УХВАЛА

20 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (удаваним) та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у листопаді 2009 року звернулася до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з проханням надати їй в борг грошові кошти для погашення кредиту. Сторони домовившись про позику в сумі 10000,00 грн. З метою забезпечення вказаного боргового зобов'язання, вона погодилася укласти з відповідачем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу належної їй квартири АДРЕСА_1. Зазначений договір було посвідчено 30 листопада 2009 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А. Крім того, позикодавці 30 листопада 2009 року надали їй розписку, в якій зобов'язалися розірвати договір купівлі-продажу квартири після своєчасної виплати нею на їх користь 2 860 доларів США.

Посилаючись на те, що вона не мала наміру відчужувати належне їй житло за заниженою ціною, а лише забезпечувала своє боргове зобов'язання перед відповідачем, договір купівлі-продажу від 30 листопада 2009 року є удаваним правочином, укладеним з метою приховати договір позики, позивач просила суд задовольнити позов.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст.ст. 1046-1050 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст.ст. 1046-1050 ЦК України заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

від 12 травня 2014 року у справі про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки удаваними в частині покупця та ціни, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання права приватної власності на житловий судинок та земельну ділянку.;

від 6 червня 2014 року у справі про визнання договору купівлі-продажу удаваним правочином;

від 29 вересня 2014 року у справі про витребування квартири із чужого незаконного володіння, припинення права власності на квартиру,визнання за нею права власності; за зустрічним позовом про визнання правочину недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним правочином та визнання права власності на квартиру.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» з подальшими змінами та доповненнями, судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п.1 ч. 1

ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-У.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права

Із змісту доданих до заяви ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2014 року та від

29 вересня 2014 року вбачається, що даним судовим рішенням справа розглядалася судом касаційної інстанції, з підстав передбачених главою 3 розділу 5 ЦПК України, а відтак, на них не може здійснюватися посилання на підтвердження неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2014 року не може бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст. 1046-1050 ЦК України, оскільки правовий висновок, зазначений у даному судовому рішенні у порівнянні з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, яку просить переглянути заявник, ґрунтується на різних фактичних обставинах, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції вищезазначених норм матеріального права.

За таких обставин неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права не відбулося, а тому у допуску даної справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада

2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (удаваним) та визнання права власності на квартиру відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В. С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська