Справа №345/5389/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2015 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Бойка М.Я.

секретаря - Шмігель І.О.

з участю : позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

представника третьої особи - Джаги Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача - Управління державної архітектурно - будівельної інспекції в Івано - Франківській області та Калуська районна державна адміністрація - відділ містобудування та архітектури житлово - комунального господарства та будівництва, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та отримавши дозвіл на перебудову індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, спільно з відповідачем, протягом 1991-1992 років збудували фундамент будинку. Надалі роботи з будівництва будинку були припинені через відсутність коштів. У 1998 році вона розірвала шлюб з відповідачем. Згодом виїхала на роботу за кордон. Повернувшись в Україну, виявила, що відповідач, захопивши частину фундаменту, на земельній ділянці, яка була виділена їй під забудову, самочинно збудував житловий будинок, чим порушив її права забудівника та унеможливив проведення нею житлового будинку згідно плану забудови.

Просить стягнути з відповідача, зменшивши позовні вимоги (а.с. 62), половину вартості нового фундаменту, який має намір збудувати на даний час, що становить 36 095 грн.

У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позов та підтвердили наведене.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали. Відповідач пояснив, що перебуваючи у шлюбі з позивачем, спільно протягом 1991-1992 років збудували фундамент будинку. Надалі роботи з будівництва будинку були припинені через відсутність коштів. У 1998 році вона розірвала шлюб з ним, а згодом виїхала на роботу за кордон, покинувши дитину.

З метою забезпечення житлом себе та дитини, він на цьому ж місці збудував житловий будинок, використавши при цьому тільки частину фундаменту. Будівництво ним здійснено самочинно. Оскільки більша частина фундаменту існує, то позов не визнає. Окрім цього, позивач включила у вартість фундаменту 15 000 штук цегли та 5 м3 піску, яких не було, і які не є складовою частиною фундаменту.

Представник третьої особи - відділу містобудування та архітектури суду пояснила, що вартість фундаменту визначена без проведення технічної експертизи. Відповідач звертався за дозволом на забудову будинку, однак йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю згоди забудівника - позивача. На даний час відповідач здійснив самочинне будівництво житлового будинку. Позивач може використати земельну ділянку, яка залишилася вільною, під забудову, однак після цього у неї не буде заїзду до будинку.

Представник управління державної архітектурно - будівельної інспекції подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено і підтверджено матеріалами справи (а.с. 12 - 14, 24 - 31), що позивач отримала в 1990 році дозвіл на перебудову індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1. За час спільного проживання у шлюбі сторони протягом 1991 - 1992 років збудували фундамент будинку.

За час перебування позивача за кордоном, відповідач, використавши частину збудованого фундаменту, на земельній ділянці, яка була виділена їй під забудову, самочинно збудував житловий будинок, чим порушив її права забудівника та унеможливив проведення нею житлового будинку згідно плану забудови. Зазначену обставину у судовому засіданні підтвердив відповідач та свідок ОСОБА_7 Житловий будинок було збудовано через відсутність умов для проживання у старому будинку.

Таким чином, відповідач, збудувавши новий будинок на земельній ділянці, яка була виділена позивачу під забудову, використавши частину спільно збудованого фундаменту, порушив її права забудівника та унеможливив проведення нею житлового будинку згідно плану забудови, чим спричинив їй шкоду.

Як вбачається із кошторисного розрахунку (а.с. 32 - 38) вартість спорудження нового фундаменту для будівництва в межах, які зазначені у будівельному паспорті (а.с. 24 - 31) становить 72 190 грн. У судовому засіданні інженер-кошторисник ОСОБА_8 підтвердила зазначену суму та пояснила, що сума виведена на підставі цін, що діяли на час складання кошторисного розрахунку та, в межах розміру фундаменту, зазначеного в будівельному паспорті, без виїзду на місце. 15 000 штук цегли та 5 м3 піску у кошторисний розрахунок включено зі слів позивача.

У судовому засіданні позивач та представник позивача не довели наявність 15 000 штук цегли та 5 м3 піску, які включено у кошторисний розрахунок. Жодних документів чи доказів про їх придбання суду не надано.

Окрім цього зазначені будівельні матеріали не є складовою частиною фундаменту, а позивач, у передбачений законом трирічний строк з часу розірвання шлюбу не ставила питання про поділ майна подружжя.

Тому суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, і стягнути з відповідача в користь позивача суму заподіяної шкоди без врахування сум вартості 15 000 штук цегли та 5 м3 піску природного збагаченого, що становитиме:

72 190 (загальна сума) - 209306 грн. (вартість 15 000 штук цегли) - 750 грн.(вартість 5 м3 піску природного збагаченого) = 42 134 грн. : 2 (половина вартості) = 21067 грн., із пред'явлених до стягнення 36 095 грн.

Позивач зменшила суму позовних вимог з 72190 грн. на 36095 грн. ( а.с. 62), та просить повернути їй частину сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за рішенням суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому, слід зобов'язати Калуське управління державної казначейської служби України в Івано - Франківській області повернути позивачу ОСОБА_1 361,05 грн. судового збору.

У задоволенні решти позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 16, 321, 1166 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 21 067,00 грн. заподіяної шкоди та 243,60 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовити.

Зобов'язати Калуське управління державної казначейської служби України в Івано - Франківській області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_2 361,05 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий: