АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2736/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_7, представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_9, які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що їхній батько ОСОБА_10 з 1990 року перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_8, під час якого подружжям було придбано квартиру за №8 по вул. Дерев'янко, 34, м. Умань, Черкаської області.

Таким чином, зазначають позивачі, придбана ОСОБА_10 та ОСОБА_8 квартира являється їх спільним сумісним майном подружжя і належить їм в рівних частках, оскільки іншого не встановлено.

ОСОБА_10 помер 15 квітня 2014 року. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказують, що після смерті батька - ОСОБА_10 залишилась спадщина, яка складається із ? частки квартири АДРЕСА_1. При своєму житті ОСОБА_10 заповіт не залишив.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10 являються позивачі, як діти спадкодавця, а також його дружина відповідачка ОСОБА_8

У встановлений законом строк, вказують ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вони подали до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_11 заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_10, на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу, зареєстровану у спадковому реєстрі за № 56080530.

Осінню 2014 року вони звернулись до відповідачки з проханням надати документи на вищезазначену квартиру для оформлення спадщини, однак отримали категоричну відмову.

21 жовтня 2014 року ними до приватного нотаріуса ОСОБА_11 подано заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10, однак не змогли надати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру, оскільки відповідачка утримує їх в себе.

Внаслідок зазначених вище дій відповідачки, 24 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_11 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися за їх захистом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та просили постановити судове рішення, яким визнати за ОСОБА_6 право власності, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_10, який помер 15 квітня 2014 року, на 1/6 частку квартири №8 по вул. Дерев'янко, м. Умані, Черкаської області. Визнати за ОСОБА_7 право власності, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_10, який помер 15 квітня 2014 року, на 1/6 частку квартири №8 по вул. Дерев'янко, м. Умані, Черкаської області; судові витрати по справі стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь позивачів.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим, таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового рішення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовних вимог, посилаючись на те, що спірна квартира №8 по вул. Дерев'янко, м. Умані, Черкаської області хоча і придбана під час шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , проте, за власні кошти відповідачки і є її особистою власністю, оскільки джерелом її придбання були не спільні кошти подружжя.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2009 року ОСОБА_8 дійсно купила у ОСОБА_12 двокімнатну квартиру під № 8 за адресою: м. Умань, вул. Деревянка, будинок № 34, загальною площею 49,6 кв.м. (а.с. 38), яка, в подальшому, була зареєстрована за відповідачкою. Як вбачається із умов укладеного договору, придбання вказаної квартири вчиняється за письмовою згодою ОСОБА_10, який є чоловіком ОСОБА_8, викладеною у вигляді заяви.

Встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1990 року.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, придбана згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2009 року квартира за № 8 за адресою: м. Умань, вул. Деревянка, будинок № 34, являється спільним сумісним майном подружжя і належить їм порівну.

Як передбачено ч. 1 ст. 357 ЦК України, « частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.»

Твердження ОСОБА_8, що спірна квартира, хоч і придбана під час шлюбу з ОСОБА_10, являється суто її особистою власністю, оскільки джерелом придбання даного майна були не спільні кошти подружжя, а її особисті кошти, а також кошти її сина ОСОБА_13, отримані від продажу їхньої приватизованої квартири АДРЕСА_2 є нічим неаргументованими.

В порушення вимог ст.60 ЦПК України, яка покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони відповідачки на адресу суду не було надано обєктивних , переконливих доказів придбання квартири АДРЕСА_3 виключно за її власні кошти, як не було і доведено факту придбання вказаного майна за рахунок коштів, виручених від продажу квартири АДРЕСА_2, тим більше враховуючи тривалий проміжок часу між вчиненням цих двох правочинів /понад 12 років/.

Поза увагою суду залишилося зясування джерела походження коштів, за які була придбана спірна квартира АДРЕСА_4 та належність вказаних коштів саме відповідачці.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із відповідачкою ОСОБА_8 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10, своєчасно звернулися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька, однак не отримали свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_4, вони мають право на частку в спадковому майні, що залишилося після смерті спадкодавця у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_4, а саме кожна на 1/6 частину даної квартири.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення заявлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовних вимог.

Долю судових витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_10, який помер 15 квітня 2014 року, право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_7 , як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_10, який помер 15 квітня 2014 року, право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_5.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2 800 гривень, тобто по 1400 гривень на користь кожної із позивачок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :