АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/466/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Мельник І.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріРибасюк О.С.

представника апелянта ОСОБА_6

позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.07.2011 р. між нею та відповідачкою був укладений договір безпроцентної позики, згідно якого позивач надала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 80 000 грн. Чоловік відповідачки підтвердив свою згоду на укладення договору своєю письмовою розпискою складеною власноруч. Термін повернення позики протягом п'яти календарних місяців. Проте в зазначений договором строк відповідачка борг не повернула.

Просила суд стягнути на корись позивачки основний борг за договором позики в сумі 80 000 грн. та 2% пені від суми позики, що становить 164 800 грн.

В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги в части стягнення основного боргу та просила суд стягнути з відповідачки на її користь 77 800 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 24 жовтня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 основний борг за договором позики в сумі 77 800 грн. та пені 2% від суми позики в сумі 164 800 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та просить змінити заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2012 року в частині стягнення пені.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання по договору позики.

Проте колегія суддів повністю не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 14.07.2011 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений договір безпроцентної позики, згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в сумі 80 000 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позику протягом 5 календарних місяців з моменту надання позики.

Пунктом п.6.1. договору визначено, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує пеню у розумінні ч.3 ст. 549 ЦК України. Пеня становить 2 % від суми позики (її частини), яка повинна бути сплаченою і є несплачена у передбачений графіком платежів спосіб. Два відсотки пені розраховуються за день прострочення платежу.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Дана справа в апеляційній інстанції слухалась неодноразово, але ухвалами суду касаційної інстанції рішення суду апеляційної інстанції було скасовано, а справа повернута на новий апеляційний розгляд та зазначено, що суд апеляційної інстанції не перевірив правильність визначення розміру неустойки та застосував вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки без детального розрахунку розміру пені.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначив однією з підстав виникнення зобов'язання є договори або інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На порушення взятих на себе зобов'язань за спірним договором позики відповідачка не повернула усієї суми отриманих у борг коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед ОСОБА_7 в розмірі 77800 гривень, а також передбачена умовами договору безпроцентної позики пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу.

Оскільки відповідно до договору та розписки сума позики підлягала сплаті протягом 2011 року (тобто у період з 15 липня 2011 року до 31 грудня 2011 року), а графіком платежів не було встановлено дати повернення кожного платежу окремо, але було встановлено строк повернення останнього платежу, тобто строку повернення позики в цілому - то в такому випадку пеня починає нараховуватись з першого дня прострочення сплати суми позики в цілому - з 01 січня 2012 року. Таким чином на день подання ОСОБА_7 позовної заяви відповідачка ОСОБА_8 прострочила повернення суми позики в цілому на 103 дні.

Верховний Суд України в правовій позиції у справі ( N 6-100цс14) від 03 вересня 2014 року роз'яснив, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Таким чином, за один день прострочення зобов'язання відповідач повинен сплатити пеню (2% від 77800 гривень)= 1556 гривень. Так як відповідач прострочила виконання зобов'язання до дня звернення позивачки до суду на 103 дні, то загальна сума пені буде становить (1556 гривень х 103 дні) = 160268 гривень.

Доводи апелянта про невірність зробленого позивачем розрахунку пені та запропонований апелянтом розрахунок пені за певною формулою не відповідає вимогам ч. 3 ст. 549 ЦК України та пункту 6.1 договору позики та не обґрунтований на законі, а тому являється безпідставним.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру неустойки до розміру основного боргу в сумі 77800 гривень. Такий висновок буде відповідати правовій позиції Верховного Суду України ( справа N 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).

Зменшення розміру пені до суми основного боргу також відповідає ступіню виконання зобов'язання боржником; майновому стану сторін, що заслуговують на увагу та стану їх здоров'я і відповідає вимогам розумності і справедливості.

Так як судом першої інстанції неповно було з'ясовано обставини справи, що призвело до невірного застосування норми матеріального права, та неправильного вирішення спору по суті в частині стягнення пені (неустойки), то рішення суду першої інстанції підлягає до зміни з ухваленням нового рішення, в частині стягнення пені за договором позики, зменшивши розмір пені що стягується до суми основного боргу 77 800 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржується та відповідає обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2012 року задовольнити, а заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2012 року змінити, скасувавши його в частині стягнення пені від суми позики в розмірі 160268 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 суму пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 77800 гривень.

Заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 основного боргу за договором позики в сумі 77 800 гривень та судового збору в сумі 242,60 гривень залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :