Справа № 502/223/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Балан М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та в позові зазначила, що сімейні стосунки між ними фактично припинено з травня 2014 року в зв'язку з несумісністю характерів. Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з тим, що сімейні стосунки припинено, позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачем було надане клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, надав заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом достовірно встановлено, що 17.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про шлюб № 54 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про народження № 330 - сторони є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказано в довідці, виданій 16 січня 2015 року виконавчим комітетом Кілійського району Одеської області за № 140, до складу сім'ї ОСОБА_1 проживаючої в АДРЕСА_1, входять: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 17.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про шлюб № 54.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан