АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 688/1018/14-ц
Провадження № 22-ц/792/782/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Фанди В.П., Спірідонової Т.В.

при секретарі: Дорощук О.М.

з участю: прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури Симчака О.В., представника апелянта ОСОБА_2 -ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Бучанської міської ради Київської області та ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року, по справі за позовом прокурора м. Ірпінь в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті коштів за відновну вартість зелених насаджень,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року, прокурор м. Ірпінь Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що рішенням Бучанської міської ради Київської області № 787-30-У затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність та зобов'язано останнього провести сплату відновної вартості зелених насаджень в сумі 106 634 грн. 28 коп.. Відповідач зобов'язання не виконав.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по сплаті коштів за відновну вартість зелених насаджень в сумі 106634 грн. 28 коп..

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Бучанської міської ради 106634 грн. 28 коп. заборгованості по сплаті коштів за відновну вартість зелених насаджень.

Не погоджуючись з таким рішенням, Бучанська міська рада Київської області та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Вважають, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

ОСОБА_2 посилається на те, що суд, при прийнятті рішення, не ____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:Березюк О.Г. Категорія: 59

Доповідач: Купельський А.В.

врахував відсутність рішення Бучанської міської ради про стягнення коштів, наявність відповідного рішення Бучанської міської ради про передачу на збереження зелених насаджень, відсутність претензій з боку міської ради, також не враховано строк позовної давності.

Бучанська міська рада у своїй апеляційній скарзі вказує, що суд проігнорував, що Бучанська міська рада позов не підтримує, про що була надіслана відповідна заява до суду першої інстанції.

Також, апелянт зазначає, що до рішення Бучанської міської ради були внесені зміни, згідно яких, ОСОБА_2 було зобов'язано забезпечити збереження зелених насаджень, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Бучанської міської ради Київської області від 27 грудня 2007 року № 590-24-V "Про дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" надано ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1000 кв. м. (за рахунок земель запасу) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 у м. Буча Київської області (а. с. 14).

З акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню за № 212 від 19 березня 2008 року вбачається, що на місці, в межах відведеної ОСОБА_2 під забудову земельної ділянки за вказаною адресою, знаходяться такі зелені насадження: 25 сосен діаметром 42-56 см. віком 129 років у задовільному стані та 9 сосен діаметром 42-56 см. віком 129 років у незадовільному стані (а. с. 19-20).

Згідно розрахунку відновної вартості зелених насаджень по АДРЕСА_1 у м. Буча, від 24 березня 2008 року, відновна вартість 34 дерев становить 106634 грн. 28 коп. (а. с. 21).

24 квітня 2008 року рішенням Бучанської міської ради Київської області № 787-30-У затверджено проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки ОСОБА_2 у власність та зобов'язано останнього провести сплату відновної вартості зелених насаджень в сумі 106 634 грн. 28 коп., відповідно до затвердженого розрахунку від 24 березня 2008 року (а. с. 8).

13 червня 2008 ОСОБА_2, на підставі рішення 30 сесії 5 скликання Бучанської міської ради від 24 квітня 2008 року за № 787-30-V, отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за зазначеною адресою, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 (а. с. 24).

Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 29 липня 2010 року за № 1958/23-68-У "Про внесення змін до п. 4 рішення Бучанської міської ради від 24 квітня 2008 року № 787-30-У" Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 у м. Буча " замість проведення сплати відновної вартості зелених насаджень в сумі 106 634 грн. 28 коп., відповідно до затвердженого розрахунку від 24 березня 2008 року, ОСОБА_2 зобов'язано забезпечити збереження зелених насаджень, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в кількості 34 шт. Їх видалення проводити з дозволу виконавчого комітету (а. с. 48).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не звільнено від сплати відновної вартості зелених насаджень.

З висновком суду, що ОСОБА_2 не звільнено від сплати відновної вартості зелених насаджень, погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, а також на багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 28 вказаного Закону, видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Такий "Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року за № 1045.

На підставі п. 11 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відновна вартість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, що відведена в установленому порядку фізичній чи юридичній особі, сплачується під час передачі такої ділянки у власність відповідної особи.

Подальше видалення таких зелених насаджень у відповідності до п. 10 Порядку здійснюється за рішенням власника земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі набуття громадянином права власності на земельну ділянку, необхідність сплати до бюджету відновної вартості багаторічних зелених насаджень, які розташовані на ній, виникає з самого лише факту переходу до громадянина права власності на земельну ділянку з розташованими на ній зеленими насадженнями, і не пов'язується з їх фактичним видаленням (правова позиція згідно з постановами Верховного Суду України № 6-24цс13 від 03 квітня 2013 року та № 6-44цс13 від 12 червня 2013 року (а.с. 77-79).

Між тим, суд першої інстанції задовольняючи позов, помилково не врахував, що строк на звернення до суду пропущено.

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Відповідно до статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі Бучанської міської ради, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду, в даному випадку Бучанської міської ради (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України від 25 березня 2015 року № 3-21гс15).

Судом встановлено, що Бучанська міська рада знала про несплату відповідачем відновної вартості зелених насаджень з 29 липня 2010 року, приймаючи рішення за № 1958/23-68-У про зобов'язання ОСОБА_2 забезпечити збереження зелених насаджень (а. с. 48).

Проте, Бучанська міська рада з клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності не зверталась, а повідомила, що виконавчий комітет Бучанської міської ради звільнив ОСОБА_2 від сплати відновної вартості зелених насаджень, передавши йому зелені насадження на зберігання і позов прокурора не підтримує (а. с. 56, 74).

Прокурор з позовом до суду звернувся 14 березня 2014 року, тобто з порушенням строків позовної давності.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову прокурора м. Ірпінь в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті коштів за відновну вартість зелених насаджень у зв'язку з порушенням строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Бучанської міської ради Київської області та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову прокурора м. Ірпінь в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті коштів за відновну вартість зелених насаджень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський