У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 4 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме автомобіля марки «ГАЗ-31105-101», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 3 листопада 2006 року між позивачем та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 на суму 10 462,00 доларів США на придбання автомобіля. У 2009 році ОСОБА_4 не зміг виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з скрутним матеріальним станом, внаслідок цього між ним та ОСОБА_6 була досягнута домовленість про те, що позивач передасть йому спірний автомобіль, а останній, в свою чергу, буде зобов'язаний сплачувати залишок суми заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та банком. В результаті домовленості між сторонами та за згодою представника банка позивачем 26 березня 2009 року була видана довіреність на ім'я ОСОБА_6, якою він надав останньому право розпоряджатися та користуватися автомобілем, а ОСОБА_6 взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннях позивача за кредитним договором. В липні 2009 року позивач отримав претензію від банка, що за ним рахується заборгованість, у зв'язку з чим 29 липня 2009 року ним була скасована надана ОСОБА_6 довіреність на право розпоряджатися та користуватися спірним автомобілем. 5 вересня 2011 року позивач надіслав вимогу ОСОБА_5, в якій просив повернути йому автомобіль у повній комплектації. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно повертати вищезазначений автомобіль відмовляється, позивач просив суд витребувати у ОСОБА_5 вказаний автомобіль.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 4 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги про порушення норм матеріального і процесуального права безпідставні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду судів.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.І. Амелін

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко