Справа №578/503/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2042/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 22 вересня 2015 року

у справі за позовом, поданим ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 до Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, третя особа Державне підприємство «Краснопільське лісове господарство», про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 22 вересня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності від 15 березня 1995 року квартира № 3 у житловому будинку № 110 по вул. Шлях в с. Барилівка Краснопільського району Сумської області належала на праві спільної сумісної власності позивачці у справі та її чоловіку ОСОБА_5, після смерті якого 01 грудня 2006 року, ОСОБА_3 успадкувала його частку у будинку та стала єдиним його власником (а. с. 10, 15).

Цей будинок складається з 4-х окремих квартир з самостійними входами. На земельній ділянці разом з будинком розташовані господарські будівлі та споруди: сараї літ. Б, В, погріби літ. п/г, Г, Д, гараж літ. Е, навіс літ. Ж, теплиця літ. З та колонка літ. І (а. с. 11-14, 16).

З довідок виконкому Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 08 жовтня та 03 грудня 2014 року слідує, що квартира № 3 в будівлі колишньої садиби Грунівського лісництва по вул. Шлях, 110 у с. Барилівка, в якій зареєстрована та проживає ОСОБА_3, обліковується по сільській раді, а інші квартири № № 1, 2, 4 - не обліковуються і на балансі не перебувають; у них ніхно не зареєстрований та не проживає (а. с. 18, 19).

На балансі ДП «Краснопільський лісгосп» зазначена садиба теж не перебуває (а. с. 17, 107).

Представник відповідача ОСОБА_6 в суді першої інстанції пояснив, що спірне майно знаходиться за межами населеного пункту с. Барилівка на землях лісового фонду і до 1986 року належало Грунівському лісництву, при подальшому приєднанні якого до Осоївського лісництва мешканців квартир № № 1, 2 та 4 по вул. Шлях, 110 в с. Барилівка було переведено до Осоївського лісництва, а мешканці квартири № 3 залишилися проживати в ній.

Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим 16 липня 2015 року, та долученими до нього фотографіями теж підтверджується те, що частина приміщень будинку не заселена і знаходиться у занедбаному стані (а. с. 66-86).

З огляду на положення ст. 382 ЦК України, ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачці, як власнику однієї з квартир у даному багатоквартирному будинку, належать і приміщення загального користування та допоміжні приміщення, в утриманні яких вона зобовязана брати участь.

Надані стороною позивачки товарні чеки за 2013-2014 роки свідчить лише про придбання деяких будівельних матеріалів у незначній кількості та на невеликі суми (а. с. 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97).

У той же час позивачка всупереч нормам ст. 60 ЦПК України не надала належних засобів доказування щодо фактичного утримання та володіння нею безпосередньо саме спірними квартирами № 1, № 2 та № 4 у стані їх привласнення, що має істотне значення для перевірки обґрунтованості її позовних вимог, оскільки відповідно до абз. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Щодо господарсько-побутових будівель, то згідно зі статтями 186, 380, 381 ЦК вони вважаються приналежністю будинку, як головної речі, і не є самостійними нерухомими обєктами, тому право власності на них окремо визнаватися не може.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції вірно відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог, ухваливши з нього приводу рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке на підставі ст. 308 ЦПК слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, відхилити, а рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 22 вересня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -