АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача СтрижеусаА.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника відповідача Кахраманова Р.Н.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Литвінової КатериниАнатоліївни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів,

Справа №755/15839/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1068/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 52036,92 доларів США.

В обґрунтуваннґ позовних вимог посилалась на те, що 31 липня 2013 року ОСОБА_4 був розміщений в ПАТ КБ «ПриватБанк» (Севастопольська філія) депозитний вклад на умовах, що містяться в заяві № SAMDN 0253. Умовами оформлення вкладу передбачено, що сума вкладу складає 49184,34 доларів США, вклад розміщений строком на 366 днів - по 31 липня 2014 року, на суму вкладу нараховуються проценти в розмірі 8,5 річних з щомісячною їх виплатою. 31 липня 2013 року позивачем було перераховано грошові кошти у розмірі 49184,34 доларів США на депозитний рахунок за договором. Починаючи з 15 березня 2014 року відповідач спочатку тимчасово, а потім зовсім припинив роботу своїх відділень на території Криму. З цієї дати були заблоковані всі рахунки, що позбавило позивача можливості користуватись належними їй грошовими коштами, що знаходяться на її банківських рахунках. У зв'язку з цим позивач звернулася до відповідача із заявою від 28 травня 2014 року про розірвання депозитного договору, в якій просила розірвати депозитний договір з 01 червня 2014 року та надати виписку про нарахування процентів за весь час дії цього договору, про суму залишку грошових коштів на рахунку, а також повідомити про час та місце отримання вкладу і процентів за договором. Однак відповідь позивачем не отримана, тому просить стягнути грошові кошти в розмірі, вказаному у довідці, отриманій від відповідача, згідно якої залишок на рахунку позивача за вищезазначеним договором становить 52036,92 доларів США.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму депозитного вкладу та відсотків за договором банківського вкладу в розмірі 52036,92 Доларів США (п'ятдесят дві тисячі тридцять шість доларів США дев'яносто два центи США).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () в дохід держави судовий збір у сумі 3654,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставідовіреності в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючсиь на те, що рішення суду є безпідставним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процессуального права.

При цьому зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя. Банком Росії прийняте рішення №РН-33/І від 21 квітня 2014 року про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя. Створена Російською Федерацією автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» повністю замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача, що укладалися працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»» не лише депозитними, але і за кредитними, орендними та ін. На інтернет - сайті був розміщений номер рахунку АНО «ФЗВ», на який пропонувалося здійснювати зарахування заборгованості та чергових платежів за кредитними договорами, що укладалися Кримською філією банку. Крім того АНО «ФЗВ» неодноразово зазначалось, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк» буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території АРК. Вважає, що зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополя, а тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилися, про день та ча розгляду справи представник позивача ОСОБА_6 повідомлялася належним чином (а.с.128), атому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи наявний спір та задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовою задовольнити вимоги позивача про повернення суми вкладу, відповідач порушив охоронювані законом майнові права вкладника та його права як споживача фінансових послуг.

Колегія суддів вважає висновок суду законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.07.2013р. року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDN 0253 на оформлення вкладу «Стандарт на 12 міс.», згідно якої позивач просила оформити їй в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на умовах: сума вкладу - 49184,34 Доларів США, строк вкладу - 366 днів - по 31.07.2014р. включно, процентна ставка на дату укладення вкладу - 8,5 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - НОМЕР_3 (а.с. 7).

Згідно п. 5 Заяви, вкладник та Банк мають право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору.

Якщо Клієнт вимагає розірвання договору, а строк вкладу ще не закінчився, сума вкладу повертається, за неповний строк вкладу проценти сплачуються за зниженою процентною ставкою (п. 6 договору).

Оригінал зазначеного договору (заява) була надавлася суду для огляду в судовому засіданні.

Виконання позивачем умов Договору щодо внесення грошових коштів в сумі 49184,34 Доларів США підтверджується платіжним дорученням № від 31.07.2013р. (а.с. 8), оригінал якого було оглянуто судом в судовому засіданні.

Згідно довідки № 44582838 від 05 травня 2014 року (а.с. 91), оригінал якої також було оглянуто судом у судовому засіданні, ОСОБА_4 станом на 05 травня 2014 року має в ПАТ КБ «ПриватБанк», серед інших рахунків, рахунок НОМЕР_4, тип рахунку - Стандарт, строк - 366 днів, дата оформлення 31.07.2013р., валюта USD, сума коштів на рахунку - 52036,92.

28 травня 2014 року позивачем була подана заява про розірвання депозитного договору, в якій позивач виклала вимоги про: розірвання договору № SAMDN 0253 від 31 липня 2013 року з 01 червня 2014 року; видачу суми вкладу та нарахованих процентів; надання виписки про нараховані проценти за вкладом за весь період дії договору; надання довідки про суму залишку грошових коштів на рахунку станом на дату розірвання договору; повідомлення місця та часу отримання вкладу та нарахованих процентів за вищезазначеним договором (а.с. 9). Згідно наявного у позивача поштового повідомлення, оглянутого в судовому засіданні, вищезазначена заява була отримана відповідачем 02 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на якупоширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За умовами договору Вклад «Стандарт на 12 місяців» № SAMDN0253 від 31 липня 2013 року, укладеного між сторонами, у вкладника та у банку є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору. За неповний строк вкладу проценти виплачуться по зниженій процентній ставці (а.с.4).

Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу «Стандарт на 12 місяців» від 31 липня 2013 року був укладений між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване у м.Севастополі, при цьому реєстрація її місця проживання на тимчасово окупованій території жодним чином не може впливати як на обсяг її прав як громадянина України, так і на визначені Конституцією України гарантії захисту прав громадян України, громадян інших держав та осіб без громадянства.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

За таких обставин суд першої інстанції вірно виходив з того, що банком не виконано зобов'язань за договором банківського вкладу щодо повернення суми вкладу і процентів, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу та процентів.

Решта доводів апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке б могло призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника представника відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: