РІШЕННЯ

іменем України

"16" червня 2015 р. 145/603/15-ц

2/145/418/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 15.12.2014 року між нею та відповідачкою по справі в простій письмовій формі було укладено договір міни, відповідно до якого вона поміняла належну їй на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 20020106 площею 1,8836 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області на земельну ділянку площею 3,5943 га, кадастровий номер 05245800:05:001:0122, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

На виконання умов даного договору вона передала відповідачці оригінал державного акта, який посвідчує її право власності на земельну ділянку, а відповідачка в свою чергу передала їй оригінал державного акта серії ЯЕ № 680863 від 02.04. 2008 року, яким посвідчувалося її право на земельну ділянку.

Відповідачка також зобов'язалась оформити договір міни земельних ділянок у встановленому законодавством порядку, однак від оформлення необхідних документів ухилилась.

На неодноразові прохання належним чином оформити договір міни Відповідачка під різними приводами відмовляється, мотивуючи це або відсутністю у неї коштів, або браком часу чи неможливістю з'явитись до нотаріуса у зв'язку з хворобою, зайнятістю тощо. Внаслідок цього вона не має можливості зареєструвати земельну ділянку за собою та розпоряджатись нею.

Вважає, що вказані обставини порушують її права, відтак звертається до суду за їх захистом.

Частиною 1 ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України можуть набувати права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором міни.

До кола прав власників земельних ділянок за ч. 1 ст. 90 Земельного Кодексу України входить продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її у спадщину.

Громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, успадкування, укладання таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог ЗК України, як то передбачено ст. 131 ЗК України. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються, угоди повинні містити назву сторін; вид угоди, предмет угоди; документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки, відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням; зобов'язання сторін. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення, як передбачено ст. 132 ЗК України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Так як вони з відповідачкою домовилися щодо усіх істотних умов договору міни земельних ділянок, що підтверджується зокрема договором від 15.12.2014 року, укладеним в простій письмовій формі та відбулося повне його виконання, виникла потреба просити суд визнати зазначений договір дійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається; а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилученню (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України. а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього кодексу.

Тобто, відповідно до ст. 131 та п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, дозволено обмін земельної ділянки на нішу земельну ділянку.

Сторони погодили між собою, що обмінювані земельні ділянки є тотожними по вартості.

Вважає, що вона правомірно набула право власності на спірну земельну ділянку внаслідок обставин, з якими закон пов'язує настання цивільно-правовий наслідків.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0122, площею 3,5943 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України. а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього кодексу.

Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається; а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потре; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилученню (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в простій письмовій формі було укладено договір міни (а.с.5), відповідно до якого позивач поміняла належну їй на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 20020106 площею 1,8836 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.7), на земельну ділянку площею 3,5943 га, кадастровий номер :05:001:0122, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.6).

На виконання умов даного договору ОСОБА_2 передала відповідачці оригінал державного акта, який посвідчує її право власності на земельну ділянку, а ОСОБА_3, в свою чергу, передала їй оригінал державного акта серії ЯЕ № 680863 від 02.04. 2008 року, яким посвідчувалося її право на земельну ділянку.

Сторони погодили між собою, що обмінювані земельні ділянки є рівноцінними, тотожними по вартості.

Позивачка ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку, який присвоєно кадастровий номер :05:001:0122, площа її становить 3,5943 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка розташована на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району.

Вартість вказаної земельної ділянки станом на 01.01.2015 р. становить 68971,82 грн. (а.с.20).

Відбулося повне виконання договору від 15.12.2014 року, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але відповідач ОСОБА_3, зобов'язавшись оформити договір міни земельних ділянок у встановленому законодавством порядку, від нотаріального посвідчення договору ухиляється, мотивуючи це або відсутністю у неї коштів, або браком часу чи неможливістю з'явитись до нотаріуса у зв'язку з хворобою, зайнятістю тощо.

Суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, придбану за договором міни у ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.220, 328, 334 ЦК України, ст.ст. 81, 90, 131 ЗК УКраїни,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0122, площею 3,5943 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.