами вказаного Договору, за замовленням ОСОБА_2, позивачка зобов'язалась виконати роботи з розроблення дизайн проекту приміщення. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов'язалась сплатити на користь ФОП ОСОБА_1 вартість виконаних робіт у розмірі 4800 доларів CШA, відповідно до графіку платежів, зазначеному в самому договорі. Оплата здійснюється в гривні за курсом НБУ. Отже, враховуючи умови договору, відповідачка мала в день підписання Договору, сплатити на користь позивачки передплату у розмірі 50 % від загальної суми Договору, зокрема 2400 доларів США. Оплата мала здійснюватись у гривні за курсом НБУ на день сплати. Відповідачкою було здійснено оплату у сумі 1375 доларів США, що було еквівалентно 11000,00 грн. Отже, відповідачка не доплатила на користь позивачки суму передоплати, в розмірі 1025 доларів США, а саме у гривні, за курсом НБУ. Крім того, позивачкою дотримуючись умов Договору, було виконано відповідні умови щодо виконання дизайн-проекту приміщення, визначеного п.1.1 Договору, а також надано відповідачці за місцем знаходження останньої. Проте, відповідачкою не було узгоджено проект у 3D графіці, що призвело також до унеможливлення отримання позивачкою від відповідачки винагороди за Договором, визначеної пунктом 2.2, а саме 30% за відповідний етап виконання робіт. Відповідачкою до цього часу так і не було, а ні узгоджено ескізний проект приміщення за умовами Договору, а ні сплачено відповідні, визначені умовами Договору суми винагороди. Таким чином, такі суми підлягають стягненню в примусовому порядку. Крім суми неоплаченої передоплати, відповідачка також має сплатити на користь позивача 3% річних у сумі 990,65 грн. та інфляційне збільшення заборгованості у сумі 1669,28 грн.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Раніше в судовому засіданні давали пояснення, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У судовому засіданні було встановлено, що 02 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був підписаний Договір № 2/4-12, предметом якого є виконання дизайну приміщення, за вказаним договором аванс 1375 доларів США і 1000 грн., як часткова сплата вартості послуг були отримані ОСОБА_1 Договір вчинений у формі встановленій законом, письмово.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2014 року по справі № 203/3551/2013-ц (провадження № 2/203/98/2014 р.), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили.

Позивачка просила стягнути з відповідачки недоотриману суму передоплати, яка передбачена умовами Договору № 2/4-12 від 02.04.2012 року, в сумі 13407,00 грн. та штрафні санкції у зв'язку з невчасною її (передплати) сплатою.

Разом з тим, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2014 року по справі № 203/3551/2013-ц (провадження № 2/203/98/2014 р.) вищевказаний Договір № 2/4-12, укладений між ОСОБА_2 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, був визнаний недійсним та з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 були стягнуті на користь ОСОБА_2 еквівалент 1375 доларам США - 16362,50 грн.

Вищевказане рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2014 року було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки Договір № 2/4-12 від 02.04.2012 року був визнаний судом недійсним, то він не створює юридичних наслідків для відповідача, зокрема в частині сплати на користь позивачки передплати і як наслідок штрафних санкцій, у разі невчасної сплати передплати.

Тому, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є безпідставними, оскільки правочин, на який посилалася позивачка, як на підставу своїх позовних вимог, визнаний судом не дійсним.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 216 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова