АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/352/2015 Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П. Категорія 27 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 23 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової І.В.
Суддів:Вейтас І.В.
Склярської І.В.
при секретарі:Благовещенській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 травня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення 85408,01 грн. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 20.03.2006 року Банк надав відповідачці 10000 грн. кредиту зі сплатою 24% річних за користування коштами на суму залишку заборгованості.

Відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань, внаслдідок чого утворилась заборгованість, просило задовольнити позов.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 22.05.2014р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Банку 28937,50 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 26487,50 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 450 грн. комісії за користування кредитом, 2000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 289,38 грн. судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в апеляційному порядку переглядається вдруге.

Заслухавши доповідача та представника позивача, відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2006 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір №НЕ10SE00000864, згідно якого позивач надав відповідачу строковий кредит на строк до 20.03.2009 року у розмірі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту /а.с. 5-6/.

Пунктом 7.1 укладеного договору передбачено, що правовідносини між сторонами діють з моменту укладення договору і до повного виконання зобов'язань сторонами.

Позивач свої зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору /а.с. 29/.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15.01.2008 року з ОСОБА_5 на користь Банку стягнуто заборгованість за договором №НЕ10SE00000864 від 20.03.2006 року, яка уторилася станом на 06.11.2007р. у розмірі 10311,51 грн., з яких 7906,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1924,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 150,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 330,09 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором /а.с. 23/.

Дане рішення звернуто до виконання.

01.04.2013 року виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище рішення суду закінчено у зв'язку зі стягнення боргу повністю /а.с. 36/.

Згідно розрахунку Банку заборгованість ОСОБА_5 за договором №НЕ10SE00000864 від 20.03.2006 року станом на 30.01.2014 року становить 85408,01 грн., з яких: 450,00 грн. - заборгованість по комісії; 26487,50 грн. - заборгованість по процентам; 58470,51 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором /а.с. 3-4/.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, згідно п. 7.1 кредитного договору передбачено, що правовідносини між сторонами діють до повного виконання зобов'язань сторонами, ухвалення рішення суду про дострокове стягнення заборгованості не виключає стягнення процентів та неустойки, суд задовольнив позовні вимоги Банку в частині стягнення процентів і комісії, а розмір заявленої Банком суми пені 58470,51 грн. зменшив до 2000 грн. на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, як таку, що значно перевищує розмір збитків.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитися неможливо, оскільки висновки суду не відповідає обставинам справи, а обставини, які суд вважав встановленими, не доведено, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору не передбачено. Строк кредитного договору встановлено сторонами (п.1.1) до 20.03.2009р. Крім того, судовим рішенням вся кредитна заборгованість за договором стягнута, рішення суду виконано.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

При розгляді справи місцевим судом, ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності не заявляла, що підтверджено нею при розгляді справи апеляційним судом.

З урахуванням вищенаведеного та стягнення рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15.01.2008р. з ОСОБА_5 кредитної заборгованості, визначеної станом на 06.11.2007р., яка погашена останньою 01.04.2013р., що підтверджується розрахунком Банку /а.с. 78/ та копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2013р. /а.с. 36/, колегія суддів приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог Банку про стягнення процентів, починаючи з 07.11.2007р. по 20.03.2009р.

Так як Банк надав розрахунок, в якому відсутні відомості про заборгованість станом на 07.11.2007р. /а.с. 129-131/, то колегія суддів вважає за необхідне від суми накопиченої заборгованості по процентах, розрахованих позивачем станом на 20.03.2009р., відняти їх також накопичувальну суму станом на 20.11.2007р., а саме: 6726,32 грн. - 2075,29 грн., що становить 4651,03 грн.

Оскільки встановлена судом сума заборгованості по процентам не відповідає обставинам справи, то рішення суду в частині стягнення процентів слід змінити, зменшивши їх суму до вищезазначеної.

Так як станом на 20.03.2009р. розмір накопичувальної суми комісії становить 450 грн., апелянт не спростувала вказаний розмір такої заборгованості, то рішення суду в частині стягнення комісії слід залишити без змін.

Що стосується стягнення заборгованості з пені, то колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у т.ч. про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов'язано його початок.

Нарахування неустойки після закінчення строку дії договору не передбачено, оскільки строк позовної давності відносно нарахування суми пені є спеціальним і збільшенню не підлягає.

Таким чином, вимоги Банку про стягнення пені поза межами дії кредитного договору, тобто після 20.03.2009р., є безпідставними.

Щодо вимог про сплату пені, розрахованої до вказаної дати, то Банк, звернувшись до суду із даним позовом 25.02.2014р., пропустив строк позовної давності, про поновлення якого не просив.

Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду України в постанові №6-100цс14 від 03.09.2014р.

Оскільки висновки суду щодо стягнення пені не ґрунтуються на нормах матеріального права, то рішення суду у вказаній частині слід скасувати та ухвалити нове, яким у стягненні пені Банку відмовити.

З урахуванням вимог ч.5 ст. 88 ЦПК України рішення суду також слід змінити в частині стягнення судових витрат, зменшивши стягнуту судом з ОСОБА_5 на користь Банку суму з 289,38 грн. до 243,60 грн.

На підставі ч.1 ст. 1054 ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 316, пп.2,3 ч.1 ст.307, пп. 2,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 травня 2014 року в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та судових витрат змінити, зменшивши суму 26487,50 грн. до 4651,03 грн. та 289,38 грн. до 243,60 грн. відповідно.

Це ж рішення суду в частині стягнення пені скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні вимог про стягнення пені відмовити.

Це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом залишити без змін.

Рішення суду в частині визначення загальної суми заборгованості змінити зменшивши суму 28973,50 до 5101, 03 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 27 лютого 2015 року

Рішення набрало законної сили 23 лютого 2015 року

Суддя: І.В. Цуканова

Секретар судового засідання: О.О.Благовещенська