Справа № 199/3878/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Подорець О.Б., за участі секретаря Голубніченко В.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розділ майна подружжя, посилаючись на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 1992 року по 25 червня 2014 року, під час якого 03 квітня 1998 року була придбана 41/100 частина квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 479. Покупцем в договорі купівлі-продажу вищезазначеної квартири зазначений відповідач по справі ОСОБА_2, однак квартира була придбана за спільні кошти подружжя. Отже вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд визнати за нею право власності на 41/200 частин квартири АДРЕСА_1, припинити право власності ОСОБА_2 на 41/200 частин вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 серпня 2014 року позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі.

Ухвалою суду від 17 лютого 2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2014 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнали, однак вважали, що вимоги про припинення права власності на частину відповідача є передчасними.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 1992 року, який було розірвано 25 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року, яке набрало чинності про розірвання шлюбу.

В період шлюбу сторонами було придбано майно, а саме згідно з договором купівлі-продажу квартири від 03 квітня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 479 сторони придбали 41/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 22 КпШС України (яка діяла на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Згідно зі ст. 60 СК України (яка діє на час виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи встановлені обставини та докази, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку, що під час подружнього життя сім'єю сторін по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була придбана 41/100 частина квартири АДРЕСА_1.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України (яка діє на час виникнення спірних правовідносин) у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З роз'яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Одночасно сторони по справі поставили питання щодо скасування заходів забезпечення позову, що суд вважає можливим, зважаючи на думку сторін.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 334 грн. 65 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 154, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Розподілити спільне сумісне майно подружжя - 41/100 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, та ОСОБА_2, право власності по 41/200 частин за кожним квартири АДРЕСА_1, житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 47,1 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 334 (триста тридцять чотири) грн. 65 коп.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна - 41/200 частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, накладені ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року (номер запису про обтяження 5868918) - скасувати.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 20 лютого 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець