Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ваврушак Н.М.,

з участі секретаря Плотнікової Т.Б.,

за участі представників сторін позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ХДІ страхування», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ХДІ страхування», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину.

В обґрунтування вимог зазначили, що вони є потерпілими за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.02.2014 року за яким ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання.

Вказують у позові на те, що ОСОБА_3 завдана діями ОСОБА_5, ОСОБА_6М матеріальна шкода у розмірі 30 000 гривень, моральна шкоди 40 000 гривень; ОСОБА_7 завдана діями ОСОБА_5, ОСОБА_6М матеріальна шкода у розмірі 20 000 гривень, моральна шкоди 30 000 гривень.

ОСОБА_6 добровільно відшкодував їм 1/2 частину матеріальної та моральної шкоди позивачам, ОСОБА_5 відшкодував позивачам по 2 000 гривень у рахунок погашення моральної шкоди, невідшкодована залишилася сума відповідача ОСОБА_5, що складає для ОСОБА_3 розмір матеріальної шкоди 15 000 гривень, моральної шкоди - 18 000 гривень; для ОСОБА_7 розмір матеріальної шкоди 10 000 гривень, моральної шкоди - 13 000 гривень.

Просили стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, моральну шкоду в розмірі 18 000 грн. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 13 000 грн. З урахуванням того, що відповідальність відповідача ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «ХДІ страхування» просять стягнути з ПАТ «ХДІ страхування» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 15 000 грн. на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ПАТ «ХДІ страхування» судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі по 1 218, 00 грн. на користь кожного позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування вказані у позовній заяві. Додатково зазначив, що розмір матеріальної та моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована позивачам, визначена у тому розмірі що відшкодована у добровільному порядку водієм ОСОБА_6

Позивачі до страхової компанії зверталися з заявами про відшкодування матеріальної шкоди, заяву про відшкодування моральної шкоди не подавали.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснивши, що моральну шкоду має відшкодовувати страхова компанія.

Представник відповідача ПАТ «ХДІ страхування» в судове засідання не зявився, направив до суду заперечення, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що 30.05.2013 року приблизно о 13.30 годині в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю проїжджої частини вул. Кремлівська з боку вул. Тухачевського в напрямку вул. Електрична м. Кривого Рогу рухався автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який попередньо не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього рух, завчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки в порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, до вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Та допустив зіткнення з рухаючим по вул. Рзянкина з боку дамби КРЕС мікроавтобусом «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, який попередньо не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього рух, виїхав на перехрестя вул. Рзянкина та вул. Кремлівська на жовтий сигнал світлофора в порушення вимог п. 8.7.3.г Правил дорожнього руху України, де вказано, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири мікроавтобуса «Мерседес Бенц» гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були травмовані.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 1877 від 30.07.2013 року у потерпілої гр. ОСОБА_3, малися наступні тілесні ушкодження: перелом гілок лонної і сідничної кісток праворуч з зміщенням уламків. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену, так і не обмежену травмуючу поверхню або при ударі об такі предмети, що могло бути в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, тобто при обставинах вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи і потерпілою. Час виникнення ушкоджень відповідає 30.05.2013 року. За своїм характер виявлені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя більше 21 доби ( термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).

Згідно висновку судово-медичного експерта №1876 від 31.07.2013 року у потерпілої гр. ОСОБА_4, малися наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини яка, супроводжувалась переломом устюкових відростків 7-8-9 грудних хрепців. Ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) які могли мати як обмежену, так і не обмежену травмуючю поверхню або при ударі об такі предмети, що могло бути в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, тобто при обставинах вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Час виникнення ушкоджень відповідає 30.05.2013 року. За своїм характер виявлені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середгбого ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя більше 21 доби ( термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).

