Справа № 755/2729/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23.02.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

26.02.2015 року представник позивача. подав заяву про забезпечення позову.

Вказана заява передана головуючому судді 02.03.2015р.

У заяві представник позивача просить накласти арешт на майно подружжя, а саме - на легковий транспортний засіб марки Audi 80 1.8 , державний номерний знак НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_3 та на грошові кошти, що знаходяться на р/рахунку ОСОБА_3 в Печерському відділенні №7 ПАТ «Райффайзен банк Аваль», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 4-а.

Заява мотивована тим, що такий вид забезпечення позову захистить права позивача, оскільки позивач вважає, що відповідач отримавши копію позовної заяви може вжити заходів, направлених щодо зменшення кількості майна .

Вивчивши заяву, встановлено наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяє забезпечувати шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справ по суті.

Обов'язок зазначити докази, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, покладено на особу, яка подає заяву про забезпечення позову.

Такі роз'яснення містяться в п. п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову".

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дії, на підставі яких суд встановлює або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Заявником надано ксерокопії документів з МРЕО станом на 2014 рік, без зазначення джерела та порядку їх отримання (адвокатський запит та копія відповіді на адвокатський запит, звернення позивача з заявою про отримання цих даних тощо), крім того, заявником не надані докази, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду (достовірні дані про намір відповідача відчужити майно на користь третіх осіб тощо).

Все вищезазначене позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, правових підстав для задоволення заяви суд не убачає.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) N 12-рп/2010 від 28.04.2010р., суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ними ухвали.

СУДДЯ: