Справа № 443/1706/14 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1061/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Курій Н.М., Мельничук О.Я.

секретаря - Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 16 травня 2000 року про визнання будинковолодіння спільною частковою власністю та поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на будинковолодіння АДРЕСА_1 до набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року заяву задоволено.

Накладено арешт на майно ОСОБА_2, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1, заборонивши вчиняти будь-які дії по відчуженню даного майна.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник відповідача ОСОБА_3 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена без дотримання вимог процесуального закону, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали. Зазначає, що поза увагою суду залишилась та обставина, що позивачем не доведено те, що апелянт має намір розпорядитися спірним будинком та відчужити його на користь третіх осіб. Крім цього, судом не перевірено чи належить спірний будинок апелянту, чи зареєстровано право власності апелянта на будинок, оскільки з матеріалів справи цього не вбачається.

Просить ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

В судове засідання учасники судового процесу не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили.

За приписами ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з»явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення такої, з наступних підстав.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п.п.1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, серед іншого, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у іншої особи, забороною вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір майнового характеру, відносно будинковолодіння, щодо якого просять вжити заходи забезпечення позову, а саме, позивачем заявлено позов про визнання за позивачем права власності на 66/100 частин такого. Розпорядження в будь-який спосіб цим будинковолодінням може зробити неможливим виконання або утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього та забороною вчиняти певні дії, який просить застосувати позивач, відповідає позовним вимогам.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_6 та має право на частку у спадковому майні, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки суд вжив заходи забезпечення позову із дотриманням вимог закону. Підстави для скасування застосованих заходів забезпечення позову відсутні.

Ухвала суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає. А відтак, апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1.ч. 1 ст. 312, 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року - залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з часу проголошення і згідно вимог ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Курій Н.М.

Мельничук О.Я.