АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9023/15 Справа № 208/2352/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Болтунової Л.М., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" та ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 липня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк", третя особа ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказував на те, що 09 жовтня 2007 року між ВАТ "Комерційний банк "Південкомбанк", та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №67/01-07, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 16 940 доларів США і зобов'язалася повернути його до 09 жовтня 2017 року зі сплатою 14,49% річних за користування кредитними коштами. Додатковою угодою №1 до договору проценту ставку за користування кредитом було збільшено до 17% річних.

Зобов'язання позичальника за цим договором забезпечене порукою на підставі договору поруки №53/03-07 від 09 жовтня 2007 року укладеного з ОСОБА_3, яка зобов'язалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору у повному обсязі.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором, унаслідок чого виникла заборгованість станом на 17 березня 2015 року за кредитом у розмірі 14 872,56 долари США, поточної заборгованості по процентам - 304,78 долари США та простроченої заборгованості по процентам - 5 768,35 доларів США, а всього 20 945,69 доларів США, позивач просив стягнути вказану суму на свою користь з відповідачів в солідарному порядку.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, який неодноразово уточнював в ході розгляду справи (а.с.74-76, 88-100,102-104), вказуючи на те, що кредитний договір та додаткова угода до нього укладені в іноземній валюті, що суперечить чинному законодавству. Крім того вони вчинені банком за відсутності у нього індивідуальної ліцензії на видачу кредиту в іноземній валюті, а тому ОСОБА_2 просив визнати кредитний договір та додаткову угоду недійсними.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 липня 2015 року на користь банку стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитом у розмірі 328 237,40 грн., поточну заборгованість по процентам - 6 726,48 грн. та прострочену заборгованість по процентам - 127 307,48 грн., а у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк", ставить питання про зміну рішення в частині валюти стягнення.

ОСОБА_2 в апеляційній ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарг, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, а апеляційна скарга банку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між ВАТ "Комерційний банк "Південкомбанк", правонаступником якого є ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк", та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №67/01-07, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 16 940 доларів США і зобов'язалася повернути його до 09 жовтня 2017 року зі сплатою 14,49% річних за користування кредитними коштами. Додатковою угодою №1 до договору проценту ставку за користування кредитом було збільшено до 17% річних.

Зобов'язання позичальника за цим договором забезпечене порукою на підставі договору поруки №53/03-07 від 09 жовтня 2007 року укладеного з ОСОБА_3, яка зобов'язалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору.

Взяті на себе зобов'язання відповідач виконував неналежним чином, має заборгованість станом на 17 березня 2015 року за кредитом у розмірі 14 872,56 долари США, поточну заборгованість по процентам - 304,78 долари США та прострочену заборгованість по процентам - 5 768,35 доларів США, а всього 20 945,69 доларів США.

Укладаючи кредитний договір, поряд з установленням строку його дії, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів у розмірі 268,13 доларів США, а після укладення додаткової угоди - 287,49 доларів США) що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п.2.6.).

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином банк скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання.

02 грудня 2014 року банком на адресу відповідачів була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.32-34), яка станом на дату подання позову задоволена не була.

Встановивши викладені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів суми богу. При цьому суд безмотивно стягнув заборгованість за кредитним договором в грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабунету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 від 19 лютого 1993 року, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини і те, що у кредитному зобов'язанні сторін визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, постановлене судове рішення підлягає зміні в частині валюти стягнення, а апеляційна скарга банку - задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд правильно виходив з його недоведеності, а також з того, що на момент укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору і ОСОБА_2 усвідомлював те, що валютою кредиту є долар США, а не національна валюта України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не був вчасно повідомлений про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, не є підставою для її задоволення з огляду на таке.

Зі справи вбачається, що вона призначалася до розгляду в суді першої інстанції шість разів і жодного разу ОСОБА_2 до суду не з'явився. Три судових засідання було відкладено у зв'язку з надходженням від нього зустрічного позову та двох уточнень до позовної заяви. При цьому представник ОСОБА_2 подав заяву, де просив вирішувати питання про об'єднання позовів за його відсутності (а.с.80). Два судових засідання було відкладено за заявою представника ОСОБА_2 у зв'язку з його зайнятістю в інших процесах (а.с.60,106).

29 липня 2015 року, тобто напередодні судового засідання, в якому було ухвалено оскаржене рішення, від представника ОСОБА_2 надійшла чергова заява про відкладення розгляду справи (а.с.116) без документів про поважність причин неявки, а тому суд обґрунтовано розцінив такі дії як зловживання процесуальними правами (ч.3 ст.27 ЦПК України).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник також не з'явилися незважаючи на своєчасне повідомлення їх про розгляд справи.

Безпідставним є посилання апеляційної скарги ОСОБА_2 на порушення процедури пред'явлення позичальнику та його поручителю вимоги про дострокове повернення кредиту, оскільки така вимога була направлена банком 02 грудня 2014 року (а.с.33,34) і отримана відповідачами 05 грудня того ж року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на правильність висновків суду не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 липня 2015 року змінити в частині валюти стягнення, визначивши до солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк": заборгованості за кредитом у розмірі 14 872,56 долари США замість 328 237,40 грн.; поточної заборгованості по процентам - 304,78 долари США замість 6 726,48 грн.; простроченої заборгованості по процентам - 5 768,35 доларів США замість 127 307,48 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Болтунова Л.М.

ОСОБА_4