АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 760/6956/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Лазаренко В.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 14.06.2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї актовий запис № 892 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу. В якій просить оскаржуване рішення скасувати. В апеляційній скарзі посилалася на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Постановляючи рішення без участі сторін, суд не з'ясував всі обставини спільного життя подружжя, не вжив заходів щодо примирення подружжя, що суперечить вимогам ст.111 СК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому задовольнив позов.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та обґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що 14.06.2003 між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 14 червня 2003 року. Відповідно в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за 892.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову шляхом розірвання шлюбу, оскільки за період з моменту звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу примирення між сторонами не відбулося, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейних відносин, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді