Справа 206/5485/15-ц
Провадження 2/206/1463/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, 24 травня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNT0GK00000068, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 14893,00 Долар США, терміном до 24.05.2021р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 16.09.2015 року має заборгованість в розмірі 8873,08 Долар США, яка складається з 8097,03 Долар США заборгованість за кредитом, 664,66 Долар США заборгованість по процентам за користування кредитом, 91,16 Долар США комісія за користування кредитом, 20,23 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 8873,08 (Долар США), що за курсом 22,00 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 року складає 195191,48 грн. за кредитним договором № DNT0GK00000068 від 24.05.2006 року та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві (а.с. 2-3).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив надати час домовитися з банком, просив відстрочку, та пояснив, що не має змоги сплачувати кредит за таким курсом.

Вислухавши доводи та пояснення сторін, їх представників, та дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 24 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNT0GK00000068, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 14893,00 Долар США, терміном до 24.05.2021р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.. (а.с.10-11).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № DNT0GK00000068 від 24.05.2006 року станом на 16.09.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 8873,08 Долар США, яка складається з 8097,03 Долар США заборгованість за кредитом, 664,66 Долар США заборгованість по процентам за користування кредитом, 91,16 Долар США комісія за користування кредитом, 20,23 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с.4-8).

Відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 року офіційний курс гривні на 16.09.2015 склав 22,00 грн. за 1 долар США (а.с.9).

24.05.2006р. на підставі заяви ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 13000,00 Долар США, що підтверджується меморіальним ордером (а.с. 33-34).

24.05.2006р. відповідно до заяв між ОСОБА_1 та ЗАТ «страхова компанія «ІНГОССТРАХ» було укладено договір страхування майна №DNT0010605GK та договір особистого страхування № DNT0010606LK (а.с.27-32).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Керуючись ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписував кредитний договір, а також отримував кошти, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Наразі кредитний договір № DNT0GK00000068 від 24.05.2006 р. відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Зміст ст.ст. 524, 533 ЦК України, прямо визначає порядок погашення зобовязання в національній валюті гривні, тому суд вважає за необхідним перерахувати боргові суми, які виражені у кредитному договорі між позивачем і відповідачем в іноземній валюті, американських доларах США, в національну валюту України гривню, по офіційному курсу НБУ в день ухвалення судового рішення.

Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором № DNT0GK00000068 від 24.05.2006 року у розмірі 8873,08 (Долар США), що за курсом 23,65 відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення складає 209827,93 грн.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 536, 549, 551, 610, 611, 1052, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 130, 131, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (і.н.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNT0GK00000068 від 25 травня 2006 року, що утворилася станом на 16.09.2015 року та складається із: заборгованості по сплаті кредиту у розмірі 8097,03 доларів США, процентів 664,66 доларів США, комісії 91,16 доларів США, пені 20,23 доларів США, що в сумі складає 8873(вісім тисяч вісімсот сімдесят три) долари 08 центів США, що за курсом 23,6477 відповідно до курсу НБУ складає 209827 (двісті девять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 93 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 (і.н.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2927,87 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков