№ 423/1237/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., за участю секретаря судового засідання Соловйової О.І., прокурора Неустроєвої В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Попаснянської військово-цивільної адміністрації Луганської області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - прокуратура Попаснянського району Луганської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивачзвернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідачка не створила належних умов для життя та розвитку дітей, в квартирі антисанітарний стан, їжі для дітей немає, таким чином, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, зазначивши, що представники органу опіки та піклування кілька разів відвідували сім'ю, в квартирі був антисанітарний стан, їжі для дітей не було, на неодноразові попередження відповідач не реагувала, ситуація з кожним візитом не покращувалася, а навпаки погіршувалася. Проте в перерві між судовими засіданнями представники органу опіки та піклування знову відвідали сім'ю відповідача та побачили покращення ситуації: в квартирі робився ремонт, готувалася їжа.

Відповідач у судовому засіданні заперечила проти позову, зазначивши, що вона любить своїх дітей, намагається створити їм необхідні умови життя, годує та одягає дітей нормально, зробила ремонт у квартирі.

Прокурор вважала за необхідне у задоволенні позову відмовити, оскільки ситуація в сім'ї відповідача покращилася протягом судового розгляду.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що відповідач любить своїх дітей, виконує батьківськи обов'язки «відсотків на 60», іноді кричить на дітей, раніше в квартирі не було належного ремонту, але зараз вона ремонт зробила, їжа для дітей в квартирі є, діти одягнуті належним чином.

Вислухавши думки учасників цивільного процесу, дослідивши докази, суд проходить до наступних висновків.

Як вбачається зі свідоцтв про народження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.3-6), відповідач є матір'ю дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2. Згідно клопотання адміністрації амбулаторії загальної практики сімейної медицини м.Гірське на ім'я начальника служби у справах дітей Попаснянської ВЦА (а.с.7) відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не створює належних умов для життя та здоров'я дітей. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 16.07.2015, 04.09.2015, 02.10.2015 (а.с.8-10) в квартирі відповідача антисанітарний стан, їжа відсутня. Згідно постанов про притягнення до адміністративної відповідальності від 08.06.2015, 28.07.2015, 28.09.2015, 19.10.2015 (а.с.11, 31-33) відповідача було неодноразово визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.164 КУпАП. Згідно пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_6, наданих працівникам міліції (а.с.14-15), відповідач неналежним чином виконує батьківські обов'язки, в квартирі не створені умови для проживання дітей. Згідно інформації Попаснянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.26) сім'я відповідача перебувала під соціальним супроводом, але плану соціального супроводу не виконувала, в будинку був антисанітарний стан, діти не забезпечені речами першої необхідності, немає постільної білизни, ситуація з кожним візитом не покращувалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, у цій справі судом встановлені обставини, які указують на неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків, зокрема, відповідач не створює своїм дітям належних умов життя та розвитку (погані побутові умови, відсутність їжі). У той же час суд бере до уваги те, що з пояснень як відповідача, так і представника позивача, виходить, що відповідач протягом судового розгляду справи змінила своє ставлення до виконання своїх обов'язків, зробила ремонт у квартирі, почала готувати їжу для дітей.

За цих обставин суд виходить із того, що справи про позбавлення батьківських прав мають вирішуватися з дотриманням гарантій, встановлених ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках.

Як зазначено в пунктах 15, 18 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З огляду на вищевикладене, суд відзначає, що відповідач проявляє материнські почуття до своїх дітей і вчиняє певні дії для забезпечення їм необхідних умов проживання, які мають бути взяті до уваги судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча в цілому відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, з огляду на обставини цієї справи у задоволенні позову слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, а також поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України", ст.ст. 10, 60, 88, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову органу опіки та піклування Попаснянської військово-цивільної адміністрації Луганської області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - прокуратура Попаснянського району Луганської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно.

Покласти на орган опіки та піклування Попаснянської військово-цивільної адміністрації Луганської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя М.В.Мазур