Справа № 2/489/132/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування Довгої А.В., прокурора Кривди Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном.

Позивачка вказує на те, що відповідачка ОСОБА_4 є її донькою, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_3. Відповідачі мають спільну дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження сина відповідачі почали вести аморальний спосіб життя, залишаючи дитину без батьківського нагляду та піклування. Відповідачі не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавляться її життям, та не виявляють бажання спілкуватися з сином, не виконують своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини.

Посилаючись на викладене, позивачка просила позбавити відповідачів батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила про його задоволення. Представник органу опіки і піклування та прокурор вважали за недоцільне позбавляти відповідачів батьківських прав. Посилалися на те, що застосування до відповідачів такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки з відповідачами будуть працювати соціальні служби.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову щодо позбавлення їх батьківських прав не заперечували.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, представника органу опіки та піклування, прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції й обґрунтувань.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір?ю.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, як зазначено в абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачкою ОСОБА_1 - бабусею, та її чоловіком. Відповідачка ОСОБА_4 проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 проживає за іншою адресою.

Як пояснили відповідачі в судовому засіданні, на даний час вони не мають намір підтримувати між собою сімейні стосунки.

Як вбачається з матеріалів справи, батьки дитини - відповідачі у справі, дуже молоді: матері 18 років, батьку - 20, їх дитині на сьогоднішній день виповнилося лише десять місяців. Відповідачі зовсім не мають уявлення про батьківські обов'язки і потребують допомоги психологів.

Такі обставини підтверджуються та були встановлені на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради 18 листопада 2014 року.

Відповідно до висновку № 2622/02.02.01-22/22/14/14 від 9 грудня 2014 року орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стосовно їх малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні посилалася на те, що враховуючи вік батьків дитини, буде вирішуватися питання про соціальний супровід батьків дитини та надання їм психологічної допомоги у їх ставленні до дитини.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачів такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, є передчасним, а відтак позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська