Справа № 740/487/15
Провадження № 2/740/259/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача 5000 гривеь у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої їй та її сину неправомірними діями малолітнього ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 23.11.2014 року близько 17-ї години біля озера в парку ім. Ветеранів в м. Ніжині, малолітній ОСОБА_5, опікуном якого є відповідачка, вдарив її малолітнього сина ОСОБА_6, розбитою пляшкою по нозі, внаслідок чого її син отримав тілесне ушкодження у виді різаної рани. Вона відвезла дитину в лікарню, де сину наклали два шви на поріз та обробили рану. В момент отримання травми її син переніс значний фізичний біль, вона водила сина на перев'язки. У зв'язку з травмуванням дитини вона переживала та хвилювалася, несла витрати на перев'язочний матеріал та знеболююче. Отже вона та її малолітній син ОСОБА_6 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 отримали моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково пояснивши, що вона є опікуном ОСОБА_5, бо мати дитини померла. У інциденті, який виник 23.11.2014 року між малолітніми дітьми є вина їх обох, так ОСОБА_6 першим кинув пляшку у її онука ОСОБА_5 потрапивши по правій нозі на якій залишився синець, пляшка впала на асфальт та розбилась, після чого ОСОБА_5 взяв осколок пляшки і кинув в сторону ОСОБА_6, який отримав поранення ноги. Із-за ситуації, що склалась вона пропонувала позивачці гроші за перев'язки які робились її сину та часткову моральну шкоду, однак запропонована нею сума позивачку не влаштувала. Син позивачки почав перший бійку, був її ініціатором, тому вважає, що розмір 300 гривень є достатнім, а заявлена позивачкою сума в 5000 гривень є занадто завищеною.

Представник відповідача ОСОБА_4 вимоги позову визнав частково та дав пояснення аналогічні ОСОБА_3

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 23.11.2014 року близько 17-ї години малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи разом із своїм малолітнім товаришем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в парку ім. Ветеранів по вул. Незалежності в м. Ніжині, кинув на останнього скляну пляшку, яка від нього відбилася та впавши на асфальтне покриття розбилась. Після цього ОСОБА_5 піднявши залишок від пляшки кинув її в бік ОСОБА_6, чим заподіяв останньому різану рану ноги. ОСОБА_6 невідома жінка привела додому, після чого мати дитини ОСОБА_2 викликала швидку медичну допомогу, яка доставила хлопця до Ніжинської ЦМЛ, де останньому надали першу медичну допомогу.

З довідки поліклінічного відділення Ніжинської ЦМЛ від 08.12.2014 року (а.с 9) вбачається, що з приводу рани лівої підколінної чашечки отриманої внаслідок поранення склом 23.11.2014 року потерпілий ОСОБА_6 отримав медичну допомогу в лікарні - здійснена первинна хірургічна обробка рани.

З характеристик наданих Ніжинською ЗОШ І-ІІ ст. № 15 вбачається, що:

учень 2-Г класу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ображає дітей, б'є хлопчиків та дівчаток, під час самопідготовки у групі продовженого дня порушує дисципліну, вживає нецензурну лексику на адресу вчителя та учнів, на зауваження вчителів та вихователя майже не реагує;

учень 4-В класу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 піддається чужому впливу, не завжди може контролювати свою поведінку, схильний до правопорушень.

На запит суду з Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області отримано матеріали перевірок ЖЕО 4019 від 23.11.2014 року по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6

Зокрема висновком о/у СКМСД Ніжинського МВ УМВС від 01.12.2014 року підтверджується факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень уламком скляної пляшки 23.11.2014 року ОСОБА_5

В матеріалах перевірки міститься лист Ніжинського МВ УМВС від 02.12.2014 року адресований ОСОБА_2 з приводу її звернення, з якого вбачається, що по факту травмування її сина ОСОБА_6 з метою не допущення з боку ОСОБА_5 подібної поведінки в майбутньому, працівниками СКМСД Ніжинського МВ УМВС проведено бесіду профілактичного характеру з ним та його бабусею.

Незважаючи на наявність вини ОСОБА_7 в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності Ніжинським МВ УМВС не знайдено, в силу малолітства.

Разом з тим, відсутність підстав для кримінальної відповідальності не виключає цивільної відповідальності, що за своєю правовою природою є майновою відповідальністю громадян чи організацій, що виникає в разі неправомірних дій, невиконання договірних зобов'язань, заподіяння особистої чи майнової шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Посвідченням № 353 підтверджується, що згідно з рішенням виконкому Ніжинської міської ради Чернігівської області від 25 грудня 2008 року № 697 ОСОБА_3 призначена опікуном над малолітнім ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с 26).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 11.12.2015 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП - закрито, так як направлені до суду матеріали оформлені не належним чином з чого суд зробив висновок про відсутність складу адмінправопорушення. Як вбачається зі змісту постанови, в суді ОСОБА_3 не заперечувала, що між малолітніми виникла сварка в ході якої ОСОБА_6 кинув пляшку в ОСОБА_5, після чого останній у відповідь кинув розбиту пляшку в ОСОБА_6

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини її онука в завданні моральної шкоди позивачці та її малолітньому сину.

Відповідачем по справі не надано суду доказів, які би свідчили про безпідставність заявленого позову, крім того нею визнавався факт травмування ОСОБА_6 її онуком ОСОБА_5 уламком скляної пляшки, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження.

Враховуючи викладене суд вважає доведеним факт завдання позивачу та її малолітньому сину моральної шкоди малолітнім ОСОБА_5, опікуном якого є відповідач.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) № 4 від 31.03.95 року скеровує суди на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розмір морального відшкодування суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши стан здоров'я потерпілого, матеріальний стан відповідачки яка є пенсіонером, приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 400 гривень. Такий висновок ґрунтується на обставинах встановлених судом про те, що ініціатором конфлікту був саме син позивачки, а також що відповідачка пропонувала відшкодувати добровільно понесені витрати та моральну шкоду, чого позивачка не заперечувала.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 1167, 1178 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) № 4 від 31.03.95 року, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 400 (чотириста) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко