Справа № 359/6001/14 Головуючий у І інстанції Муранова - Лесів І.В.
Провадження № 22-ц/780/1838/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 46 09.04.2015
У Х В А Л А

іменем України

9 квітня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Антоненко В.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Процівської сільської ради ОСОБА_3, третя особа Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області про визнання недійними і скасування рішення сільської ради, державного акту на парво власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку та привести її у попередній стан, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом який мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 0,4538 га, з яких одна земельна ділянка площею 0,1500 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, земельна ділянка площею 0,2338 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та земельна ділянка площею 0,0698 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Вказані ділянки розташовані у с.Проців Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Вказує, що з невідомих причин відповідач ОСОБА_3 самовільно зайняла частину належних їй земельних ділянок, вирощує городину, відмовляючи позивачці у наданні будь-яких документів, що підтверджують законність користування самовільно зайнятою ділянкою. Після звернення до Процівської сільської ради їй стало відомо, що відповідачці належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,0978 га кадастровий номер НОМЕР_4, яка межує із земельною ділянкою позивача.

Вважає, що рішення Процівської сільської ради від 10 жовтня 2003 року «Про затвердження технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_3», а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 на ім'я останньої видано з порушеннями чинного законодавства, оскільки сільська рада передала відповідачці земельну ділянку площею 0,387 га у приватну власність, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га і ведення особистого селянського господарства 0,137 га, тобто земельна ділянка площею 0,392 га використовується відповідачкою не за цільовим призначенням. Відповідно державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 17 березня 2004 року необхідно визнати недійсним, так як він складений з порушенням чинного законодавства та не відповідає рішенню Процівськоїсільської ради від 10 жовтня 2003 року. Крім того, оскаржуваним рішенням сільської ради затверджена технічна документація по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю, в якій технічне завдання на виконання робіт земельно-кадастровій інвентаризації та складанню державних актів на право приватної власності на землю було затверджено 23 січня 2003 року, а акт перевірки та прийомки технічної документації по виготовленню Державного акту на право приватної власності на землю затверджено 12 грудня 2002 року. А також, на думку позивача порушенням є відсутність чіткої адреси розташування земельної ділянки, переданої у власність відповідачки та відсутності даних щодо земельної ділянки відповідача у національній кадастровій системі.

Посилаючись на порушення своїх прав просила зобов'язати відповідачку повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки в Київській області, Бориспільского району, с.Проців, яка їй належить на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20 березня 2009 року; зобов'язати відповідачку привести земельну ділянку у стан, який існував до порушення її прав власності на користування та розпорядження земельною ділянкою; визнати недійсним та скасувати рішення Процівської сільської ради від 10 жовтня 2003 року «Про затвердження технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_3», визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0978 га серії НОМЕР_5.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що висновки суду про відсутність помилок при видачі сторонам державних актів є лише припущенням. Крім того, вона отримала державні акти на земельні ділянки, якими раніше вже володів попередній власник ОСОБА_4 із 1996 року і які були придбані нею за договорами купівлі-продажу, що у свою чергу свідчить про неправомірність передачі у власність відповідачки земельної ділянки з порушенням прав позивачки.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що належних і допустимих доказів щодо порушення прав позивачки з боку відповідлачів не доведено. При цьому суд виходив з того, що державні акти на право власності на земельні ділянки були оформлені і видані позивачці у 2009 році, тобто після набуття відповідачкою ОСОБА_3. права власності на земельну ділянку у 2004 році.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст.125,126 Земельного кодексу України 2001 року, в редакції, що діяла з 1 січня 2002 року по 8 травня 2009 року, право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою - державного акту - та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості) до одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації, забороняється.

За змістом п.п. 1.12, 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року, що діяла на момент видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3, складання державного акта на право власності на землю проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення земельної ділянки, при цьому технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку має в тому числі включати рішення відповідної ради або договір відчуження (купівлі-продажу) земельної ділянки, технічне завдання на розробку технічної документації за складання державного акта, кадастровий план земельної ділянки, збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів та інше.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на праві власності належать три земельні ділянки, розташовані в с.Проців Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, а саме: земельна ділянка площею 0,2338 га, кадастровий номер НОМЕР_6, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим 20 березня 2009 року на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 31 березня 2004 року №936, від 08.12.2005 року №4313, від 13.12.2005 року №4371, від 06.04.2004 року №1012, від 12.08.2004 року №4339 ; 2) земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_7, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданим 20.03.2009 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №79, підстава видачі державного акта -рішення Процівської сільської ради від 18 грудня 2008 року №485-XXІІІ-V; 3) земельна ділянка площею 0,0698 га, кадастровий номер НОМЕР_8 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданим 01.01.2010 року Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01607, підстава видачі державного акта - договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_9 від 27.06.2007 року (а.с.8-12).

Відповідачка є власником земельної ділянки площею 0,0978 га, кадастровий номер НОМЕР_4 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 17 березня 2004 року. Державний акт виданий на підставі рішення Процівської сільської ради від 10 жовтня 2003 року про безоплатну передачу ділянки у власність.

Згідно висновку експерта від 16 грудня 2014 року № 12790/14-41 встановлено накладання земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_7 та кадастровий НОМЕР_6, які належать позивачу ОСОБА_2 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно, та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4, яка належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, площа накладання становить 0,0567 га (а.с.194-205).

Також судом встановлено, що Державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_2 і НОМЕР_1, видані 20 березня 2009 року, та серії НОМЕР_3, виданий 1 січня 2010 року, були виготовлені на ім'я позивачки ОСОБА_2 після виготовлення та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5, виданого 17 березня 2004 року на ім'я відповідача ОСОБА_3 Будь-яких належних і допустимих доказів, що при видачі позивачу державних актів на право власності на зазначені в позовній заяві земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, що фактично межують із земельною ділянкою, яка на праві власності належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі оспорюваного позивачем Державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_10, виготовлялась відповідна технічна документація, а також встановлювались межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складався збірний кадастровий план суміжних землекористувачів та землевласників, суду першої інстанції надано не було.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову з огляду на його недоведеність.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 отримала державні акти на земельні ділянки, якими вже володів попередній власник ОСОБА_4 і межі яких були визначені ще до приватизації ОСОБА_3 своєї ділянки необгрунтовані.

Зі справи вбачається, що рішенням виконкому Процівської сільської ради Бориспільського району від 5 вересня 1996 року у власність ОСОБА_4 передано безоплатно земельні ділянки (без зазначення адреси): для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства площею 0,55 га. з послідуючим виготовленням плану земельної ділянки та Державного акта на право приватної власнсоті на землю.

Проте, як встановлено судом ні у1996 році, ні пізніше ОСОБА_4 не реалізувала вказане рішеннія виконкому і не виготовила план ділянки, межі ділянки визначені не були, державний акт не отримала. Лише у 2004 році ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «Широта», яке виготовило технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, що стверджується наданою до суду апеляційної інстанції копією технічної документації і 16 березня 2004 року отримала державний акт серії НОМЕР_11

При цьому колегія суддів враховує, що на момент виготовлення ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою у 2004 році вже діяв ЗК України 2001 року, який передбачав необхідність розгляду цієї технічної документації відповідною радою, чого в даному випадку зроблено не було.

В той же час встановлено, що ОСОБА_3 виговила технічну документацію із землеустрою щодо приватизації ділянки у 2003 році і рішенням Процівської сільської ради від 10 жовтня 2003 року технічна документація була затверджена, земельна ділянка переданау власність відповідачки і останній 17 березня 2014 року виданий державний акт на парво приватної власності на землю.

Отже з матеріалів справи вбачається, що площа, межі та розміри діляни відповідачки ОСОБА_3 встановлені і затверджені раніше, ніж виготовлено технічну документацію ОСОБА_4, у якої придбала ділянку ОСОБА_2 і яку пізніше розподілила на кілька ділянок.

За таких обставин посилання ОСОБА_2 на порушення її прав з боку відповідачки безпідставні.

Твердження апелянта про самовільне зайняття відповідачкою належної їй ділянки необгрунтовані і спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідачка користується своєю ділянкою відповідно до державного акту.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :