Номер провадження: 22-ц/785/2609/15
Головуючий у першій інстанції Журавель П. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

встановила:

04.08.2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" (далі - ДП "ІМТП") внести зміни в наказ №1605 від 04 листопада 2011р. "Про затвердження атестації робочих місць портового флоту", змінивши в рядку " 8340 моторист-електрик СПК "Богатырь" у графі "пенсійне забезпечення" запис "загальні підстави" на "Список №2".

Також просив зобов'язати ДП "ІМТП" видати ОСОБА_3 уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності відповідних записів у трудовій книжці згідно з додатком №5 до Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993р., з вказівкою, що ОСОБА_3 працював повний робочий день в Іллічівському морському торговельному порту в період з 23.09.1982р. по 17.09.1984р., з 18.08.1986р. по 21.08.1992р., з 05.11 2006р. по 04.11.2011р. на посадах моториста ДЄ "Бравий", моториста - матроса МБ "Смелый", моториста - електрика ПК "Богатырь";

Позивач просив також стягнути з ДП "ІМТП" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та судові витрати у справі (т.1 а.с.2-9).

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, з посиланням на те, що вони є безпідставними і що за такими вимогами уже прийняте судове рішення, крім того просив також відмовити в позові у зв'язку з пропуском строків позовної давності (т.1 а.с.52-57).

Представник третьої особи - Управління пенсійного Фонду України в м. Іллічівську Одеської області Абарінова Д.Ю. не заперечувала проти позовних вимог, а їх вирішення поклала на розсуд суду.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та морального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в позові, одним із обґрунтувань суду було те, що за зазначеними аналогічними позовними вимогами апеляційним судом Одеської області від 12.02.2014 року уже було ухвалено рішення про відмову в позові ОСОБА_3, яке набрало законної сили, за виключенням позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

У відповідності ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статями 205 і 207 цього Кодексу.

Заперечуючи проти ухваленого судового рішення, апелянт ОСОБА_3, окрім інших доводів щодо обґрунтованості позовних вимог, зазначив, що позовні вимоги по даній справі і позовні вимоги по справі, по якій апеляційним судом Одеської області було ухвалено судове рішення, не є тотожними, а тому підстави для скасування судового рішення, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне перш за все встановити, чи тотожні вищевказані позовні вимоги по даній справі із позовними вимогами по справі, по якій вже ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили.

Так, як вбачається із рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2013 року, позивач ОСОБА_3 звертався до суду з наступними позовними вимогами (т.1, а.с.34):

Зобов'язати Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" внести зміни в наказ №1605 від 04 листопада 2011р. "Про затвердження атестації робочих місць портового флоту", змінивши в рядку " 8340 моторист-електрик СПК "Богатырь" у графі "пенсійне забезпечення" запис "загальні підстави" на "Список №2".

Також просив зобов'язати ДП "ІМТП" видати ОСОБА_3 уточнюючу довідку про особливі умови та характер праці за формою згідно додатку №5 до Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року №637, в якій зазначити період роботи, що зараховується до пільгового стажу, з 23.09.1982 року по 17.09.1984 року, з 18.08.1986р. по 21.08.1992р., з 05.11 2006р. по 25.06.2013 р., а всього 14 років 6 місяців 18 днів, за професіями моториста ДЄ "Бравый", моториста- матроса МБ "Смелый", моториста-електрика ПК "Богатырь"; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Зазначені позовні вимоги вищевказаним рішенням суду першої інстанції були задоволені (т.1 а.с.34-37).

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.04.2014 року вказане рішення суду було скасовано та увалено нове - про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог (т.1 а.с.38-41).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2014 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на вказане рішення суду апеляційної інстанції (т.1, а.с.42).

Таким чином рішення апеляційного суду Одеської області від 12.04.2014 року набрало законної сили, а тому у відповідності ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги по даній справі повністю співпадають з позовними вимогами у справі, по якій вже ухвалено судове рішення і набрало законної сили.

Що стосується доводів апелянта про те, що різниця в позовних вимогах вбачається у тому, що в даній справі позивач просить зобов'язати ДП "ІМТП" надати уточнюючу довідку щодо його роботи в Іллічівському морському торговельному порту, у тому числі за період з 05.11 2006р. по 04.11.2011р., в той час, як у справі, яка розглянута, він просив зобов'язати ДП "ІМТП" надати таку уточнюючу довідку за період роботи з 05.11.2006 року по 25.06.2013 р., то колегія суддів зазначає, що в даному випадку мається різниця лише стосовно дати кінцевого терміну роботи: 04.11.2011 року - у даній справі, замість того, що розглянутий судом - 25.06.2013 року.

Оскільки зазначений термін роботи позивача охоплювався позовними вимогами по справі, по якій ухвалено рішення, а в даній справі він дещо менший, то вказане свідчить про те, що ці вимоги вже розглянуті і зменшення позивачем терміну роботи не свідчить про існування інших позовних вимог, тим більше інших підстав для їх задоволення.

Крім того, доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_3 в позові, апеляційний суд Одеської області 12.04.2014 року вказав про передчасне звернення позивача до суду, з посиланням на те, що він не звертався із заявою до Пенсійного Фонду України в м. Іллічівську Одеської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та не отримав відмови в цьому.

Однак, зазначені доводи є безпідставними і необґрунтованими, оскільки апеляційний суд Одеської області не скасовував рішення суду першої інстанції із зазначених підстав, а скасував їх і відмовив у позові через необгрунтованість позовних вимог.

В рішенні апеляційного суду Одеської області від 12.04.2014 року було лише констатовано факт, що позивач ОСОБА_3 не надав суду жодного доказу відмови Управління Пенсійного фонду України в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах (заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відмови Управління Пенсійного фонду України м. Іллічівську у призначенні пільгової пенсії за віком, листування тощо. (т.1, а.с.41).

Той факт, що до даного позову позивач ОСОБА_3 додав відповідь Пенсійного фонду України в м. Іллічівську Одеської області від 25.02.2014 року № 33/Д-01 (т.1, а.с.186), не свідчить про те, що ОСОБА_3 не отримував письмової відповіді з Фонду в 2011 році, та не свідчить про існування нових фактів, які не були предметом позову, який вже розглянутий судом, оскільки в 2011 році ОСОБА_3 звертався до суду саме після відмови Пенсійного фонду України в м. Іллічівськ Одеської області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначене підтверджується листом директора Департаменту заробітної плати та умов праці від 25.11.2011 року № 76/010/156-11 (т.1, а.с.13), листом заступника начальника ДП "ІМТП" від 31.10.2011 року № 1468/24-14-Д-79 (т.1, а.с.32), а також Рішенням № 5686 Управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівськ Одеської області від 14.11.20011 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (т.1, а.с.33).

Таким чином, на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, якими 28.10.2013 року та 12.02.2014 року відповідно були ухвалені судові рішення, позивачем ОСОБА_3 були отриманні вищезазначені відповіді, підтверджуючі безпідставність його позовних вимог.

З огляду на викладене, зазначені обставини не свідчать про зміну ОСОБА_3 підстав і предмету позову, про які він вказує в апеляційній скарзі, оскільки зазначеними підставами обґрунтовувались його позовні вимоги, які були вже розглянуті, та по яким було ухвалено судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Як було зазначено в рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2013 року, в якому розглядались позовні вимоги ОСОБА_3, та яке в подальшому було скасовано, із ухваленням нового рішення, відповідач листом ДП "ІМТП" від 31.10.2011 № 1468/24-14-Д-79 відмовився включати до уточнюючої довідки зазначені періоди його роботи на посаді моториста-електрика, посилаючись на те, що посада моториста-електрика не передбачена Списками №1 і №2.

Безпідставними також є доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що скасовуючи рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2013 року, апеляційний суд Одеської області в своєму рішенні від 12.02.2014 року вказав, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що не позбавляє позивача права звернення до суду з позовом для захисту свого порушеного права.

Як було вказано вище, позовні вимоги по обом позовам ОСОБА_3 є тотожними. Разом з тим, зазначаючи про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, суд апеляційної інстанції мав на увазі те, що суд фактично визнав право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позовні вимоги по даній справі також не містять вимог про визнання за позивачем права на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином, колегія суддів дійшла однозначного висновку про те, що позовні вимоги, по яким апеляційним судом Одеської області 12.02.2014 року було ухвалено судове рішення про відмову в їх задоволенні, є повністю тотожними із позовними вимогами по даній справі, за винятком вимог про стягнення завданої моральної шкоди.

Колегія суддів також зазначає, що окрім того, що позовні вимоги є тотожними, вони обгрунтовуються тими ж доказами у справі, заявлені з тих самих підстав і розглядаються між тими самими сторонами.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою має закрити провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в їх задоволенні, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки матеріалами справи не встановлено порушень прав позивача ОСОБА_3 з боку відповідача - ДП "ІМТП", то у суду відсутні правові підстави для відшкодування йому моральної шкоди.

З підстав викладеного, оскаржуване рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за виключенням того, що у разі якщо суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги вже розглянуті з ухваленням судового рішення, то суду належало не відмовляти в позові, а закрити провадження у справі.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ДП "ІМТП" про зобов'язання вчинити певні дії, не відповідає зазначеним вимогам, ухвалено з порушенням вимог процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі в цій частині позовних вимог.

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 303, 304, ч. 1 ст. 310, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про зобов'язання вчинити певні дії, скасувати і провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко