Справа № 361/9358/14 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження № 22-ц/780/2747/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 16.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Поліщука М.А.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 січня 2005 року помер його батько ОСОБА_4, спадкоємцем за заповітом якого є він. Під час оформлення спадкових прав йому стало відомо, що його батько ОСОБА_4 за життя звертався до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області із відповідною заявою про надання йому земельної ділянки під город. Рішенням цього органу місцевого самоврядування від 26 березня 1996 року його батьку була надана земельна ділянка під город, площею 0,10 га, за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, урочище «Лопутино». Цією земельною ділянкою його батько користувався, але за життя не оформив на неї правовстановлюючі документи. На його звернення Княжицька сільська рада повідомила, що права на цю земельну ділянку переоформлені на ОСОБА_3. Підставою для переоформлення земельної ділянки була нібито заява від імені батька про відмову від неї на користь ОСОБА_3, яка у подальшому на підставі заяви про надання погодження на виготовлення проекту відводу на цю земельну ділянку від сільської ради одержала на своє імя державний акт про право власності на земельну ділянку. При цьому заява від імені батька про відмову від земельної ділянки була подана до сільської ради відповідачем ОСОБА_3 майже через пів року після його смерті. У звязку з цим просив скасувати рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 04 липня 2005 року № 309 щодо надання ОСОБА_3 згоди на виготовлення проекту відводу на спірну земельну та визнати недійсним державний акт на дану земельну ділянку виданий на імя ОСОБА_3.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що він довів та надав суду достатньо доказів, стосовно того, що спірна земельна ділянка, яка належала його покійному батьку, перейшла до ОСОБА_3.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не було надано доказів того, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 стосуються спірної земельної ділянки, яка виділялася органом місцевого самоврядування ОСОБА_4, який помер 19 січня 2005 року.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ст.ст. 78, 116 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність, із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст.10 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер 19 січня 2005 року. (а.с. 6)

06 червня 2001 року ОСОБА_4 було складено заповіт, за яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалося він заповів ОСОБА_2. (а.с. 7)

26 грудня 2013 року ОСОБА_5 подав до Броварської районної державної нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Із копії повідомлення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 09 квітня 2013 року № 180 вбачається, що рішенням десятої сесії сільської ради ХХІІ скликання від 26 березня 1996 року ОСОБА_4 виділено 0,10 га землі в районі «Лопутино» для ведення особистого селянського господарства. Рішенням «Про розгляд звернень громадян та керівників підприємств по земельних питаннях» від 04 липня 2005 року № 309 ОСОБА_3 надано згоду на виготовлення проекту відводу на земельну ділянку, площею 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства, на підставі заяви ОСОБА_4 Заява у сільській раді відсутня. (а.с.10)

Як вбачається із повідомлення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 02 жовтня 2013 року № 498 рішенням десятої сесії сільської ради двадцять другого скликання від 26 березня 1996 року ОСОБА_4 виділено 0,10 га землі в районі «Лопутино» для ведення особистого селянського господарства. Даній земельній ділянці номер не присвоювався. Повна адреса: село Княжичі, урочище «Лопутино». На даний час земельна ділянка рахується за ОСОБА_3. Усього надавалося 0,10 га землі для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 в селі Княжичі в урочищі «Лопутино», номер земельній ділянці не надавався, на даний час рахується за ОСОБА_3. За ОСОБА_4 в селі Княжичі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства не рахуються. Повна інформація про земельну ділянку 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Лопутино» знаходиться у власника даної земельної ділянки ОСОБА_3. (а.с.13)

Згідно із довідкою Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 24 лютого 2014 року № 381 - довідки цієї сільської ради від 09 квітня 2013 року № 180 та від 02 жовтня 2013 року № 498 слід рахувати не дійсними. (а.с.30)

Із копії виписки з рішення десятої сесії ХХП скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 26 березня 1996 року видно, що цією сільською радою відведено 38,78 га земель запасу сільської ради під городи громадянам в районі «Лопутино» (поле № 3). Виділено земельні ділянки під городи строком на три роки громадянам в районі «Лопутино». ОСОБА_6, площею 0,10 га. (а.с.11)

Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 04 липня 2005 року № 309 (22-ІV) надано згоду на виготовлення проекту відводу на земельні ділянки, виділені під будівництво, обслуговування будинку та господарських споруд і ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,10 га (для ведення особистого селянського господарства) а районі «Лопутино». (а.с. 12, 78)

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 790179 від 05 червня 2008 року ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0936 га (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, ур.Лопутино (кадастровий номер: :01:082:0085). Підстава видачі державного акту рішення Княжицької сільської ради від 09 червня 2006 року, № 192, 03 сесія, 05 скликання. (а.с.31)

Згідно із повідомленням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 21 січня 2015 року № 58 за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка, площею 0,0936 га, в урочищі «Лопутино», отримана та приватизована за власноручно підписаними заявами згідно державного акту серії ЯД № 790179 від 05 червня 2008 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів за № 03. Дана земельна ділянка не має жодного відношення до земельної ділянки, яка видавалася для ведення особистого селянського господарства у 1996 році ОСОБА_4 терміном на три роки. (а.с.55)

Як видно із повідомлення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 05 лютого 2015 року № 43 термін зберігання заяв громадян три роки. З цих підстав заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в Княжицькій сільській раді відсутні. Рішенням сесії Княжицької сільської ради від 04 липня 2005 року № 309 (22-ІУ скликання) надавалася земельна ділянка ОСОБА_3. Протоколи сесій Княжицької сільської ради відсутні у звязку із викраденням документів із сільської ради 14 березня 2014 року. Злочин не розкрито. (а.с.88)

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що він звертався до ради в загальному порядку для виділення йому в користування земельної ділянки, однак йому було відмовлено. Разом з цим він як спадкоємець майна ОСОБА_4 не може надати суду доказів того, що земельна ділянка яка надавалась на три роки в користування ОСОБА_4 накладається на земельну ділянку надану у власність ОСОБА_3.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки ОСОБА_2 не було надано доказів того, що скаржуване рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 стосуються спірної земельної ділянки, яка виділялася органом місцевого самоврядування ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач довів та надав суду достатньо доказів, стосовно того, що спірна земельна ділянка дійсно незаконно перейшла до ОСОБА_3 не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем не доведено яке саме його право порушено.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка ОСОБА_3 зверталася із відповідною заявою до Княжицької сільської ради стосовно виділення їй земельної ділянки для городу, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем не надано доказів того, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 стосуються спірної земельної ділянки, яка виділялася померлому ОСОБА_4, що призвело до порушення його прав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: