ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/7833/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивач не зявився;

представника відповідача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2С.) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_3Г.) про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики, відповідач отримав від позивача суму позики у розмірі 40 000 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позичальником, відповідачем у справі, видано позивачу розписку від 03 лютого 2015 року, у якій посвідчено факт отримання ним визначених грошових коштів.

Однак, у встановлений договором та розпискою строк, відповідач не повернула суму позики, у звязку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути.

Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики 40 000 грн. до 03 травня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальник видав позикодавцю розписку від 03 лютого 2015 року.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А частиною 2 ст. 1047 цього Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач умов договору позики у визначений у ньому строк не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 40 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно зі стст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У звязку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 40 000 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 400 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 526, 610, 612, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 88, 174, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики у розмірі 40 000 грн., а також судовий збір у розмірі 400 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

.