У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А.,
Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом примусового виселення з житлового приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі договору дарування, укладеного 19 липня 2013 року між ОСОБА_5, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 15 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 612, діяв представник ОСОБА_6, вона є власником 5/9 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що колишній власник чинить перешкоди в користуванні будинком, позивач просила суд усунути перешкоди та виселити відповідача з частини вказаного житлового приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належною їй на праві власності часткою у розмірі 5/9 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення ОСОБА_5 з належної ОСОБА_4 частки житлового будинку.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М. Горелкіна Н.А.
Іваненко Ю.Г.