Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Люботинське комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Люботинської міської ради Харківської області (далі - ЛКЖРЕП) звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 4633,24 грн, інфляційні нарахування в сумі 1 181,72 грн, три відсотки річних в сумі 217,08 грн, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території але не сплачує за них. Оскільки ЛКЖРЕП було визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, та на балансі підприємства знаходиться зазначена адреса просило позов задовольнити.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 633 грн 24 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1 181 грн 72 коп., 3 % річних в розмірі 217 грн 08 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 липня 2015 року рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня

2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем фактично надаються послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території де проживає відповідач, що підтверджується наданими доказами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, та споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 08 серпня 1999 року № 503 житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс ЛКЖРЕП.

Договір про надання послуг з обслуговування будинку, в якому розташована належна відповідачу квартира, та прибудинкової території між сторонами не укладався.

У разі відсутності укладення договорів з комунальними підприємствами, обсяг прав та обов'язків сторін, які, відповідно до ст. 11 ЦК України виникають також з дії та вчинків осіб, визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.

Неналежне виконання відповідачкою зобов'язань підтверджується розрахунком заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території ОСОБА_4, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, з якої вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_4 в розмірі 4633,24 грн., яка виникла за надані їй послуги з січня 2012 року по грудень 2014 року до теперішнього часу не сплачена.

У зв'язку з порушенням відповідачкою виконання зобов'язання, та наявності вимог позивача про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, ОСОБА_4, відповідно до розрахунку інфляційних нарахувань та 3% річних також має сплатити на користь позивача інфляційні нарахування у сумі 1 181,72 грн. та 3 % річних у сумі 217,08 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При цьому, відносини між виконавцем та споживачем у разі незадоволення останнього якістю наданих послуг врегульовані ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановивши факт надання позивачем житлово-комунальних послуг, відповідної якості, по утриманню будинку, в якому розташована квартира відповідача та прибудинкової території та наявності заборгованості по оплаті отриманих послуг, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Що стосується доводів скаржника та її представника про те, що судом не дотримано вимог законодавства, неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, вкладено висновки, які не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а позивачем не доведено своїх вимог, то суд касаційної інстанції не приймає їх до уваги, оскільки в силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, письмових заперечень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 15 липня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 липня 2015 року в справі за позовом Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

Ю.Г.Іваненко