АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Колесник О.М.
№ 22-ц/796/4269/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони не обґрунтували підстав розірвання подружніх відносин та не надали з цього приводу доказів. Суд не надав належної оцінки поясненням сторін та доводам, викладеним в позовній заяві. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Відповідачка визнала позов та також не заперечувала проти розірвання шлюбу.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

ОСОБА_2 просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та розірвати шлюб.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис №810 (а. с. 4).

Від шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5, 6).

11 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, виходячи з того, що сторони не обґрунтували підстав припинення подружніх відносин, не вказали та не надали з цього приводу доказів. За висновком суду неможливо з'ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з позовом, підстави фактичного припинення шлюбу та мотиви з яких позивач просить розірвати шлюб.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було надано неналежну оцінку поясненням сторін та неправильно застосовано положення норм матеріального права.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що вони з ОСОБА_2 проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відносини між ними не мають ознак подружніх, у нього з відповідачкою існують великі розбіжності в інтересах та поглядах на життя, у зв'язку з чим подальше перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим. Також позивач зазначив, що у них з відповідачкою відсутні суперечності щодо місця проживання, виховання та утримання малолітніх дітей.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 визнала позов та також просила розірвати шлюб.

Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 і ОСОБА_2 наполягали на необхідності розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вже півроку проживають окремо та не намагаються примиритися.

Враховуючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, між ними відсутні суперечки щодо місця проживання, виховання та утримання малолітніх дітей, колегія суддів вважає за можливе розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва 30 червня 2007 року.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у зв'язку з його необґрунтованістю. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва 30 червня 2007 року, актовий запис №810.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді