Справа №490/7171/14-ц 16.04.2015 16.04.2015 16.04.2015
Провадження № 22ц-784/1030/15 Головуючий у 1-й інстанції Чулуп О.С.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченко В.І., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Шпонарській О.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна по АДРЕСА_1 від 20 жовтня 2001 року, з реєстраційним номером №1-364, оформленого на Універсальній Товарній Біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» .

Позивач зазначав, що за вказаним договором його батько ОСОБА_4 придбав 57/100 часток домоволодіння. Договір був реально виконано та спорів щодо майна не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті батька він дізнався про вказану угоду та необхідність підтвердження її дійсності в судовому порядку, у зв'язку з чим, виникла необхідність звернутися до суду з вказаним позовом. Також, позивач просив поновити йому строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання районного суду подав нотаріально посвідчену заяву про те, що він визнає позов та у зв'язку з виїздом за межі України просив розглядати справу у його відсутність.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі - продажу 57/100 часток спірного домоволодіння, укладений між його батьком та ОСОБА_3 На думку апелянта, висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову суперечать доказам у справі та вимогам матеріального права.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З доказів у справі вбачається, що будинок АДРЕСА_1 на 3 червня 2000 року належав в різних частках ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

04 червня 2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на ТБ «Нерухомість - південь» був укладений письмовий договір купівлі - продажу 57/100 часток домоволодіння та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, в наступному в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».

20 жовтня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено письмовий договір купівлі - продажу за 1700 грн. 57/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Домоволодіння за договором складалося з житлового будинку площею 57,8 кв.м. на плані літ. А, гаража на плані літ. Т, сараю з цегли на плані літ. С, підвалу на плані під літ. Спд та споруд на плані №№3.4,1. Договір оформлено на Універсальній Товарній Біржі «Миколаївська Нерухомість 2000».

За договором продавець ОСОБА_3 передав майно покупцю, та отримав за проданий товар гроші. В свою чергу покупець ОСОБА_4 зареєстрував 16 листопада 2001 року договір в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с. 4), та його було зареєстровано у вказаному будинку (а.с. 68).

Як виходить з відповіді вказаного комунального підприємства від 13 жовтня 2014 року, станом на 28 грудня 2012 року право власності на будинок, який знаходиться в спільній часткової власності зареєстровано за ОСОБА_4 - на 57/100 часток, за ОСОБА_8 - на 33/100 часток, та ОСОБА_9 - на 1/10 частку ( а.с. 56).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Позивач, син померлого, 09 вересня 2013 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса (а.с. 38). Проте, за його твердженням він, та інші спадкоємці не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частку будинку. Разом з тим, позивач в апеляційному суді пояснив, що нотаріусом йому не виносилася постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли між сторонами в 2001 році, під час дії ЦК УРСР, вимоги якого і слід застосовувати при вирішенні спору.

За вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР можна було визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального оформлення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна зі сторін повністю або частково виконала її, а друга ухиляється від нотаріального оформлення останньої за відсутністю передбачених законодавством перешкод для цього.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 47 ЦК УРСР, угода може бути визнана дійсною в разі, коли укладена у відповідності з вимогами закону.

Оскільки сторона (покупець) за договором на час пред'явлення позову померла, а отже у відповідності до ч. 2 ст. 25 ЦК України, її правоздатність припинилася, та існують спірні правовідносини щодо спадкового майна, суд дійшов правильного по суті висновку про відсутність підстав для задоволення позову на підставі положень вказаних вимог закону. У зв'язку з чим, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову про визнання угоди дійсною.

Доводи апелянта не можуть бути взяті до уваги.

За твердженням позивача - апелянта, існує спір про право на спадкове майно. Зокрема, в апеляційній скарзі він вказує, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину внаслідок відсутності оригіналу договору та неможливості його реєстрації у зв'язку зі смертю спадкодавця.

Проте, вказаний спір не може бути вирішений визнанням вказаного договору дійсним.

Так, визнання договору дійсним впливає на права і обов'язки сторін по договору, а перехід прав власності на майно на підставі рішення суду також підлягає реєстрації, що є неможливим внаслідок смерті набувача за договором. Визнання договору дійсним безпосередньо не впливає на спадкові права позивача.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту права сам по собі не поновлює порушене, за твердженням позивача, його спадкове право.

Крім того, позов спадкоємця ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною, а отже і вирішення питання про майнові права померлого, суперечать положенням закону про припинення правоздатності особи у разі смерті (у тому числі можливості отримувати майнові права).

Спір щодо спадкового майна повинен вирішуватися за іншим позовом, за участю всіх спадкоємців та заінтересованих осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: