Справа № 362/2886/14-ц Головуючий у І інстанції Медведєва К.В.
Провадження № 22-ц/780/1174/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 53 19.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Білоконь О.В.,

суддів: Савченка С.І., Антоненко В.І.,

при секретарі: Токар Т.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»», третя особа на стороні відповідача директор Васильківської філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» Горбань Андрій Олексійович про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що 4 червня 2014 року на підставі наказів відповідача №№ 134-в та 140-к його було безпідставно та незаконно звільнено з посади контролера газового господарства служби режимів газопостачання обліку та контролю за використанням природного газу споживачами Васильківської філії по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх трудових обов»язків.

Також позивач вважає незаконним притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі наказу відповідача від 6 травня 2014 року № 111-в, оскільки він не допускав порушення трудової дисципліни.

Після уточнення позовних вимог позивач просив суд поновити його на займаній посаді, скасувавши вищезазначені накази, та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток і моральну шкоду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера газового господарства служби режимів газопостачання обліку та контролю за використанням природного газу споживачами Васильківської філії по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз».

Скасовано накази Васильківської філії по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» №111-в від 06.05.2014 року, № 134-в від 04.06.2014 року, 140-к від 04.06.2014року.

Стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 14026,49 грн. та 500,00 грн. моральної шкоди, а всього 14526,49 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду щодо присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 2018,23 грн. та поновлення його на роботі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 систематично неналежним чином виконував свої трудові обов»язки, за що з дотримання передбаченого законом порядку притягувався 6 травня 2014 року до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, про намагання відібрати у позивача письмові пояснення з приводу невиконання трудових обов»язків свідчить акт про відмову від надання таких пояснень на а.с.155, т.1. Зазначають, що позивач 4 червня 2014 року звільнений на підставі наказу № 140-к, а наказ № 134-в від 4 червня 2014 року про звільнення позивача є наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільненню позивача за п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України не передувало з дотримання передбаченого законом порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, тому відсутні підстави для звільнення позивача за систематичне невиконання своїх трудових обов»язків.

Такі висновки суду є правильними, оскільки відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно ст. 149 КЗпП Україн до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Суд встановив, що 6 травня 2014 року 06.05.2014 року Васильківською філією по експлуатації газового господарства видано наказ № 111-в «Про порушення трудової дисципліни», яким у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків вказаних в пунктах 2.13, 2.17, 2.18, 2.19 та 7.1 робочої інструкції контролера газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням газу споживачами ОСОБА_1 оголошено догану позивачу.

Ухвалюючи судове рішення про скасування цього наказу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів додержання відповідачем передбачених статтями 147 - 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення. Так, відповідач не зажадав від позивача як порушника трудової дисципліни письмові пояснення до застосування дисциплінарного стягнення, і як наслідок, при обранні виду стягнення відповідач не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; про це стягнення позивач дізнався 5 червня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач намагався відібрати у ОСОБА_1 пояснення по фактам порушення його трудових обов»язків до видачі наказу від 6 травня 2014 року, однак останній відмовився надавати пояснення, про що свідчить акт на а.с.155 т.1, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, на а.с.155 т.1 дійсно міститься акт від 6 травня 2014 року, складений працівниками відповідача, про те, що контролеру газового господарства ОСОБА_1 запропонували надати пояснення з приводу службової записки старшого майстра ОСОБА_3 від 8 квітня 2014 року, однак ця службова записка не була підставою для видачі оспорюваного наказу.

Як видно із наказу відповідача від 6 травня 2014 року № 111-в «Про порушення трудової дисципліни», підставою для його видачі були: службова записка ОСОБА_3 від 15.04.2014 року, акт про відмову складання актів інвентаризації та попереджень від 25.03.2014 року, копії відомостей за березень 2014 року, акт про відмову підписання маршрутного листа від 25.03.2014 року, акт про запізнення від 07.04.2014 року, акт про відмову від надання письмового пояснення ( а.с.4, т.1).

Однак по даним фактам порушення трудової дисципліни відповідач не зажадав від позивача письмові пояснення до застосування дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про скасування наказу від 6 травня 2014 року № 11-в про оголошення догани ОСОБА_1 ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до п. 23 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом відповідача № 140-к від 4 червня 2014 ОСОБА_1 було звільнено з посади контролера газового господарства служби режимів газопостачання обліку та контролю за використанням природного газу споживачами Васильківської філії по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов»язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Із змісту цього неможливо з'ясувати, які конкретні обставини були підставою для звільнення позивача ( а.с.2, т.1).

Наказом відповідача № 134-в «Про накладення дисциплінарного стягнення», від 4 червня 2014 року за систематичне невиконання своїх трудових обов'язків та порушення дисципліни ОСОБА_1, контролера газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами, звільнити з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставою видачі наказу зазначено акт службового розслідування від 03.06.2014 року (а.с.3, т.1).

Отже, станом на 4 червня 2014 року накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не складають систему дисциплінарних стягнень, що є підставою для звільнення в порядку п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів згідна з висновком суду першої інстанції, щодо часткового задоволення позову, поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку та моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :