Провадження № 22-ц/773/347/15 Категорія: 59 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача Мазур Ю.В., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку (далі - Управління фонду) до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум пенсії за апеляційною скаргою позивача Управляння фонду на рішення Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Управління фонду звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в цьому Управлінні, одержуючи пенсію за віком з 09 вересня 2004 року як працюючий пенсіонер, а з 01 листопада 2010 року - як непрацюючий пенсіонер згідно з поданою копією трудової книжки та розпискою від 04 жовтня 2010 року.

В ході опрацювання списів працюючих пенсіонерів виявлено, що відповідач зареєстрована підприємцем з 05 жовтня 1995 року, про що не повідомила Управління фонду.

В результаті перерахунку пенсії з 01 листопада 2010 року ОСОБА_2 як працюючому пенсіонеру (підприємцю) виникла переплата пенсії за період з 01 жовтня 2011 року по 30 квітня 2014 року в сумі 3144,62 грн.

На підставі рішення Управління фонду від 24 квітня 2014 року з 01 травня 2014 року проводилося утримання надміру виплачених коштів по 20 % розміру пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості, яка виникла з вини пенсіонера, про що її було повідомлено листом від 14 травня 2014 року.

Однак відповідач не погоджується із виниклою переплатою та порядком її утримання, тому рішенням Управління фонду з 04 липня 2014 року утримання переплати пенсії припинено, а утримані за період з 01 травня 2014 року по 31 липня 2014 року кошти в сумі 629,40 грн. повернуто пенсіонеру.

Управління фонду вважає, що переплата пенсії в сумі 3144,62 грн. виникла внаслідок зловживань з боку відповідача.

Враховуючи вищевикладене, просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вказані грошові кошти.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Управління фонду просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що з 09 вересня 2004 року відповідач ОСОБА_2, 1949 року народження, перебуває на обліку в Управлінні фонду і одержує пенсію за віком як працюючий пенсіонер, а з 01 листопада 2010 року - як непрацюючий пенсіонер, що підтверджується копіями заяв на призначення пенсії (а. с. 5, 9) та довідкою Управління фонду від 18 листопада 2014 року № 8514 (а. с. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З врахуванням положень наведеної правової норми з 01 листопада 2010 року ОСОБА_2 проводилося підвищення раніше призначеної пенсії при кожному збільшенні розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи з того, що вона є непрацюючим пенсіонером.

Однак згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 зареєстрована підприємцем з 05 жовтня 1995 року (а. с. 10).

Тому, на думку Управління фонду, в результаті безпідставного перерахунку пенсії з 01 листопада 2010 року відповідачу як працюючому пенсіонеру (підприємцю) виникла переплата пенсії відповідно до ч. 3 ст. 42 вищевказаного Закону за період з 01 жовтня 2011 року по 30 квітня 2014 року в сумі 3144,62 грн.

У зв'язку з цим рішення Управління фонду від 24 квітня 2014 року з 01 травня 2014 року було ухвалено зазначену переплату в сумі 3144,62 грн. утримувати з пенсії ОСОБА_2 по 20 % щомісячно до повного погашення (а. с. 11).

Оскільки ОСОБА_2 не погодилася з тим, що їй переплачена пенсія, та з порядком її повернення, рішенням Управління фонду від 04 липня 2014 року утримання переплати пенсії було припинено з 01 серпня 2014 року (а. с. 12).

Письмовою заявою від 04 жовтня 2010 року ОСОБА_2 повідомила Управління фонду про те, що на час подання цієї заяви вона не працює, підприємницькою діяльністю не займається та зобов'язується при влаштуванні на роботу повідомити про це управління (а. с. 7).

Довідкою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції № 1389 від 29 травня 2014 року стверджується, що суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 згідно з податковою звітністю в період з 05 жовтня 1995 року по 31 грудня 2013 року перебувала на загальній системі оподаткування, доходів від підприємницької діяльності не отримувала (а. с. 19). З повідомлення державного реєстратора від 10 липня 2014 року вбачається, що підприємницька діяльність відповідача була припинення 10 липня 2014 року (а. с. 20).

Вказані обставини свідчать про те, що протягом усього періоду часу, в який ОСОБА_2 була призначена і виплачувалася пенсія, вона підприємницькою діяльністю не займалася та не отримувала доходів, а отже відсутні передбачені законом підстави для стягнення надміру виплачених сум пенсії.

Виходячи з викладеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що якщо особа перебуває на обліку в органах державної податкової служби як фізична особа-підприємець, то вона є працюючим пенсіонером, незалежно від того чи здійснює вона фактично підприємницьку діяльність і чи отримує дохід від неї і оскільки ОСОБА_2 була зареєстрована як підприємець з 05 жовтня 1995 року по 10 липня 2014 року, то протягом зазначеного періоду вона була працюючою особою, а тому повинна відшкодувати Управлінню фонду надміру виплачені суми пенсії, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

ОСОБА_2 належним чином за встановленою позивачем формою повідомила Управління фонду про те, що вона не працює та не займається підприємницькою діяльністю (а. с. 5, 7). Позивач не вимагав від відповідача іншої інформації, зокрема довідки з податкової інспекції щодо її реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності. Сама ж відповідач в силу свого похилого віку і юридичної необізнаності не знала і не могла знати про необхідність подання цього документа. Управління фонду обмежилося наданою відповідачем інформацію, яка відповідала дійсності. Тому не можна вважати що суми пенсії, які просить стягнути позивач, виплачені ОСОБА_2 внаслідок її зловживань або подання нею недостовірних даних, що виключає стягнення цих сум в судовому порядку на підставі ч. 1. ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, постановленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: