Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/967/15-ц
Провадження № 2/674/460/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди

(ціна позову 69 050 грн.)

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 69 050,00 грн. обґрунтовуючи це тим, що 05 лютого 2011 року відповідач ,керуючи транспортним засобом - автомобілем "Опель Астра", реєстрований номер НОМЕР_1 і перебуваючи в стані алкогольного спяніння, близько 6 години на автодорозі із двостороннім рухом Житомир-Чернівці, неподалік польової дороги в с.Ганнівку Дунаєвецького району Хмельницької області, рухаючись в напрямку м.Дунаївці, порушив вимоги п. п. 1.2; 1.5; 2.3 (б. д); 2.9 (а.б); 10.1; 11.2; 11.3; 12.1; 12.3 Привал дорожнього руху України.

Всупереч вказаним вимогам Правил дорожнього руху України, відповідач проявив неуважність і перебуваючи в стомленому стані та в стані алкогольного спяніння, не справився з керуванням, не вжив заходів для руху в межах своєї сторони руху і при виникненні небезпеки для руху, яку спроможний виявити, не зупинив керований ним автомобіль та не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, змінив напрямок руху і не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 і рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок зіткнення автомобілів водію автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_3 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, а сину позивачки ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Порушення відповідачем вказаних правил безпеки дорожнього руху перебувають в прямому причинному зв'язку з місцем автопригоди та наступившими вказаними наслідками.

Позивачку було визнано потерпілою по кримінальній справі.

Відповідно до вироку Дунаєвецького районного суду від 20 квітня 2011 року, визнано винуватим ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на пять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Після смерті сина позивачка на його могилі в листопаді 2013 року встановила памятник, його вартість разом з установкою складає 69 050 гривень, що підтверджується розрахунковою квитанцією, а тому звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на спорудження надгробного памятника в розмірі 69 050 (шістдесят девять тисяч пятдесят) грн..

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач працює та має оплатити матеріальну шкоду ,яку вона понесла на спорудження памятника на могилі сина в 2013 році. Памятник замовляла в приватного підприємця ОСОБА_5 в м. Кам- Подільському. Надати квитанцію окремо про вартість памятника і про вартість установлення памятника не може, але заплатила за памятник і його установку 69050 грн. Гроші за памятник платила частинами. Оригінали накладних про сплату коштів надати не може, оскільки не знає,де вони знаходяться і не може їх знайти. В наявності є копії накладних про оплату за памятник на суму 39000 грн. і накладна за установку памятника на суму 2000 грн., більше ніяк накладних у неї немає. Просила стягнути з відповідача 69050 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково і згідний відшкодувати вартість памятника на суму 44 800 грн. і за установку 2000 грн., виходячи із тої вартості памятника, яку встановив ПП ОСОБА_6, оскільки відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 зі змінами та доповненнями,витрати на спорудження памятника визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних памятників і огорож у даній місцевості.

Вартість пам'ятника зазначена позивачкою є занадто великою і вона підтверджується однією накладною під №104, але за різні числа.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що відповідача ОСОБА_2 вироком Дунаєвецького районного суду від 20 квітня 2011 року визнано винуватим за ч.2 ст.286 КК України ,який 05 лютого 2011 року близько 6 години на автодорозі із двостороннім рухом Житомир-Чернівці, неподалік польової дороги в с.Ганнівку Дунаєвецького району Хмельницької області ,в супереч вимогам Правил дорожнього руху України проявив неуважність і перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не справився з керуванням, не вжив заходів для руху в межах своєї сторони руху і при виникненні небезпеки для руху, яку спроможний виявити, не зупинив керований ним автомобіль та не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, змінив напрямок руху і виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3.

Внаслідок зіткнення автомобілів потерпілому ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Даним вироком відповідачу призначено покарання у виді позбавлення волі строком на пять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, вирок набрав законної сили.

Обставини, які мали місце 05 лютого 2011 року близько 6 години на автодорозі із двостороннім рухом Житомир-Чернівці, неподалік польової дороги в с.Ганнівку Дунаєвецького району Хмельницької області за участю ОСОБА_2 не потребують доказуванню.

Згідно положень ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Копією свідоцтва про смерть підтверджується факт смерті 05 лютого 2011 року ОСОБА_4.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії ІІ-БВ №284987 позивачка є матір'ю померлого.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Зважаючи на це, суд вважає підтвердженим право позивача , яка понесла витрати, на відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника, понесених у зв'язку зі смертю її сина, та обов'язок відповідача відшкодувати дані витрати.

Відповідно до накладної від 09.11.2013 року та розрахункової квитанції серії КДАВ №473009 від 09.11.2013 року, які надала позивачка в судовому засіданні, витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника становлять 69 050 грн..

Згідно копій накладних, які оглянуті в судовому засіданні, позивачкою проводилася оплата частинами за виготовлення та встановлення памятника ПП ОСОБА_5 і згідно накладної №104 від 06.11.2013 року видно, що за установку памятника заплачено ОСОБА_5 2000 грн., а накладних під № 104 від 07.11.2013 р., 27.05.2013 р., 07.09.2013 р., 07.10.2013 р., за надгробний пам'ятник заплачено 39 000 грн. Оригінали даних накладних суду не надані.

Оцінюючи надані суду докази та беручи до уваги пояснення учасників судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень п.24 викладених в п.24 постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на виготовлення пам'ятників визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників в даній місцевості.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються.

Розглядаючи вимоги про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника, суд зазначає, що в ході судового розгляду позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 69050 грн.. Сума даних витрат суттєво відрізняється з граничним розміром вартості памятників в даній місцевості, і зокрема вартістю памятника, який встановила позивачка, що підтверджується наданою ФОП ОСОБА_6 довідкою.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_6 від 27 листопада 2015 року видно, що гранична вартість надгробного памятника ,який позивачка встановила на могилі свого сина станом на 2013 рік становить 44 800 грн., без урахування доставки та встановлення (а.с. 63).

Враховуючи вимоги вище зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 та зважаючи на диспозитивність та змагальність цивільного процесу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на спорудження надгробного памятника в розмірі 46800 (сорок шість тисяч вісімсот ) грн., які складаються з 44 800 грн. - гранична вартість надгробного памятника на могилі сина позивача станом на 2013 рік та 2000 грн. на його встановлення , що підтверджується накладною №104 від 06 листопада 2013 року (а.с. 9).

Суд не може взяти до уваги розрахункову квитанцію серії КДАВ №473009 від 09.11.2013 року на суму 69050 грн., оскільки розрахункова сума перевищує граничний розмір вартості надгробних памятників в даній місцевості і вартість встановленого памятника станом на 2013 рік і в даній квитанції не розмежовано вартість надгробного памятника та вартість витрат на його встановлення.

Позивачка відмовилася надати суду квитанцію про зазначення, окремо, таких витрат.

Судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривні 20 копійок відповідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,ст.ст.1187, 1201 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6

« Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент.номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 витрати на спорудження надгробного памятника в розмірі 46800 (сорок шість тисяч вісімсот ) грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент.номер НОМЕР_3) в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук