Провадження № 2/520/1839/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що 26 квітня 1991 року вони з відповідачем уклали шлюб та від такого шлюбу мають двох спільних дітей, - синів 1999 та 2001 років народження.

Також позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, нерозуміння одне одного, а також постійні конфлікти, що призводять до сварок та скандалів, та через що сторони на час звернення до суду припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, та будь-яких подружніх стосунків не підтримують.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявами про вирішення справи за їх відсутності, відповідно до поданих заяв позивач заявлені вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач вказані вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши її обставини, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 у відповідності до якого шлюб між сторонами було зареєстровано 26 квітня 1991 року Відділом РАГС виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №225.

Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей, якими є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, від 17.07.1999 року), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, від 11.12.2001 року).

Згідно пояснень позивача, що не були спростовані та не заперечувались відповідачем, сторони, на час звернення до суду - 16.12.2014 року, припинили спільне проживання та будь-які притаманні подружжю відносини.

Суд враховує, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача та згодою відповідача розриває шлюб.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, так з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 212-215, 235, 294 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що зареєстровано 26 квітня 1991 року Відділом РАГС виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №225.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя П. А. Прохоров