У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаною вище заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду. На обґрунтування своєї заяви зазначала, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2013 року задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 172 486 грн 94 коп. Примусове виконання вказаного рішення здійснюється Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. Зазначає, що не має достатньо майна для відшкодування в повному обсязі заборгованості за кредитом, єдиним майном є квартира, що знаходиться в іпотеці банку та у якій проживає вона та її син. У період з 24 жовтня 2011 року по 5 червня 2012 року ОСОБА_3 перебувала у Черкаському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби в Черкаській області, внаслідок чого не мала можливості заробляти гроші та сплачувати за своїми борговими зобов'язаннями. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2012 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Черкаської області, її було засуджено до умовної міри покарання та з неї стягнуто на користь банку, в якості відшкодування матеріальної шкоди, грошові кошти в сумі 97 186 грн 33 коп. У подальшому ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2013 року їй було надано розстрочку виконання рішення суду на 48 місяців шляхом стягнення по 1 983 грн 39 коп. щомісячно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк». Водночас, через судимість, їй було складно влаштуватись на роботу. Тривалий час перебувала на обліку в центрі зайнятості, а тому немає постійного джерела доходу, крім того, повнолітній син є студентом та перебуває на ії утриманні. Зазначала, що має незадовільний стан здоров'я, у лютому 2014 року було встановлено II групу інвалідності з обмеженням умов праці, їй протипоказана праця поєднана з психоемоційним перевантаженням. На сьогоднішній день єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності. Просила розстрочити виконання рішення суду, встановивши максимальну суму щомісячного стягнення у розмірі 20 % від пенсійних виплат до повної сплати боргу згідно з рішенням суду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року, заяву ОСОБА_3 задоволено. Розстрочено виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2013 року у справі № 2314/9106/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошових коштів у сумі 172 486 грн 94 коп., встановлено максимальну суму щомісячного стягнення у розмірі 20 % від пенсійних виплат ОСОБА_3 до повної сплати боргу згідно з рішенням суду.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові ухвали та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про розстрочку виконання рішення, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, у неї відсутня робота, на її утриманні перебуває син, який є студентом денної форми навчання, та з неї стягуються кошти за іншими виконавчими документами, що не дає їй можливості у повному обсязі виконати рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2013 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 3 лютого 2011 року в сумі 154 091 грн 3 коп., штраф за порушення умов договору іпотеки в розмірі 16 735 грн, судові витрати в сумі 1 660 грн 91 коп., а всього - 172 486 грн 94 коп.

На виконання рішення суду 29 жовтня 2013 року Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У своїй заяві про відстрочку виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2013 року ОСОБА_3 посилалася на свою інвалідність, відсутність роботи, утримання сина та стягнення з неї коштів за іншими виконавчими документами.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте у порушення вказаної норми у заяві про розстрочку виконання рішення суду заявником не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових обставин, на що судами уваги звернуто не було, не надано жодних доказів на підтвердження складного збігу обставин чи наявності такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду відповідно до ст. 373 ЦПК України.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції змінює або скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено всупереч нормам процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки питання було вирішено всупереч нормам процесуального права, а саме ст. ст. 60, 373 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу у справі, якою відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу у справі, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

В.А. Черненко