"02" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участю секретаря Локоткової І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Вимоги мотивує тим, що 27.04.2013 року між ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2067102, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1.
10 серпня 2013 року по автодорозі №Т16-10 відповідач, керуючи вищевказаним автомобілем марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1, відволікся від керування, не витримав безпечну дистанцію, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2013 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.
На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 в сумі 26 693 грн. 82 коп.
Всупереч вимог закону відповідач протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово не надав позивачу повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Дане повідомлення було надано ОСОБА_1 лише 29.01.2014 року без будь-яких підтверджуючих документів поважності причин невиконання обовязку по повідомленню страхової компанії. Тому після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки, у тому числі витрати на експертне дослідження в розмірі 300,00 грн., таким чином, загальна сума збитку складає 26 993, 82 грн.
12 березня 2015 року ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулося до ОСОБА_1 з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу. Проте вказана претензія 20.04.2015 року відділенням УДППЗ «Укрпошта» була повернута адресату у звязку із закінченням терміну її зберігання.
У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу сплачену суму страхового відшкодування 26 993,82 грн.
В судове засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», у заяві вказав, що позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і третьої особи та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2013 року, ОСОБА_1 10 серпня 2013 року близько 14 год. 00 хв. керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись по а/д Т 16-10 9 км. + 150 метрів, відволікся від керування, не витримав безпечну дистанцію, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, правопорушник заподіяв матеріальної шкоди транспортним засобам, чим порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України. (а.с. 9). Даною постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_3, був застрахований в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2067102 від 26.04.2013 року (а.с. 7).
Відповідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.
Згідно звіту № 1344 від 13.09.2013 року складеного ФОП «Івасенко Петро Петрович» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_4, в результаті його пошкодження в ДТП складає 26 693,82 грн. (а.с. 11-13).
За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 300,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату від 16.09.2013 року та платіжним дорученням № 689 від 01.10.2013 року (а.с. 23, 23 зв.)
На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За нормою п.п. ґ) п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Статтею 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, серед іншого, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Судом встановлено, що на виконання вимог вищевказаної норми закону відповідач протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 10.08.2013 року, не повідомив позивача про подію ДТП та з такою заявою звернувся лише 29.01.2014 року.
З метою урегулювання спору позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію від 12.03.2015 року про відшкодування коштів в порядку регресу (а.с. 25-26). Проте вказана вимога відділенням УДППЗ «Укрпошта» була повернута без вручення у звязку із закінченням терміну її зберігання.
У спростування зазначеного відповідачем будь-яких доказів суду не надано.
Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у звязку з чим із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» необхідно стягнути кошти в сумі 26 993 грн. 82 коп.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 269 грн. 94 коп. (а.с. 6).
Керуючись ст. 27 Закону України Про страхування, ст. ст. 12, 22, 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 62, 64, 74, 76, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» сплачене страхове відшкодування у розмірі 26 693 грн. 82 коп., вартість експертного дослідження в сумі 300 грн. та судовий збір в сумі 269 грн. 94 коп., а всього суму 27 263 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят три) грн. 76 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя