РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18.11.2015 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сум депозитів, посилаючись на те, що 21 травня 2013 року я уклав із Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договір № 5688/370-13 про банківський строковий вклад «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. Згідно з п.1.1 Договору клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2635.3.000449 у сумі 26000 доларів США на строк з 21 травня 2013 року по 26 травня 2014 року. Просить стягнути із Приватного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ( на користь ОСОБА_1 суму вкладів (депозитів) за договором № 5688/370-13 від 21.05.2013 року у розмірі 26000 доларів США за договором № 5546/370-13 від 16.05.2013 року у розмірі 12000 Євро.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі, справу слухати у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.169, 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечив.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2013 року ОСОБА_1 із Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» уклали договір № 5688/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. Згідно з п.1.1 Договору клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2635.3.000449 у сумі 26000 доларів США на строк з 21 травня 2013 року по 26 травня 2014 року. Відповідно до п.1.2 Договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1.1. цього Договору, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 9,60 % річних. Відповідно до п.4.1. Договору після закінчення строку, визначеного п.1.1. цього Договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, кошти з депозитного рахунку № 2635.3.000449.003 повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього Договору припиняється. Клієнт зобов'язаний надати Банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1 цього договору. Вказану письмову вимогу Клієнт зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий було повернуто клієнту з відміткою Банку про отримання письмової вимоги.

27 травня 2015 року, ОСОБА_1 звернувся до банку з вимогою повернути позивачу 26000 доларів США, однак, як зазначає в позовній заяві позивач йому було запропоновано укласти договір на «проценти», а відтак він уклав новий договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті за №300131/176700/6-15, Згідно з п.1.1 Договору клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.6.208264.002 у сумі 4000 доларів США на строк з 2 червня 2015 року по 2 грудня 2015 року.

16 травня 2013 року ОСОБА_1, уклав із Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договір №5546/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті.

Згідно з п.1.1 Договору клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2635.4.000449.002 у сумі 12000 Євро на строк з 16 травня 2013 року по 21 травня 2014 року

Відповідно до п.1.2 Договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього Договору, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 9,10 % річних.

Відповідно до п.4.1. Договору після закінчення строку, визначеного п.1.1. цього Договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, кошти з депозитного рахунку № 2635.4.000449.002 повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього Договору припиняється.

27 травня 2015 року, позивач звернувся до банку з вимогою повернути йому 12000 Євро, однак йому було запропоновано укласти окремий договір на проценти, нараховані на а відтак уклав новий договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті за № 300131/176700/6-15, Згідно з п.1.1 Договору клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.6.208264.002у сумі 4000 Євро на строк з 27 травня 2015 року по 27 листопада 2015 року.

1 липня 2015 року представник позивача (за довіреністю) ОСОБА_2 подав до відповідача ОСОБА_3 про дострокове розірвання договору №5546/370-13 та просив повернути кошти в сумі 12000 Євро, а також проценти.

2 липня 2015 року представник позивача ОСОБА_2 подав аналогічну заяву про дострокове розірвання договору №5566/370/13 та просив повернути 26000 доларів США, а також проценти.

20 серпня 2015 року, представнику позивача було вручено лист, який датований 31 липня 2015 року вих. 9-334000/0905, згідно якого його повідомлено, що набула чинності 4 червня 2015 року Постанова Правління Національного банку України № 354 від 3 червня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», однак по суті питання щодо дострокового розірвання Договору та повернення коштів Відповідач нічого не повідомив, а тому його незаперечення трактується як згода на дострокове розірвання договору.

Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відтак, позивач надав відповідачу вклад в іноземній валюті (євро), а тому не суперечить діючому законодавству стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, так як саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та його вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 23, 192, 509, 525, 526, 530, 533, 610, 625, 629, 1058, 1060, 1061, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8,10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 223,224 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ( на користь ОСОБА_1 суму вкладів (депозитів) за договором № 5688/370-13 від 21.05.2013 року у розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) доларів США та за договором № 5546/370-13 від 16.05.2013 року у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) Євро.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Мартьянова С.М.