Згідно висновку судово - авто технічного експерта за № 58/27-252 від 20.08.2013 року, в діях водія ОСОБА_5 по керуванню автомобілем «Хюндай Туксон» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з ДТП; в діях водія ОСОБА_6 по керуванню мікроавтобусом «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_2, вбачаються невідповідності вимогам п.8.7.3. г) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з подією, яка розглядається.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнані винними у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.5-9 т.1)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року змінено в частині призначення покарань засудженим, в іншому вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу залишено без змін (а.с.10-12 т.1).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 2 ст.1188 ЦПК України, визначено, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» статтею 23.1 визначено, що шкодою заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Підставами відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому встановлено вказаним законом, а саме стаття 26-1, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Позивачами у позовній заяві вказано та представником позивача у судовому засіданні зазначено що, ОСОБА_3 завдана діями ОСОБА_5, ОСОБА_6М матеріальна шкода у розмірі 30 000 гривень, моральна шкоди 40 000 гривень; ОСОБА_4 завдана діями ОСОБА_5, ОСОБА_6М матеріальна шкода у розмірі 20 000 гривень, моральна шкоди 30 000 гривень. Вказані обставини представником позивача нічим не обґрунтовані, непідтверджені та відсутні докази наявності сум матеріальної шкоди.

Суд, згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Судом не може бути прийнятий, як доказ розписка ОСОБА_6, на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди у сумі 30 000 гривень та моральної шкоди 40 000 гривень позивачу ОСОБА_3 Зі змісту вказаної розписки від 25.12.2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 компенсацію матеріальної та моральної шкоди за ДТП яке мало місце 30.05.2013 року(а.с.57 т.1).

Судом не може бути прийнятий, як доказ розписка ОСОБА_6, на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди у сумі 20 000 гривень та моральної шкоди 30 000 гривень позивачу ОСОБА_4 Зі змісту вказаної розписки від 12.02.2014 року, вбачається, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 компенсацію матеріальної та моральної шкоди за ДТП яке мало місце 30.05.2013 року(а.с.126 т.1).

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_6 який пояснив, що він сплатив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди про що надав відповідні розписки.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачами у позовній заяві зазначено, та представником позивачів у судовому засіданні вказано, що позивач ОСОБА_3 витратила на лікування 15 926,68 гривень, ОСОБА_4 10 445,69 гривень. Вказані витрати представник позивача обґрунтовує чеками на придбання ліків, засобів гігієни, проїзними квитками, квитанціями з придбання пального продуктів харчування та іншими квитанціями на який відсутні позначення про придбаний товар чи оплачену послугу (а. с. 17- 34 т.1, а.с.18-26 т.2).

Суд вважає, що платіжні документи: в яких не зазначено назву лікарських препаратів, платіжні документи на проїзд у громадському транспорті, платіжні документи надані на підтвердження витрат на придбання полива, платіжні документи щодо витрат на продукти харчування не є належними доказами на підтвердження витрат на лікування.

Відповідно до п. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування; термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого; витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» міститься роз'яснення про те, що потреба в додаткових видах допомоги визначається судово-медичною експертизою (п. 18), а розмір витрат на ліки, лікування, протезування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість (пп. «в» п. 19).

Докази, подані позивачами до суду в обґрунтування позовної вимоги про стягнення матеріальних витрат, понесених на лікування належним чином не підтверджені у встановленому порядку, тобто позивачами не доведено те, що витрати ними були понесені саме з лікування отриманих травм в результаті ДТП.

Матеріали справи не містять будь-яких медичних документів про призначення позивачам медичних процедур, послуг та медикаментів, які застосовувались при їх лікуванні.

Надані позивачами фіскальні чеки на підтвердження даних вимог, в розумінні положень ст.ст. 57- 59 ЦПК України не є належними та допустимими доказами.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачами надані документи на підтвердження витрат на лікування не можуть бути прийняті доказами в розумінні положень ЦПК України.

Позивачами не доведено перед судом про розмір завданої матеріальної та моральної школи яка підлягає відшкодуванню з відповідачів. Суд вважає, що добровільне відшкодування водієм ОСОБА_6 певної суми позивачам не може бути підставою для стягнення аналогічної суми з відповідачів по даній справі.

При розгляді справи позивачами не подано належних та допустимих доказів стосовно розміру завданої матеріальної та моральної шкоди позивачам та не надано доказів стосовно розміру матеріальної та моральної шкоди яка підлягає стягненню з відповідачів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачами витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 990, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ХДІ страхування», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину - в повному обсягу.

Судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_8. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Ваврушак