Провадження № 2/537/331/2015
Справа № 537/130/15-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В.,

при секретарі Омельченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 1380 грн. 88 коп., вчиненим ними завдану злочином.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на рехуме та нерухоме майно відповідачів.

Відповідачі заперечували проти забезпечення позову шляхом накладення арешту на все їх майно.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечити шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

П.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Так заявляючи вимоги про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно відповідачів, позивач не надав докази, яким саме майном володіють відповідачі. Крім того позивач не навів, що накладення арешту на майно відповідача не порушить права інших осіб або не буде перешкоджати господарській діяльності у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Позивач зазначаючи ціну позову 1380 грн. 88 коп. просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно відповідачів, що не спів мірно з позовними вимогами.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року За змістом ст. 293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4