Справа № 564/2015/14-ц
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя - Олійник П.В.
при секретарі - Гулов Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі покликалися на те, що відповідач ОСОБА_3 15 вересня 2012 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи, автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив наїзд на велосипедистів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які рухалися у попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 (син позивача ОСОБА_1.) отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечні в момент їх заподіяння, від яких помер на місці пригоди. Позивач ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, як небезпечні в момент їх заподіяння. Транспорті засоби на яких рухались велосипедисти зазнали механічних пошкоджень. В результаті злочинних дій відповідача ОСОБА_3 позивачам було завдано матеріальних і моральних збитків, які вони просять відшкодувати.
Під час розгляду справи за клопотанням позивачів та їх представника суд замінив відповідача ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на належного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України.
В судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали повністю та з аналогічних підстав. Просять позовні вимоги задоволити.
Відповідач ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання згідно вироку Костопільського районного суду від 26.03.2013 р., який був змінений вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області від 24.03.2014 р.. На пропозицію суду надати пояснення щодо позову відповідач своєї позиції щодо позову не висловив.
Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів і за згодою позивачів прийняти по справі заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позови підлягають до часткового задоволення.
Як встановлено судом, згідно вироку Костопільського районного суду від 26.03.2013 р., який був змінений вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області від 24.03.2014 р., відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 289, ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України за те, що він 15 вересня 2012 року, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його подальшого тимчасового використання у власних цілях, без відома власника, проник у салон автомобіля та шляхом запуску двигуна заволодів автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1. Після цього, в той же день, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на велосипедистів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які рухалися у попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7, отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечні в момент їх заподіяння, від яких помер на місці пригоди. Велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, як небезпечні в момент їх заподіяння. Транспорті засоби на яких рухались велосипедисти зазнали механічних пошкоджень.
Судом також встановлено, що автомобіль, яким керував відповідач ОСОБА_3, на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у страховій компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд притягнув указану компанію у якості відповідача. Враховуючи те, що згідно вищевказаних вироків відповідача ОСОБА_3 було визнано винним в за ч.1 ст.289 КК України тобто в угоні чужого автомобіля, то за таких обставин, страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не може нести відповідальності за договором страхування спірного автомобіля, оскільки такий був неправомірно вилучений у власника.
Статтею 41 (41.1. в) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи. В зв'язку з цим відповідно до ст. 33 ЦПК України було замінено відповідача ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на належного відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України, передбачено, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.
Відповідно до ст.27 (п. 27.1.) вказаного више Закону, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пункт 27.3. даної статті зазначає, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). У пункт 27.4. ст.27 вказано, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть.
Згідно ст. 28 вказаного Закону шкода, заподіяна майну, в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Пунктом 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.
Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України має нести відповідальність за матеріальну шкоду лише в частині, яка входить в межі ліміту страхового відшкодування та підтверджується документально, а також за моральну шкоду в межах 5 % страхової суми, а решту підлягає стягненню з винної особи, тобто відповідача ОСОБА_3
Дослідивши надані позивачем ОСОБА_1 докази суд вважає, що її позов підлягає до часткового задоволення.
Підлягає стягненню на користь позивача сума понесених нею витрат на придбання ритуальної атрибутики, чоловічого одягу і вартості виготовлення пам'ятника в сумі 13 047 грн., які документально підтверджені і дана сума має бути відшкодована за рахунок Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Також підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі франшизи в сумі 500 грн., яку належить стягнути з відповідача ОСОБА_3.
Суд вважає, що фактом загибелі близької людини позивачу ОСОБА_1 безумовно завдана моральна шкода. Сума, якою необхідно розумно і справедливо оцінити моральні страждання ОСОБА_1, на думку суду, має становити 90 000 грн., з яких 5 000 грн. підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки ця сума не виходить за межі розміру ліміту відповідальності страхової компанії в частині моральної шкоди. Решту ж суми у розмірі 85 000 грн. суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_3 як особи, що безпосередньо винна у загибелі людини. При визначенні суми відшкодування моральної шкоди суд враховує, що відповідачем ОСОБА_3 частково сплачено кошти у відшкодування моральної шкоди.
Щодо позову ОСОБА_6, то суд також вважає, що він підлягає до часткового задоволення.
Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення витрат на лікування. Відповідно до наданих позивачем квитанцій і чеків підтверджуються понесені ним витрати на лікування в сумі 3908,65 грн. Також підлягають встягненню 360 грн. у відшкодування вартості пошкодженого майна. З довідки Костопільської районної спілки споживчих товарі №321 від 20.12.2012 року вбачається, що загальна вартість довах велосипедів "Мінськ" станговить 1720 грн., загальна вартість втаченого одягу та взуття, а саме: теніска чоловіча, куртка джинсова, штани джинсові та туфлі шкіряні чоловічі, становить 1150 грн. Суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про їх відшкодування в повному обсязі. При цьому суд виходить з того, що під час дорожньо-транспорткої пригоди повністю були знищені речі позивача, а саме належні йому два велосипади "Мінськ" та одяг і взуття, в який від був одягнутий та взутий на той момент. З розписки даної ОСОБА_3 15.11.2012 року, вбачається, що позивачу відшкодовано ним грошові кошти в сумі 2500 грн. в якості часткового відшкодування матеріальної шкоди. В зв"язку з цим вартість пошкодженого майна, яка не відшокодована відповідачем ОСОБА_3, а саме 360 грн. підлягає стягненню із Моторного (транспортного) страхового бюро, оскільки ці суми підтверджується доданими до позову квитанциями та чеками і сума не перевищує ліміт відповідальності страхової компанії.
Також підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі франшизи в сумі 500 грн., яку належить стягнути з відповідача ОСОБА_3.
Щодо відшкодування позивачу ОСОБА_6 суми втраченого заробітку в розмірі 12 881 грн., то суд вважає, що ця позовна вимога не підлягає до задоволення. Відповідно до поданих лікарняних листів ОСОБА_6 перебував лікарняному з 15 вересня 2012 року по 30 листопада 2012 року у зв'язку тимчасовою втратою працездатності пов'язаної з отриманням невиробничої травми. Відповідно до наданих листів непрацездатності тимчасова втрата працездатності була відшкодована за рахунок фонду соціального страхування в повному обсязі , а тому тимчасова втрата працездатності не підлягає відшкодуванню за рахунок страхової компанії.
Суд також вважає, що позивач ОСОБА_9 зазнав моральних страждань внаслідок ушкодження здоров"я. Сума, якою необхідно розумно і справедливо оцінити моральні страждання ОСОБА_6 на думку суду, має становити 40 000 грн. Зі страхової компанії підлягає стягненню сума морального відшкодування в розмірі 5 000 грн., оскільки ця сума не виходить за межі розміру ліміту відповідальності компанії в частині моральної шкоди. Решту суми морального відшкодування у розмірі 35 000 грн. має сплатити відповідач ОСОБА_3. Також з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкоду в сумі 500 грн. у вигляді франшизи.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись , ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 500 (п'ятсот) грн. матеріальної шкоди у вигляді франшизи та 85 000 (вісімдесят п'ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок смерті сина.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 13 047 (тринадцять тисяч сорок сім) грн. у відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам"ятника та 5000 (п'ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок смерті сина.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_6 - 3908 (три тисячі дев'ятсот вісім) грн. 65 коп. на відшкодування витрат пов'язаних із лікуванням, 360 (триста шістдесят) грн. у відшкодування вартості пошкодженого майна та 5000 (п'ять тисяч) грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави 1310 грн. судового збору.
Стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 273,16 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.