Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2766/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Голованя А.М.

суддів - Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

за участю секретаря - Аліксійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 104) про стягнення трьох відсотків річних, втрат від інфляції, моральної шкоди і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому зазначала, що рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2001 року з Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 104) (далі - Олександрівський ВЦ № 104 УДПтСУ в Кіровоградській області) на користь її чоловіка ОСОБА_3 стягнуто 5 959 грн за договором купівлі-продажу жилого будинку, розташованого в с. Ясиноватка Олександрівського району Кіровоградської області.

Виконавчий лист був переданий на виконання, а 21 лютого 2002 року було відкрито виконавче провадження, але кошти її чоловіку за його життя сплачені не були, 01 червня 2010 року ОСОБА_3 помер.

Посилаючись на вказані обставини, позивач як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на свою користь 17 081 грн 56 коп. інфляційних втрат за період з 01 березня 2002 року по 30 серпня 2014 року, 1 830 грн. 17 коп. - 3 % річних за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2013 року та 20 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної несвоєчасним виконанням судового рішення.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Олександрівського ВЦ № 104 УДПтСУ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_2 17 081 грн 56 коп. інфляційних втрат, 1 830 грн 17 коп. - 3 % річних та 389 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення суду першої інстанції просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Позивач ОСОБА_2, яка була повідомлена про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку в засідання апеляційного суду не прибула. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, яка заперечила проти доводів скарги, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалене у справі судове рішення в частині вирішення вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, не відповідає вищезгаданим вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що нараховані позивачем інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01 січня 2003 року по день смерті ОСОБА_3 01 червня 2010 року до складу спадщини не входять, оскільки вони не були присуджені судом за життя спадкодавця. Застосування приписів ст. 625 ЦК України за період після прийняття спадщини позивачем є безпідставним, оскільки після відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом на її ім'я кошти були перераховані своєчасно.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 1999 року за договором купівлі-продажу, зареєстрованим в реєстрі за № 31 нотаріусом Олександрівської районної нотаріальної контори, установа ІК 305/104 УМВС України в Кіровоградській області придбала у ОСОБА_3 жилий будинок по вул. Центральній,13 в с. Ясиноватка Олександрівського району Кіровоградської області за 4 360 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2001 року з виправної колонії № 104 ДДВП України в Кіровоградській області, правонаступником якої є Олександрівський ВЦ № 104 УДПтСУ в Кіровоградській області, на користь ОСОБА_3 стягнуто 4 360 грн. за договором купівлі-продажу житлового будинку, 1 286 грн. 20 коп. інфляційних втрат за період 2000-2001 роки, 58 грн. 80 коп. державного мита та 25 грн. 50 коп. за послуги Кіровоградського обласного управління статистики (том.1, а. с. 14).

01 червня 2010 року ОСОБА_3 помер.помер.

ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2012 року за заявою ОСОБА_2 видано дублікат виконавчого листа № 2-940/2001 на виконання рішення цього ж суду від 11 грудня 2001 року.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2013 року замінено сторону у виконавчому провадженні, стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року поновлено ОСОБА_2 строк для пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання.

07 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-940/2001 про стягнення з виправної колонії № 104 ДДВП України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_3 5 959 грн та 09 липня 2014 року відкрито виконавче провадження.

13 жовтня 2014 року платіжним дорученням № 688 ОСОБА_2 було перераховано на платіжну картку 5 619 грн. 78 коп.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що оскільки відповідач своєчасно не сплатив присуджені за життя її чоловіку ОСОБА_3 грошові кошти, то відповідно до приписів ст. ст. 625, 1216 ЦК України він повинен сплатити на її користь індекс інфляції та 3 % річних за період прострочення, а також відшкодувати моральну шкоду.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

Таким чином, у позивача виникло право на відшкодування збитків у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних, заподіяних спадкодавцеві внаслідок невиконання грошового зобов'язання.

У той же час, слід звернути увагу на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання в сумі 4 360 грн. і внаслідок знецінення саме цієї суми він повинен відшкодувати позивачу збитки у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних. Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на відшкодовану рішенням суду від 11 грудня 2001 року суму інфляційних втрат законом не передбачено.

Проте, повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню в частині вирішення зазначених вимог з підстав передбачених п.п.2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача збитків:

-інфляційних втрат за період з 01 березня 2002 року по 30 серпня 2014 року, з визначенням індексу інфляції, яка складає 307,67%, виходячи із розрахунку ( 99,8 %х108,2%х112,3%х110,3%х111,6%х116,6%х122,3%х112,3%х109,1%х104,6%х99,8%х100,5%х112,9%= 307,67%), (307,67% : 100)х 4 360 грн. = 13 414,41 грн.;

-три проценти річних за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2013 року, за 11 років, виходячи із розрахунку (4 360 х 3) :100) х11= 1438,80 грн., а всього (13 414,41 грн. + 1438,80 грн.) = 14 853,21 грн.

Зазначене відповідає мотивам і висновкам викладеним в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, постановленої за наслідком перегляду рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року, і які, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, є обовязковими для суду апеляційної інстанції.

При визначенні остаточної суми збитків у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних суд апеляційної інстанції також ураховує те, що з відповідача на користь позивача вже було стягнуто на відшкодування зазначених збитків: 20.07.2015 року - 5 747,51 грн. та 29.07.2015 року - 500 грн., а всього 6 217,51 грн.( том.2, а.с. 16-19)

ОСОБА_1, на користь позивача необхідно стягнути збитки у розмірі 8 635,80 грн. (14 853,21 - 5 747,51= 8 636,80).

Як правильно вказав суд першої інстанції ст..ст. 23, 1167 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.2 ППВСУ від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством. Законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами,тому позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, позивачеві суд присуджує з відповідача понесені судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних та ухвалити в цій частині нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№104) на користь ОСОБА_2 8 635,80 грн. інфляційних втрат і трьох процентів річних та 243,60 грн. судового збору.

В частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: