АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/2228/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ткаченко О.М.
Провадження № 22-ц/789/1080/15 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Міщій О. Я., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника апелянта ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника Збаразької міської ради ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Збаразького районного суду від 8 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Збаразької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_8, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Управління Держкомзему у Збаразькому районі Тернопільської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, договору купівлі-продажу, зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що оспорюване ними рішення Збаразької міської ради, Державний акт на право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу порушують їх права щодо належної їм земельної ділянки, яка була незаконно передана ОСОБА_2 у власність, а згодом відчужена ним ОСОБА_8

Рішенням Збаразького районного суду від 8 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Збаразької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_8, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Управління Держкомзему у Збаразькому районі Тернопільської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, договору купівлі-продажу, зобов"язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянти вказали, що на час передачі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0338 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Стуса 17/1 м.Збаража вказана земельна ділянка була у спільному користуванні ще інших власників цієї квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, тобто їх користуванні. Вважають, що ОСОБА_2 мало б належати 3/12 частки спірної земельної ділянки, ОСОБА_6 - 3/12 частки, а ОСОБА_9 - 1/3 частки спірної земельної ділянки. Представник апелянтів ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що спірна земельна ділянка відноситься до прибудинкової території, про що свідчить заява ОСОБА_2 щодо передачі йому у власність присадибної земельної ділянки, рішення Збаразької міської ради та Державний акт на право власності на земельну ділянку, в яких зазначено призначення земельної ділянки по вул. Стуса, 17/1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також рішення Збаразької міської ради про надання ОСОБА_6 дозволу на встановлення торгової палатки на присадибі зі сторони вулиці Лугової і дозволу на будівництво хліва. Представник Збаразької міської ради суду пояснив, що в міській раді відсутні будь-які дані про те, що передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка відносилась до прибудинкової території будинку №17 по вул. Стуса. При огляді на місці було встановлено, що прибудинкова територія обгороджена старою огорожею, а за нею є городи і на переданій у власність ОСОБА_2 земельній ділянці знаходиться збудований будинок. Оскаржуваним рішенням передавалась ОСОБА_2 земельна ділянка на підставі написаної ним заяви для будівництва та обслуговування будинку та прибудинкової території.

Представник ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав та вказав, що земельна ділянка не відноситься до прибудинкової території, а просто межує з нею і за заявою ОСОБА_2 була надана йому під уже збудований ним будинок для його обслуговування. Земельна ділянка є крайньою, повз неї проходить дорога з переїздом з вул. Стуса на вул. Лугову. Позивачі більше 10 років не проживають у Збаражі (живуть у Сваляві), не користувались цією земельною ділянкою і їм було відомо та вони бачили, що ОСОБА_2 будував будинок і приватизував земельну ділянку. Вважають, що суд повинен був застосувати строк позовної давності. Сусідні земельні ділянки також були приватизовані, але як городи, тому що вони знаходяться за огорожею (металічною, частково деревяною), яка здавна відділяла прибудинкову територію від городів. Спірна земельна ділянка не перебувала в правомірному спільному користуванні позивачів та відповідача, а тому була надана ОСОБА_2 у власність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що житло, яке розташоване по вул. Стуса, 17/1 в м.Збараж належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_10 (після укладення шлюбу - ОСОБА_7М.) , ОСОБА_11

Згідно рішення Збаразької міської ради від 1 грудня 2011 року ОСОБА_7 24 квітня 2012 року видано свідоцтво про право власності на 1/3 частину житла, що розташоване по вул. Стуса, 17/1 в м.Збараж.

На підставі рішення Збаразької міської ради від 1 грудня 2011 року, ОСОБА_6 29 лютого 2015 року видано свідоцтво про право власності на 5/12 частини житла по вул. Стуса, 17/1 в м.Збараж.

17 квітня 2004 року співвласник житла ОСОБА_11 помер.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2004 року набув право власності на 3/12 частини квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Збаразької міської ради №559 від 12 грудня 2012 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,0338 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Стуса, 17/1 в м.Збараж. На дану земельну ділянку ОСОБА_2 видано Державний акт серії ЯЕ №292896 на право власності на земельну ділянку по вул. Стуса, 17/1 у м.Збараж.

28 січня 2013 року ОСОБА_2 звернувся із заявою по розподіл вищевказаної земельної ділянки на дві земельні ділянки площею 0,0257 га та 0,0081 га.

В подальшому ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку площею 0,0257 га з кадастровим номером 02:003:0830 ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на законних підставах набув право власності на спірну земельну ділянку, а відтак і на її продаж, а позивачами не наведено жодних порушень, з якими закон повязує недійсність правочину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_2, є співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_3. Ця квартира знаходиться у чотирьохквартиному будинку, який відноситься до багатоквартирних. Прибудинкова територія огороджена частково металічною сіткою, частково деревяним парканом, в тому числі і зі сторони городів та земельної ділянки, яка була передана у власність ОСОБА_2 Про існування такого відгородження підтвердили в судовому засіданні сторони та вбачається із фотографій, складених Збаразькою міською радою до акту обстеження (схеми) земельної ділянки. Земельна ділянка, яка знаходиться за межами відгородженої прибудинкової території передана у власність ОСОБА_2 площею 0,0338 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ОСОБА_12 площею 0,0489 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0222 га належить ОСОБА_13 на підставі цивільно-правової угоди, а всього у власності перебуває 0,1049 га. За межами відгородженої прибудинкової території на приватизованих земельних ділянках знаходиться лише одна будівля будинок, який збудував ОСОБА_2 Земельна ділянка, на якій він збудований, межує з проїздом з вул. Стуса на вул. Лугову.

Як пояснив у судовому засіданні представник ОСОБА_2, що земельна ділянка надавалась йому у власність під уже самовільно збудований ним будинок і тому у заяві до Збаразької міської ради останній зазначив про передачу йому у власність присадибної земельної ділянки та відповідно у рішенні Збаразької міської ради було визначено цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Із оглянутого в судовому засіданні генерального плану (схеми) за 1954 рік вбачається, що площа земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Стуса 17 становила 0,1808 га, з яких 0,1270 га числилось під городом, а решту як прибудинкова земельна ділянка.

Наведене свідчить про те, що земельні ділянки, які передавались у власність громадянам, в тому числі і ОСОБА_2, не відносились до прибудинкової території будинку по вул. Стуса 17 в м. Збараж.

Прибудинкова територія це встановлена за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельна ділянка багатоквартирної несадибної житлової забудови, яка необхідна для розміщення та обслуговування житлового будинку (будинків) і повязаних з ним господарських та технічних будівель і споруд. Прибудинкова територія встановлюється для будинку (будинків) і не може виділятися для частини будинку (блоку, поверху, секцій квартир тощо).

Прибудинкова територія включає: територію під житловим будинком (житловими будинками); проїзди та тротуари; озеленені території; ігрові майданчики для дітей дошкільного та молодшого шкільного віку; майданчики для відпочинку дорослого населення; майданчики для занять фізичною культурою; майданчики для тимчасового зберігання автомобілів; майданчики для вигулювання собак;

Розміри земельних ділянок прибудинкових територій визначаються пропорційно залежно від загальної площі житлових, допоміжних і нежилих приміщень, поверховості будинків, їх розташування в межах населеного пункту відповідно до державних норм і правил і затвердженої проектно-технічної документації.

Межі земельних ділянок прибудинкових територій встановлюються за проектами цих ділянок відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації.

Правове регулювання земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків передбачено ст. 42 ЗК України. Згідно цієї статті земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного житлового будинку, відповідна земельна ділянка може передаватись безоплатно у власність або у користування обєднанню співвласників і порядок використання таких земельних ділянок визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Позивачі не довели суду, що спірна земельна ділянка в розумінні ст. 42 ЗК України відносилась до земельної ділянки багатоквартирного жилого будинку по вул. Стуса 17 в м.Збараж, а тому Збаразька міська рада в межах наданої їй ст. 123 ЗК України компетенції, вправі була розпоряджатись нею.

Доводи апелянтів про те, що спірна земельна ділянка перебувала у спільному користуванні співвласників квартири АДРЕСА_4 і повинна належати їм пропорційно до їх часток у праві власності на квартиру з посиланням на ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України не заслуговують уваги суду, оскільки вказані норми регулюють перехід права власності (користування) на земельну діялнку у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Вказані норми не застосовуються до правовідносин у разі набуття права власності на частину квартири (в тому числі внаслідок приватизації) у багатоквартирному житловому будинку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачі не довели суду, що передана ОСОБА_2 у власність земельна ділянка перебувала у їх правомірному користуванні.

За таких обставин вірним є висновок суду про те, що набуття сторонами права власності на квартиру АДРЕСА_4 у багатоквартирному житловому будинку внаслідок її приватизації не породжує у них права користування спірною земельною ділянкою.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 на законних підставах, відповідно до ст.ст. 116, 118 ЗК України, набув право власності на спірну земельну ділянку, а відтак і на її продаж.

Те, що у оскаржуваному рішенні Збаразької міської ради №559 від 12 грудня 2007 року та у Державному акті на право приватної власності на спірну земельну ділянку на імя ОСОБА_2 зазначено цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та адреса м. Збараж, вул. Стуса 17/1, не свідчить про те, що спірна земельна ділянка була у правомірному користуванні позивачів як співвласників квартири №1 цього будинку.

Рішення Збаразької міської ради №75 від 10 березня 1993 року про надання ОСОБА_6 дозволу на будівництво хліва на закріпленій за будинком земельній ділянці по вул. Стуса 17 та №359 від 29 квітня 1998 року про надання ОСОБА_6 дозволу на торгівлю з палатки на присадибній ділянці з боку вул. Лугової також не доводять правомірності користування спірною земельною ділянкою та того, що передана ОСОБА_2 земельна ділянка є прибудинковою територією.

В судовому засіданні представник апелянтів пояснила, що проект на забудову хліва на підставі рішення Збаразької міської ради №75 від 10 березня 1993 року ОСОБА_6 не виготовлявся і будівництво хліва не проводилось.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що будь-яка забудова за загородженням багатоквартирного житлового будинку по вул. Стуса 17, окрім збудованого ОСОБА_2 будинку, на спірній земельній ділянці відсутня.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі. Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Збаразького районного суду від 8 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_14