РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перерозподіл земельної ділянки, стягнення коштів, встановлення сервітуту, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

01 червня 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 та з уточненням позовних вимог від 28 січня 2014 року (т. 1, а.с. 128-132) просив суд ухвалити рішення:

- перерозподілити земельну ділянку між співвласниками будинку, на підставі наданих варіантів судовими експертами;

- стягнути з ОСОБА_1 на його користь вартість 5,8 кв. метри житлових приміщень, котрі за заповітом належать йому, відповідно до по поверхового плану;

- встановити безоплатний, постійний сервітут щодо підводу водопостачання та водовідведення;

- визнати за ним право власності на даний земельний сервітут для безперешкодного користування водопостачанням та каналізацією.

Свої вимоги мотивує тим, що він, відповідач та треті особи є співвласниками будинку АДРЕСА_1. Він та відповідач є власниками 2/5 частин будинку кожен, без виділення часток в натурі. Третім особам належить 1/5 частина будинку.

На час подання цієї заяви та у відповідності до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна № 83 від 30 серпня 1996 року в його конкретному користуванні знаходяться житлові та нежитлові приміщення, а саме: кухня площею 7,8 кв. метри; жилі кімнати площею 14,6 кв. метри та 12,3 кв. метри; жила кімната площею 10,9 кв. метри; 1/3 частка сараю літера "Б" та льох під ним; половина вбиральні літера "В"; 1/3 частки споруд, що складає 37/100 часток домоволодіння. Загальна площа, що знаходиться в його користування становить 45,6 кв. метри.

Відповідачу належить 2/5 часток будинку, але у відповідності до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна № 83 від 30 серпня 1996 року в конкретному користуванні відповідача знаходяться наступні жилі приміщення: кухня площею 13,3 кв. метри, кладова 8,2 площею кв. метри, жила кімната площею 14,7 кв. метри; тамбур площею 2 кв. метри; жила кімната площею 9,3 кв. метри; кухня площею 7,5 кв. метри; тамбур площею 2,2 кв. метри; 1/3 частка сараю з літера "Б" з льохом; 1/2 частина вбиральні літера "В"; 1/3 частки споруд, що становить 43/100 частки в домоволодінні. Загальна площа житлових приміщень, які знаходяться в користуванні відповідача становить 57,2 кв. метри.

Третім особам належить 1/5 частина будинку та у відповідності до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна № 83 від 30 серпня 1996 року в конкретному користуванні третіх осіб знаходяться наступні житлові та нежитлові приміщення: кухня площею 9,3 кв. метри; жила кімната площею 13,8 кв. метри; тамбур площею 1,9 кв. метри; 1/3 частка сараю літера "Б" та льох під ним; 1/3 частки споруд, що становить 20/100 часток домоволодіння.

У відповідності до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна № 83 від 30 серпня 1996 року в його конкретному користуванні знаходиться 37/100 часток домоволодіння, а у відповідача - 43/100 часток домоволодіння, що суперечить заповіту, за яким кожному з них повинно належати по 40/100 часток домоволодіння.

Відповідач займає зайві 5,8 кв. метри, які за заповітом не належать йому.

Будь-якого розподілу домоволодіння в натурі в рівних долях між ним та відповідачем не було. З цього приводу не було жодних рішень. Всі пропозиції щодо сплати вартості зайвих 5,8 кв. метри, що перебувають у користуванні відповідача, останній ігнорує.

Крім того, між ним та відповідачем існує спір щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0,803 га.

Рішенням Залізничного районного суду міста Києва від 05 березня 1997 року було визначено порядок користування земельною ділянкою між трьома співвласниками будинку АДРЕСА_1

Усупереч цьому рішенню відповідач використовує земельну ділянку на власний розсуд, зайняв частину земельної ділянки, яка визначена в загальне користування трьох співвласників. Незаконна забудова відповідача займає на 40 кв. метрів більше, що суперечить рішенню суду та державному акту на право власності на земельну ділянку. На підставі висновку спеціаліста з'ясовано, що відповідачу, частка якого становить 2/5, належить земельна ділянка площею 0,0321 га. Фактично він займає земельну ділянку площею 0,0325 га.

Позивач займає земельну ділянку площею 0,0321 га, що відповідає його частці, а третім особам, частка яких становить 1/5, належить земельна ділянка площею 0,0161 га. Фактично треті особи користуються земельною ділянкою площею 0,0157, що на 0,0004 га менше їх частки. Вважає, що існують всі підстави для перерозподілу земельної ділянки між сторонами у відповідності до висновку судово-будівельної експертизи. Вартість незаконно займаної відповідачем земельної ділянки та частки житлового приміщення він оцінює в 126460 гривень.

Крім того, відповідач у 2006 році надав йому свою згоду на прокладення через його земельну ділянку водопроводу, газопроводу та каналізації, проте зараз погрожує відключити водопостачання та каналізацію, тому позивач змушений звертатися до суду з вимогою про передачу йому в безоплатне користування цієї земельної ділянки.

У зв'язку з наведеним, вважає за доцільне провести перерозподіл земельної ділянки між усіма співвласниками житлового будинку з урахуванням тих суттєвих змін, що відбулися при її використанні всіма співвласниками житлового будинку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві, та просив задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує. Пояснила суду, що рішенням Залізничного районного суду міста Києва від 05 березня 1997 року було визначено порядок користування земельною ділянкою між трьома співвласниками будинку АДРЕСА_1 За взаємною згодою сторін було визначено фактичний порядок користування земельною ділянкою.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 06 червня 1996 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 5-3332 до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 перейшло в рівних частках (по 2/5 кожному) 4/5 частини жилого будинку, що знаходиться в місті Києві по АДРЕСА_1, який складається з жилого будинку шлакобетонного, житловою площею 75,6 кв. метри, зазначений в плані під літерою "А", сарай під літерою "Б", погріб, вбиральні під літерою "В", спорудження.

Свідоцтво на ім'я ОСОБА_1 на 2/5 частини будинку зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна 09 липня 1996 року (а.с. 10).

1/5 частина будинку належала ОСОБА_9, яка згідно договору дарування від 12 лютого 2001 року подарувала свою 1/5 частину будинку в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 15).

З наведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками 4/5 частин будинку в рівних частках.

При розгляді справи представники сторін зазначали, що рішення про виділ часток у власності в натурі не приймалось.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти за 5,8 кв. метри житлових приміщень, визначені експертом, виходячи з того, що в його фактичному користуванні знаходяться приміщення за розміром менші, чим його частка. До такого висновку він прийшов шляхом наступного розрахунку (57,2 кв. метри - 45,6 кв. метри) : 2= 5,8 кв. метри.

Як на підставу таких вимог посилається на довідку Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна м. Києва № 83 від 30 серпня 1996 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивач звернувся з позовом лише до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за 5,8 кв. метри. Вимоги про виділ своєї частки в натурі ним не заявлялись.

Довідка Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна м. Києва № 83 від 30 серпня 1996 року не є правовою підставою для стягнення з відповідача вартості 5,8 кв. метрів житлових приміщень.

У довідці вказано, що на підставі заяв співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 Бюро технічної інвентаризації м. Києва провело розрахунки часток співвласників по фактичному користуванню для складання договору про порядок користування домоволодінням. Користувачами в цій довідці зазначені ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с. 11).

Вбачається, що такі розрахунки проводилися лише з метою укладення договору про користування. Надалі співвласники такий договір не уклали, а відтак розподілу домоволодіння між співвласниками не відбулося.

Слід зазначити, що позивач та відповідач, як співвласники 4/5 часток будинку не виділяли ці частки в натурі, а отже співвласники іншої 1/5 частини будинку також мають бути залучені позивачем для участі у справі в якості співвідповідачів, а не третіх осіб

Оскільки вимог про виділ часток співвласників будинку в натурі не заявлялось, відповідно не може бути вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 вартості 5,8 кв. метрів житлових приміщень, а тому в задоволені цієї вимоги слід відмовити.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про перерозподіл земельної ділянки.

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_1 на підставі рішення Київської міської ради від 24 червня 2004 року № 326-1/1536 він є власником 2/5 частин від 0,0803 га земельної ділянки по АДРЕСА_1

Позивач є власником лише частини земельної ділянки на якій розташований будинок, що перебуває у власності кількох співвласників.

Інші співвласники також мають право користування земельною ділянкою, проте позивач, порушуючи питання про поділ земельної ділянки між ним та відповідачем залучив інших співвласників для участі у справі лише в якості третіх осіб та не заявляє до них вимог.

Статтею 33 ЦПК України визначено, що таку процесуальну дію як залучення співвідповідача суд може вчинити лише за заявою позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стороною позивача були заявлені вимоги лише до ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а уразі недосягнення згоди - у судовому порядку.

ОСОБА_1, пред'явивши позов лише до відповідача ОСОБА_2, просить вирішити питання про перерозподіл земельної ділянки, яка перебуває в користуванні інших співвласників, тобто, просить вирішити питання про права і обов'язки осіб, які не є відповідачами у справі, що суперечить вимогам закону.

Позивач також заявив вимоги до ОСОБА_2 про встановлення безоплатного, постійного сервітуту, щодо підводу водопостачання та водовідведення; визнання за ним право власності на даний земельний сервітут для безперешкодного користування водопостачанням та каналізацією.

Вимога про встановлення безоплатного, постійного сервітуту на земельну ділянку не підлягає задоволенню, оскільки в силу ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або користувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не поділена між співвласниками в натурі відповідно до їх часток, кожна земельна ділянка не визначена на місцевості, тому відсутні правові підстави вважати, що комунікації проходять саме через земельну ділянку відповідача ОСОБА_2

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 99 ЗК України, що визначає види права земельного сервітуту, відсутні правові підстави і для визнання права власності на земельний сервітут, який просить позивач.

Керуючись статтями 317, 319, 355, 356, 358, 364 ЦК України, статтями 98-100 ЗК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перерозподіл земельної ділянки, стягнення коштів, встановлення сервітуту, визнання права власності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: