Справа №339/52/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання: Латик В.Є.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1, як спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_5 Вимоги позову мотивує тим, що зазначене будинковолодіння вони збудували з чоловіком під час шлюбу на законних підставах, але не виготовили правовстановлючого документу. Через відсутність саме цього документу, їй як спадкоємцю за законом, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що і стало підставою для звернення до суду .

В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діти позивача, в судовому засіданні не заперечилиа проти визнання права власності за їх матір/ю ОСОБА_1 Кожен з них, зокрема, пояснив, що на час смерті батька вони з ним не проживали, спадщину не прийняли, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилася, на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти визнання права власності за ОСОБА_1

Суд, керуючись вимогами ст.ст. 158,169 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи без її участі, оскільки , особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, предметом розгляду справи є будинковолодіння в АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на який ніким не виготовлялися (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що будівництво цього житлового будинку проводилося на законних підставах. Так, згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 10.10.1961року ОСОБА_5 виділено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 13), здійснено відведення земельної ділянки в натурі під будівництво та виготовлено будівельний паспорт (а.с.5-9).

Також судом встановлено, що вказане будинковолодіння подружжя збудували у 1961 -1986роках за час перебування ушлюбі, який укладений 11.04.1957року. (а.с.11), а відтак, кожени із них є співвласником 1/2 частини будинковолодіння.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

Після його смерті відкрилась спадщина на на 1/2 частину вказаного будинковолодіння і до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Частиною 1 ст.548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як зазначено ч.1 ст.550 Цивільного кодексу Української РСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.2 ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Через відсутність заповіту спадкування після смерті ОСОБА_5 здійснювалося за законом і спадкоємцями майна померлого є його дружина ОСОБА_1 (позивач) та діти : ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 ( відповідачі).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час смерті проживала разом з чоловіком і прийняла спадщину та продовжувала проживати надалі в будинку, ставши його власником, в той час , як відповідачі проживаючи окремо, не вжили ніяких дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини після смерті батька .

Позивач , будучи спадкоємцем за законом, бажаючи прийняти спадщину у вигляді ? частини будинковолодіння після смерті чоловіка, звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15,23).

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається: із житлового будинку "А", площею 112.9 кв.м., сараю "Д", площею 26.3 кв.м., гаражу ""ДІ"", площею 15.9 кв.м, літньої кухні " ДІІ", площею 20.6 кв.м., вбиральні "Е", площею 1.9 кв.м., огорожі, воріт, загальною вартістю 175463 грн.

Отже, виходячи з зібраних по справі доказів та на підставі вищезазначених норм законодавства, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець, який прийняв спадщину, є власником спадкового майна - 1/2 частини вказаного будинковолодіння з моменту відкриття спадщини - з 28.11.2002року.

А беручи до уваги, що 1/2 частина будинку належить їй , як співласнику майна, нажитого за час шлюбу, то відтак, за позивачем слід визнати право власності на все будинковолодіння.

На підставі наведеного, ст.ст. ст. 548-550 , 553 Цивільного кодексу Української РСР

( в ред. 1963року), керуючись ст.ст. 214,215 ЦПК України,суд,-

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту: з житлового будинку "А", площею 112.9 кв.м., сараю "Д", площею 26.3 кв.м., гаражу "ДІ", площею 15.9 кв.м, літньої кухні " ДІІ", площею 20.6 кв.м., вбиральні "Е", площею 1.9 кв.м., огорожі, воріт .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Головенко