У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Леванчука А.О., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», поданою представником Шулікою А.В., на рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 травня 2007 року між ними та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 умов цього договору, утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2013 року становила 26 374 грн 11коп., і яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто на їхню користь з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2007 року б/н у розмірі 26 374 грн 11 коп., з яких: 7 479 грн 55 коп. - заборгованість за кредитом, 13 043 грн 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 119 грн 10 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 232 грн 10 коп. - штраф (процентна складова). Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року рішення районного суду скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення 13 043 грн 36 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4 119 грн 10 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 232 грн 10 коп. штрафу (процентна складова) та в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. У решті рішення про стягнення 7 479 грн 55 коп. заборгованості по тілу кредиту та судових витрат - залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, комісії за користування кредитом та штрафів, посилаючись на неправильне застосування судом у цій частині норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 травня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір від 29 травня 2007 року б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_6 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір.

У заяві про відкриття рахунку та надання послуг визначено строк дії картки НОМЕР_1, виданої ОСОБА_6, - травень 2011 року (а. с. 6).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 умов вказаного договору, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом у жовтні 2013 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (чч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, апеляційний суд дійшов висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, - травень 2011 року.

Судом також встановлено, що у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_6 про застосування строку позовної давності (а.с. 29-30).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пунктів 3.1, 5.1 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а тому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле МСЖТН) (а. с. 8-11).

Оскільки умовами договору передбачено, що погашення кредиту (тіла) повинно здійснюватись в повному об'ємі одноразово, а процентів - щомісячно, то строк позовної давності для цих платежів встановлюється відповідно з 29 травня 2011 року по 29 травня 2014 року (тіла кредиту) та з 2 жовтня 2008 року по 2 жовтня 2011 року (процентів).

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19 березня 2014 року, у справі № 6-14цс14.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що вимога ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_6 7 479 грн 55 коп. заборгованості за кредитом (тіло кредиту з врахуванням збільшеної суми) є обґрунтованою та такою, що заявлена у межах строку позовної давності, а тому підлягає задоволенню.

Разом з цим є правильним висновок апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 13 043 грн 36 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки ця вимога заявлена з пропущенням строку позовної давності, виходячи із того, що з виписки по особовому рахунку ОСОБА_6 вбачається, що 2 жовтня 2008 року та 30 жовтня 2008 року нею було внесено кошти на платіжну картку, а 29 жовтня 2008 року та 30 жовтня 2008 року знято грошові кошти через банкомати у смт. Рокитне у сумі 2000 грн., 2000 грн. та 700 грн. (а.с. 33-38, 142).

Також слід погодитися і з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 4 119 грн 10 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 232 грн 10 коп. штрафу (процентна складова), оскільки останні також заявлені з пропущенням строку позовної давності.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують, тому судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», поданою представником Шулікою А.В., відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді: А.О. Леванчук А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко