Справа № 201/1837/12 Провадження № 22-ц/772/73/2015Головуючий в суді першої інстанції Питель О. В.
Категорія 5 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 24 липня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

14 березня 2012 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов обгрунтований тим, що 15.10.2000 року у виконкомі Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області позивач та відповідач уклали шлюб. У період шлюбу придбали за договорами купівлі-продажу від 04.09.2003 року житловий будинок "А" з колодязем " 1", розташовані по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області та дві земельні ділянки загальною площею 0,2591 га, розташовані за тією ж адресою. Крім цього, у червні 2009 року відповідачем ОСОБА_2 було придбано автомобіль "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, а також автомобіль ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 та автомобільний причіп. У 2012 році шлюб між сторонами було розірвано, поділ спільного сумісного майна у добровільному порядку не відбувся, тому виник даний спір.

Позивачка просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на його ? частку.

У ході судового розгляду позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та просила узаконити самочинно збудовані: прибудову "а", хлів "Б", підвал "Б1", гараж "В", розташовані АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області і провести поділ дано майна.

24 липня 2014 року ОСОБА_3 подала заяву, у якій просила залишити без розгляду її позовні вимоги про узаконення самочинно збудованих будівель та споруд, про поділ автомобіля ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 і причепу.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про узаконення самочинно збудованих будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області та про поділ автомобіля ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 і причепу, залишено без розгляду.

Заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24.07.2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Вирішено: у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 у с. Заможне Барського району Вінницької області; право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0091 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями; право власності на ? частину автомобіля "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1.

Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3162,46 грн. судових витрат, а ОСОБА_3 повернуто 652,12 грн. судового збору, сплаченого у більшому розмірі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, як незаконне, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд виходив з наступних встановлених обставин.

15.10.2000 року у виконкомі Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області позивач та відповідач уклали шлюб (а/с46 т.1).

За договорами купівлі-продажу від 04.09.2003 ОСОБА_2 придбав житловий будинок "А" з колодязем " 1", розташовані по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області та дві земельні ділянки загальною площею 0,2591 га, розташовані за тією ж адресою (т.1 а/с 47, 14).

11.01.2012 року на вказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_2 видано технічний паспорт (а/с 49 т.1), а 10.11.2003 року знову на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки від 04.09.2003 року з реєстраційним номером НОМЕР_4, видано два Державні акти на право власності на земельну ділянку: Державний акт серії НОМЕР_5 про право власності на земельну ділянку площею 0,0091 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_6 та Державний акт серії НОМЕР_7 про право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером НОМЕР_8 (т.1 а/с15, 16).

Крім цього, у червні 2009 року відповідачем ОСОБА_2 за 145750 грн. було придбано автомобіль "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_9, кузов НОМЕР_10, що видно з видаткової накладної №РН-0000341 від 18.06.2009 року (т.1 а/с 24).

Згідно довідки відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Жмеринки УДАІ УМВС України у Вінницькій області №1169 від 31.12.2011 року за ОСОБА_2 зареєстровані: автомобіль ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3, автомобільний причіп дн НОМЕР_11 та автомобіль НОМЕР_2 (т.1 а/с 20).

Шлюб між сторонами було розірвано 06.06.2012 року (т.1 а/с96).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуте під час шлюбу.

З таким висновком слід погодитись, так як суд дійшов його у відповідності встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

При цьому, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду про не доведення відповідачем обставин, що він розпорядився автомобілем "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, за згодою позивача і тому даний автомобіль підлягає поділу.

А згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Такі ж положення щодо правового режиму майна подружжя були встановлені й ст.ст. 22, 28 КпШС України 1969 р., діючого у час правовідносин сторін.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (на транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя, не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Саме такими нормами матеріального права суд і керувався при ухваленні рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 24.07.2014 року звернулася у суд першої інстанції з заявою про залишення без розгляду частини її позовних вимог, а саме: вимог про поділ автомобіля марки ВАЗ дн НОМЕР_3 та причепа і про узаконення господарських будівель (т.2 а/с63); що ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.04.2015 року, дана заява задоволена (т.2 а/с 180-181) на розгляді у суду залишилися лише вимоги про поділ житлового будинку, земельних ділянок та автомобіля "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1. Як видно з рішення суду, саме це майно і поділене між сторонами.

А, виходячи з наявності ухвали Барського районного суду Вінницької області від 24.07.2014 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, залишеної без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 вересня 2014 року (т.2 а/с 66,108), його вимоги на законних підставах не вирішувалися оскаржуваним рішенням суду.

Щодо поділу автомобіля "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, який є неподільною річчю, то слід керуватися роз`ясненнями п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", де вказано наступне: "Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності".

Оскільки, матеріали справи не містять домовленості сторін щодо способу поділу спірного автомобіля, не ставилася вимога про грошову компенсацію та не було попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, то слід визнавати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишати майно у їх спільній частковій власності.

Те саме стосується і іншого спільного сумісного майна подружжя - жилого будинку та земельних ділянок, оскільки без проведення судових будівельно-технічної та земельної експертиз реальний поділ цього майна не можливий.

Отже, дійшовши до правильного висновку про те, що житловий будинок "А" з колодязем "1", розташовані по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області та дві земельні ділянки загальною площею 0,2591 га, розташовані за тією ж адресою і автомобіль "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і, що позов підлягає до задоволення, суд першої інстанції допустив помилку та у порядку поділу майна подружжя визнав право власності на ? частину зазначеного майна лише за ОСОБА_3, в той час, як інша ідеальна ? частина цього майна має бути визнана на праві власності за ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 28 КпШС України 1969 року та ч.1 ст.70 СК України.

За таких обставин, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому в силу ст. 309 ЦПК України його необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

При цьому, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки відсутні підстави для відмови у задоволенні даного позову, виходячи з викладених доводів.

Враховуючи, що між подружжям не визначена вартість майна, яке підлягає розподілу, колегія суддів виходить з його дійсної вартості на час розгляду справи, як це передбачено п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Як видно з технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 Вінницької області, виданого на ім`я ОСОБА_2 11.01.2012 року, вартість даного жилого будинку та колодязя становить 108977 грн. (106124 грн. + 2853 грн. = 108977 грн.) (т.2 а/с 14-16). Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.09.2003 року, земельна ділянка, яка в послідуючому визначена двома Державними актами на ім`я ОСОБА_2, куплена ним за 1200 грн. ( т.2 а/с20).

Відповідно до видаткової накладної №РН-0000341 від 18.06.2009 року, ОСОБА_2 придбав автомобіль "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, за 145750 грн. ( т.1 а/с 24).

Таким чином, вартість майна, яке підлягає розподілу, становить 255927 грн. (108977 грн. + 1200 грн. + 145750 грн. = 255927 грн.), тому судовий збір за подання даного позову складає 2559 грн., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Позивачкою ОСОБА_3 сплачено судового збору лише 2004,58 грн. відповідно до квитанції від 10.02.2012 року на а/с 1 т.1 - 834, 75 грн. та квитанції від 31.07.2012 року на а/с 38 т.1 - 1169, 83 грн., а 834,75+1169,83 = 2004, 58 грн. Отже, не доплачено 554, 42 грн. ( 2559 - 2004,58 = 554, 42).

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 2004 грн. 58 коп. судових витрат та на користь держави - 554,42 грн., які позивачкою не були сплачені при подачі позову до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 24 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Поділити спільне майно подружжя: житловий будинок АДРЕСА_1 Вінницької області з належним до нього колодязем; земельну ділянку площею 0,0091 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_6, розташовану по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області ; земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером НОМЕР_12, розташовану по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області та автомобіль "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_9, кузов НОМЕР_10.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частину за кожним з них будинку АДРЕСА_1 Вінницької області, вартістю 108977 грн.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частину за кожним з них земельної ділянки площею 0,0091 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_6, розташовану по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частину за кожним з них земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером НОМЕР_12, розташовану по АДРЕСА_1 Барського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частину за кожним з них автомобіля "GW Hover Super Luxury CBU", державний номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_9, кузов НОМЕР_10, вартістю 145750 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати: на користь ОСОБА_3 - 2004 грн. 58 коп. та на користь держави - 554 грн. 42 коп.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення і з цього ж моменту може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча :

Судді :