У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства Київської обласної ради «Дослідно-екпериментальний завод «Київполіграфтехніка», Київської обласної ради, Київської обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до КП Київської обласної ради «Дослідно-екпериментальний завод «Київполіграфтехніка», Київської обласної ради, Київської обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 29 травня 2007 року вона працювала на посаді бухгалтера КП КОР «ДЕЗ «Київполіграфтехніка». 06 грудня 2011 року під час службової поїзди на автомобілі КП КОР «ДЕЗ «Київполіграфтехніка», вона потрапила в ДТП, яка сталася з вини водія, внаслідок чого отримала тяжкі тілесні ушкодження, перенесла безліч операцій, отримала третю групу інвалідності. Коли вийшла на роботу, з'ясувала, що на підприємстві, де вона працювала, відбулось скорочення штату, внаслідок якого всіх працівників, крім неї, було звільнено, а майно підприємства передано на баланс КП Київської обласної ради «Друкар».

Вказувала, що на даний час вона не може звільнитися і отримати трудову книжку, підприємство не працює, а тому вона вважала, що в даному випадку має місце вимушений прогул.

Крім того, позивачка зазначала, що внаслідок зазначених дій, їй завдано моральних страждань, які полягають в порушенні нормальних життєвих зв'язків, неможливості відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням, проведенням операцій, виплаті заробітної плати.

Враховуючи вказане, позивачка просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по заробітній платі за весь час вимушеного прогулу з 03 липня 2013 року по 10 липня 2014 року в розмірі 40 510 грн 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку щодо недоведеності позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова