Справа № 363/4213/14-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-ц/780/1812/15 Доповідач у 2 інстанції Лащенко В. Д.
Категорія 51 16.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Поліщука Л. П., Сушко Л.П.

при секретарі Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2015 року у справі за позовом виконавчого комітету Вишгородської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя-особа служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, Вишгородський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Вишгородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановила:

У жовтні 2014 року виконавчий комітет Вишгородської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя-особа служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, Вишгородський районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Вишгородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивував тим, що багатодітна та малозабезпечена сім`я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка опинилася у складних життєвих обставинах та потребує сторонньої допомоги, перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, знаходиться під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Вишгородської районної державної адміністрації. В ході соціального супроводу даній родині надавалися соціальні послуги, з відповідачами неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, проте, будь-яких позитивних зрушень під час роботи з цією сім`єю не відбувалося. Батьки дітей постійно порушували умови договору про здійснення соціального супроводу, свідомо ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Зловживаючи спиртними напоями, відповідачі не проявляють до дітей ніякої турботи та піклування.

Просили позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2015 року позов виконавчого комітету Вишгородської міської ради (органу опіки та піклування) - задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Роз`яснено відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що відповідно до ст. 169 Сімейного Кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення в батьківських правах.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове рішення про попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що той ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. При цьому батьки дітей не дотримуються санітарно-гігієнічних умов проживання дітей, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню інтересу до внутрішнього світу дітей, не створюють умов для отримання дітьми життєво-необхідних навичок, часто залишають малолітніх дітей вдома одних без нагляду, систематично тим самим наражаючи їх на небезпеку.

Разом з тим відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судам законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, в судовому засіданні не було надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

На підтвердження доводів позовної заяви про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 позивачем надані акти обстеження умов проживання дітей від 25 червня 2014 року, від 14 лютого 2014 року, від 18 серпня 2014 року, від 11 серпня 2014 року. В зазначених актах містяться тільки посилання на неналежні умови проживання та відсутність продуктів харчування і відсутні дані щодо винної поведінки батька та свідомого нехтування ним своїх обов'язків щодо утримання і виховання дітей.

Апелянт ОСОБА_2 подав до апеляційного суду відомості про те, що він не перебуває на диспансерному обліку в психіатра та нарколога, а з лютого 2015 року працює фахівцем з приймання та обробки вантажу у фізичної особи підприємця ОСОБА_8

За таких обставин рішення суду щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно чотирьох малолітніх дітей необхідно скасувати, і ухвалити нове рішення про відмову в позові, попередивши відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, поклавши на виконком Вишгородської міської ради Київської області піклування та контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Оскільки рішення суду в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не оскаржено та відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України, якою визначено що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2015 року в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_2 попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, поклавши на виконком Вишгородської міської ради Київської області піклування та контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді