Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника відповідача - Крапівцевої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 вересня 2014 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів (а. с. 3-5).

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 23 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу №SAMDN9807 на суму 90 000,00 грн. строком на один рік та виплатою17% річних на суму вкладу. Згідно з додатковою угодою від 23 липня 2013 року до вказаного договору банківського вкладу процентна ставка була збільшена на 2%. 27 липня 2014 року ОСОБА_2 звернуся на адресу відповідача з письмовою заявою про відсутність наміру продовження дії зазначеного договору та вимогою виплати всіх грошових коштів за договором разом із нарахованими відсотками, проте така заява була залишена без задоволення, грошові кошти не були виплачені позивачу. У зв'язку із зазначеним позивач звернувся на адресу суду з даним позовом, в якому просив суд, з урахуванням уточнень, стягнути на користь ОСОБА_2 з ПАТ КБ "Приватбанк" суму вкладу за договором № SAMDN9807 від 23 липня 2013 суму вкладу разом із нарахованими за ним відсотками та з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 119 577,15 грн., а також судові витрати по даній справі, понесені позивачем (а. с. 3-5, 33-35).

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи без участі сторони позивача, в заяві вказала, що позовні вимог підтримує у повному обсязі (а. с. 78).

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилалась на те, що договір банківського вкладу з позивачем укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ "Приватбанк", що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників". Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ "Приватбанк" за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 р. автономній некомерційній організації "Фонд захисту вкладників" в довірче управління переданий майновий комплекс Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ "Приватбанк", укладеними працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк", виконує автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя (а. с. 38-41).

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" також зазначила, що не може ні підтвердити, ні спростувати існування невиконаних зобов'язань за договором банківського вкладу перед позивачем, пославшись на відсутність у ПАТ КБ "Приватбанк" можливості доступу до свого майна, в тому числі і до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, каси і готівки.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні від 27 січня 2015 року, а також копій документів, доданих позивачем до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог - 23 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу №SAMDN9807 на суму 90 000,00 грн. строком на один рік та виплатою 17% річних на суму вкладу. Згідно з додатковою угодою від 23 липня 2013 року до вказаного договору банківського вкладу процентна ставка була збільшена на 2%.

В липні 2014 року позивач звернуся на адресу відповідача з письмовою заявою про відсутність наміру продовження дії зазначеного договору та вимогою виплати всіх грошових коштів за договором разом із нарахованими відсотками.

Згідно з копією довідки № 14177435 від 23 серпня 2014 року на рахунку НОМЕР_1 "Депозит Плюс на 12 мес" від 23 липня 2013 року наявні грошові кошти у сумі 91 173,70 (а. с. 6).

Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача, приймаючи до уваги, що стороною позивача не було надано належних доказів на підтвердження наявності грошових коштів (станом на день звернення до суду та ухвалення даного рішення) на відповідному банківському рахунку, відкритому на ім'я позивача в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов договору банківського владу №SAMDN9807 від 23 липня 2013 року, та враховуючи, що сторона відповідача не змогла ані підтвердити, ані спростувати факт укладання цього договору, як і наявність невиконаних перед позивачем грошових зобов'язань за вказаним договором, суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_2, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Роблячи такий висновок також вважає неналежними та недопустимими доказами: довідку № 14177435 від 23 серпня 2014 року, відповідно до якої на банківському рахунку відкритому на ім'я ОСОБА_2 23 липня 2013 року наявні грошові кошти у сумі 91 173,70, оскільки в довідці не зазначена грошова одиниця вказаної суми, відсутня печатка ПАТ КБ "Приватбанк" на підтвердження її видачі саме відповідачем (наявна лише нечітка сканкопія печатки), тобто відсутні необхідні реквізити документу на підтвердження його справжності; а також виписку за картками за період 01.01.2014-01.03.2014, оскільки встановити походження даної довідки (з огляду на відсутність необхідних реквізитів документу) не вбачається можливим.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 41 Конституції України, ст. ст. 8, 10, 11, 27, 46, 57-60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой