Справа № 278/999/15ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2015 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., представника позивача, ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах недієздатного ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 сільської ради Житомирського району (далі - Рада), виконавчого комітету ради про визнання недійсними свідоцтв про право власності, рішення Ради та державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, третя особа Реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, в інтересах свого чоловіка ОСОБА_5, звернулась до суду із наведеним позовом та зазначила, що за договором дарування від 03.03.2005 ОСОБА_4 подарувала відповідачам ОСОБА_2 16 /100 ідеальних часток житлового будинку № 26 по вул. Бистрянській в с. Клітчин Житомирського району, що належав на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У подальшому договір дарування визнано судом недійсним. Втім після укладання договору нові співвласники і сама ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право власності на частину спірного житлового будинку з урахуванням подарованої їм частки, а ОСОБА_2 ще й земельну ділянку. Оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків (ч.1 ст.216 ЦК України), то право власності ОСОБА_4 підлягає відновленню шляхом визнання недійсними правовстановлюючих документів та відповідних рішень ради.

Представник позивача позовні вимоги підтримала. Пояснила, що внаслідок визнання договору дарування недійсним фактично відбулося повернення сторін у первісний стан (реституція), а тому позов підлягає до задоволення, оскільки вимоги є похідними.

ОСОБА_2 та його представник позов не визнали. Зазначили, що ОСОБА_4 предявила позов в інтересах чоловіка і до самої себе, проте себе відповідачем не зазначила. Не вказала яким чином були порушені права позивача отриманням відповідачем державного акту на земельну ділянку. При розгляді позову про визнання договору дарування реституція не застосовувалася. Відповідач також вказав на відсутність будь-яких доказів належного обґрунтування ОСОБА_4 позовних вимог. Вважає, що права останньої не були порушені, а тому нема підстав для задоволення позову. Просив застосувати строки позовної давності.

ОСОБА_6 у письмовій заяві до суду позов визнала, просила розгляд справи проводити без її участі.

Представники виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради, третьої особи також просили розглядати справу за їх відсутності, у розгляді якої покладаються на розсуд суду.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Зі змісту рішення Апеляційного суду Житомирської області від 22.01.2015 вбачається, що ОСОБА_4, за письмовою згодою ОСОБА_8, від 03.03.2005 року подарувала 16/100 частин наведеного житлового будинку №26 по вул. Бистрянській ОСОБА_6 і О.О., який належав подружжю ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності. Проте судом було встановлено, що з причин стійких психічних розладів ОСОБА_4 на той час не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому договір дарування частини спірного будинку був визнаний судом недійсним. Реституція судом не застосовувалася, оскільки ОСОБА_4 не був стороною договору (а.с.7-8).

Ст. 16 ЦК України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст.387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно із ч. 1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Таким чином добросовісне набуття в контексті ст.388 ЦК можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з незаконного володіння. Аналогічні роз'яснення містяться у п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а тому твердження позивача, що за наслідками визнання недійсним судом наведеного договору дарування сторони фактично повернуто у первісний стан шляхом реституції, є помилковим.

Суд розглядає позов у межах заявлених вимог. Спосіб захисту своїх прав обирає саме позивач.

Оскільки позивач не порушував питання про витребування майна у набувачів, суд позбавлений можливості вирішувати таке питання за власною ініціативою. Решта позовних вимог щодо до спірного нерухомого майна (визнання недійсними свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок у звязку із добудовою згідно нових ідеальних часток співвласників, а саме: ОСОБА_2 37/100, ОСОБА_6 5/100 та ОСОБА_4 58/100 ідеальних часток, визнання недійсним рішенням 22-ої сесії 5-го скликання ради від 18.04.2008 року про передачу ОСОБА_2 безкоштовно в приватну власність земельну ділянку розміром 0,06 га для обслуговування ? частини житлового будинку та інші) є похідними від його витребування у нових набувачів.

Слушними є твердження представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4, вимагаючи визнання недійсним також і свого свідоцтва про право власності на будинок, не зазначила себе стороною у справі. Клопотання про притягнення її як відповідача перед судом не порушувалося.

Керуючись: ст.ст. 3, 11, 12, 16, 216, 377, 388, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 33,57-59, 60, 61, 79, 88, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4, в інтересах недієздатного ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_6 ОСОБА_7 сільської ради Житомирського району, виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: С.Г.Баренко