Справа № 450/1255/12 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/1971/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.В., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара О.Р., про визнання права власності на спадкове майно та усунення від спадкування,-

встановила:

В березні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Шаравара О.Р., просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1, як спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Усунути від спадкування за законом вказаного спадкового майна ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 1-3).

Крім цього, в березні 2012 року ОСОБА_2 подала в суд заяву про встановлення факту проживання однією родиною, у якій просила встановити факт спільного проживання, починаючи з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 із ОСОБА_2 у с. Борщовичі, Пустомитівського району та визнати ОСОБА_2 спадкоємцем ОСОБА_10 за законом четвертої черги (а.с. 1-3, справа №2-о/1316/21/12).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року вказані справи об'єднано в одне провадження, справі присвоєно № 1316/1255/2012.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара О.Р., про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та усунення від спадкування - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає, що таке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що в судовому рішенні нічого не зазначено про обґрунтування відмови у задоволенні вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування.

Також зазначає, що з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з ОСОБА_10, вели спільне господарство, були пов"язані спільним побутом, тобто проживали однією сім"єю.

З 08.04.2009 року по 23.04.2009 року ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні, усі витрати на лікування вона взяла на себе, а відповідачі жодного разу її не провідували та не надавали їй допомоги.

На переконання апелянта, суд не взяв до уваги показання свідків, які підтверджували, що вона з 2003 року по день смерті ОСОБА_10 піклувалася про неї, доглядала за її господарством.

Суд першої інстанції залишив поза увагою довідку виконкому Борщовицької сільської ради Пустомитівського району № 81 від 27.01.2010 року про те, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_10, остання перебувала на утриманні ОСОБА_2, що підтвердив у судовому засідання і голова Борщовицької сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, вона самостійно займалася її похованням.

З часу її смерті проживає у будинку та доглядає за господарством, тому вважає, що фактично прийняла спадкове майно, як спадкоємець за законом четвертої черги.

За життя спадкодавця відповідачі ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисно ухилялися від обов"язку утримувати спадкодавця, не доглядали за нею, не надавали їй жодної допомоги, а після її смерті звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. За таких обставин вважає вимоги відповідачів про отримання права власності на спадкове майно безпідставними, на її думку, їх необхідно усунути від спадкування.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з 2007 року у позивачки ОСОБА_2 була своя сім"я, члени якої потребували її постійної допомоги та догляду, також врахував, що за два місяці до смерті ОСОБА_10 ще працювала та була звільнена за власним бажанням, а відтак зазначене спростовує протилежні доводи позивача про тривалу непрацездатність померлої, тому суд вважав не доведеним, в розумінні ст. 3 СК України, факт проживання однією сім"єю позивачки із ОСОБА_10

Крім цього вказав, що оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, п"ятирічний строк проживання позивача з останньою не виповнився, в позивача ОСОБА_2 відсутні правові підстави для визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом померлої ОСОБА_10

Відтак, суд першої інстанції прийшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спірне нерухоме майно та усунення від спадкування спадкоємців за законом майна померлої ОСОБА_10 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, однак це не тягне за собою зміну чи скасування оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування, усунення від спадкування, встановлення факту, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 37 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина на належні померлій житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності може бути визнано на підставі рішення суду за умови наявності правових підстав для підтвердження позивачем права власності на спірне майно.

В свою чергу, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК Укораїни).

Згідно із ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із роз"ясненнями, які викладені у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Суд першої інстанції беззаперечно встановив і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_10 була одинокою та до дня смерті проживала в належному їй житловому будинку, потребувала допомоги, як особа похилого віку, яку надавала її сусідка ОСОБА_2

Факт допомоги позивача ОСОБА_2 покійній ОСОБА_10 стверджується і показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інш., які ствердили, що з 2003 року до дня смерті ОСОБА_10, позивач ОСОБА_2 піклувалась про неї.

Разом з тим, з відповіді на адвокатський запит СЗШ № 35 вбачається, що ОСОБА_10 працювала в СЗШ № 35 з 04.08.2004 р. на посаді техпрацівниці та була звільнена з посади за власним бажанням 07.08.2009 р., на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ № 161-к) (а.с. 133, 134).

В свою чергу, судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, яке видане Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району серія НОМЕР_1, 21.03.2007 року позивач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16, з цього часу спільно проживали однією сім"єю з їх малолітньою дитиною, здійснюючи крім цього, догляд за своєю матір"ю, яка також проживала з нею.

Наведене стверджується поясненнями, як і самої позивачки так і показаннями свідків, що виключає можливість паралельного проживання однією сім"єю, в розумінні ст. 3 СК України, з ОСОБА_10

Разом з цим, не погоджуючись з висновком суду першої інстанції в частині неможливості проживання в спірному житловому будинку, який складається з двох житлових кімнат, одна з яких використовувалася для утримання світських тварин, позивач, зокрема стверджуючи факт проведення в цій кімнаті ремонту, не виконала покладений на неї обов'язок в частині доведення переконливості доказів на які вона покликається (ст. 10 ЦПК України), а саме належними та допустимими доказами не підтвердила факт проведення ремонту у кімнаті і т.п.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення факту постійного проживання позивачки однією сім"єю з ОСОБА_10 до часу її смерті, оскільки такий виключається в розумінні ст. 3 СК України та спростовується фактичними та об'єктивними подіями у житті позивача ОСОБА_2

Що стосується доводів апелянта про відсутність у судовому рішенні обґрунтування відмови у задоволенні вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 № 14 роз"яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 12 цієї ж постанови передбачено, що у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині усунення відповідачів від права спадкування, суд першої інстанції необгрунтував з посиланням на матеріальний закон та не навів даних, на підставі яких доказів прийшов відповідного висновку в оскаржуваному рішенні, що не впливає на висновки апеляційного суду, однак поза увагою залишатись не може.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Беручи до уваги те, що ще за два місяці до смерті ОСОБА_10 працювала в СЗШ № 35 на посаді техпрацівниці, була звільнена з роботи за власним бажанням 07.08.2009 р., відтак на той час не перебувала у безпорадному стані, оскільки самостійно забезпечувала умови свого проживання, працювала та виконувала умови трудового договору, тому фактично не потребувала стороннього догляду.

З наведених підстав, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про усунення відповідачів від спадкування, оскільки належних доказів, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, на підтвердження наявності підстав, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідачів від спадкування за законом не надано, а доводи апелянта в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Викладені в апеляційній скарзі інші доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин