АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9896/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Кондратенко О.О
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" - Голуба Віктора Федоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" про повернення банківського вкладу, відшкодування понесених витрат та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит , з послідуючими уточненнями, в якому просив стягнути з банку на його користь: суму вкладу в розмірі 6 279, 97 євро, 55, 23 євро 3 % річних, 202, 51 євро - упущена вигода, 5 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 4 000, 00 грн. у відшкодування витрат на юридичні послуги.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2014 року між ним та банком було укладено договір №300131/92248/6-14 про банківський строковий вклад (депозит ) "Класік" на 6 місяців в іноземній валюті, по якому він вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 6 320, 00 євро, на строк з 01.08.2014 року по 01.02.2015 року, з процентною ставкою у розмірі 11, 50 % річних. 28 січня 2015 року він звернувся до банку із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак, грошові кошти ОСОБА_3 в повному обсязі не отримав. 04 лютого 2015 року та 24 лютого 2015 року він звернувся повторно до банку із заявою про перерахування залишку по вкладу з нарахованими відсотками на рахунок, що відкритий на його ім'я в Укрексімбанку. Проте, дана заява залишена відповідачем без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства " Банк Фінанси та Кредит " про повернення банківського вкладу, відшкодування понесених витрат та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " на користь ОСОБА_3 6 335 євро 20 євроцентів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " на користь держави судовий збір у розмірі 1 573 гривні 57 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" - Голуб В.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача 3% річних та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача 3% річних у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною ( ч.2 ст.1060 ЦК України ).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 01.08.2014 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір № 300131/92248/6-14 про банківськийстроковий вклад ( депозит ) " Класік " на 6 місяців в іноземній валюті, предметом якого, відповідно до п.1.1 є внесення ОСОБА_3 вкладу, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 6 320, 00 євро, на строк з 01.08.2014 року по 01.02.2015 року, з нарахуванням та виплатою процентів у розмірі 11, 50 % річних, у порядку та на умовах п.п. 1.1., 1.2 договору

В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_3 вніс грошові кошти в сумі 6 320, 00 євро, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 37607 від 01.08.2014 року(а. с. 10).

28 січня 2015 року, 04 лютого 2015 року ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строку депозитних договорів № 300131/92230/6-14 від 01.08. 2014 року на суму 5218, 77 євро, № 300131/92244/6-14 від 01.08. 2014 року на суму 5218,77 євро, № 300131/92248/6-14 від 01.08. 2014 року на суму 6320,00 євро звернувся до банку із письмовою заявою про повернення вкладених ним грошових коштів, та просив видати йому готівкові кошти в євро за вищевказаними договором в максимально короткий строк по 15 тис. грн. на добу, або перерахувати усі кошти на його рахунок в Укрексімбанку.

Відповідно до п.4.1 договору № 300131/92248/6-14 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Класік " на 6 місяців в іноземній валюті, після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим договором, кошти з депозитного рахунку № НОМЕР_1 повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. Клієнт зобов'язаний надати банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1.цього договору. Вказану письмову вимогу клієнт зобов'язаний надати банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий - повертається клієнту з відміткою банку про отримання письмової вимоги. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день.

У випадку коли клієнт надав банку зазначену письмову вимогу про отримання суми вкладу шляхом видачі готівки але не вимагає отримання вкладу після закінчення строку розміщення вкладу, визначеного п.п. 1.1. цього договору, або останнього з строків, на який продовжено розміщення вкладу, цей договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу із розрахунку 0, 0001% річних. Для цього клієнт підписанням цього договору уповноважує банк: відкрити клієнту виключно для обліку коштів вкладу на вимогу рахунок № НОМЕР_2, та не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. цього договору, або останнього з строків, на який продовжено розміщення вкладу, перерахувати суму вкладу з депозитного рахунку № НОМЕР_1 та суму нарахованих на вклад, але невиплачених процентів з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок для обліку коштів вкладу на вимогу № НОМЕР_2 та після зазначеного перерахування відкрити депозитний рахунок № НОМЕР_1 та рахунок № НОМЕР_2. Розмір вкладу на вимогу складає суму вкладу та суму процентів, нарахованих на вклад, але невиплачених клієнту.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 від 03 квітня 2015 року сума вкладу, яка перебуває на рахунку № НОМЕР_2 становить 6 279, 97 євро.

Судом вірно встановлено, що на час розгляду справи, проценти за користування вкладом та сума вкладу позивачу в повному обсязі не повернуті, що не оспорювалось і самим представником відповідача під час розгляду справи в суді.

Вперше позивач звернувся до відповідача з проханням повернути суму вкладу, розміщеного згідно договору банківського строкового вкладу (депозит ) «Класік» № 300131/92248/6-14 від 01.08.2014 року 28.01.2015 року, проте його прохання було задоволено частково, шляхом виплати частини вкладу ( нараховані відсотки та частина вкладу ).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У вищезазначеному договорі № 300131/92248/6-14 про банківський строковий вклад (депозит ) " Класік " на 6 місяців в іноземній валюті чітко визначений його строк дії, а тому неповернення відповідачем позивачу внеску та нарахованих процентів є безпідставним.

Всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не видав у повному обсязі вклад та нараховані проценти, а тому судом вірно стягнуто з банку 6 279, 97 євро - сума банківського вкладу з нарахованими відсотками на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України ).

Виходячи з наведеної норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду, що у зв'язку з порушенням зобов'язання в частині несвоєчасного повернення грошових коштів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних за період часу з 02.02.2015 року по 19.05.2015 року.

Оскаржуючи рішення суду в частині стягнення 3% річних за невиконання грошових зобов'язань, відповідач вважає, що позивач ОСОБА_3 у заяві про повернення вкладу був зобов'язаний зазначити спосіб отримання суми грошових коштів строкового вкладу, чого на думку відповідача, позивачем не було виконано.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що у договорі про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 01.08. 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» немає чіткого визначення щодо форми та змісту заяви, а також банком не розроблено та не затверджено чіткої форми такої заяви, якої мав би дотримуватись Вкладник. Отже, форма такої заяви є довільна. Твердження скаржника - це є лише його особисте трактування даного пункту договору.

Як видно з заяви поданої 28 січня 2015 року позивачем, дана заява заповнена на бланку, який наданий безпосередньо банком. Даний факт можна прослідкувати з вдрукованого прізвища та ініціалів посадової особи, яка безпосередньо прийняла дану заяву, оскільки позивач звернувшись до банку не міг знати хто саме буде приймати дану заяву (а. с. 11 ).

2 лютого 2015 року позивач відповідно до умов Договору та Вимоги, з'явився до банку для отримання повної суми вкладу, але натомість отримав лише суму у розмірі 100 євро, що підтверджується квитанцією, що міститься в матеріалах справи (а. с. 12 ).

При зверненні, про можливість отримання коштів шляхом безготівкового розрахунку банком позивача не було повідомлено.

Повторно позивач звернувся до банку 03 та 04 лютого 2015 року для отримання коштів, в зв'язку з закінченням строку дії Договору №300131/92248/6-14 про банківський строковий вклад (депозит), але кошти в повному обсязі не отримав (а. с. 16-17 ).

Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Позивач, окрім заяви, яка була подана 28 січня 2015 року, також звертався повторно з заявами. 04 лютого 2015 року позивачем було подано заяву до Голови правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якій він просив, видати кошти готівкою відповідно до Договору №300131/92230/6-14 від 01.08.2015 року в повному обсязі або перерахувати усі кошти на рахунок, відкритий на ім'я Позивача в Укрексімбанку, тобто було вказано альтернативний шлях, надано всі реквізити для належного перерахунку коштів. Банком, в свою чергу, кошти перераховані на даний рахунок не були та відповіді причин невиконання даного зобов'язання позивачеві з боку банку не було надано(а. с. 18,37 ).

Крім того, відповідачем було порушено пункт 3.3 глави 3 Постанови Національного банку N 159 якою визначено: «У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на п.5 Постанови Правління НБУ № 758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України», якою встановлено обмеження до 15000 грн. на добу для здійснення таких виплат, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем заява про видачу вкладу була подана вчасно, 02 лютого 2015 року позивачу із вкладного рахунку було видано готівку у розмірі 100 євро, тобто процедура погодження та початку виконання зобов'язання розпочалась. Однак, банком було порушено постанову, оскільки позивача, як вкладника було обмежено в отриманні суми вкладу не у межах встановлених законодавством, а у розмірі, який банк визначив самостійно, оскільки станом на 02 лютого 2015 року сума в 100 євро була еквівалентна 1828,26 грн. (а. с. 12 ).

В апеляційному суді перевірено та встановлено , що 3 % річних розраховано позивачем вірно на суму залишку невиданого банком вкладу.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що станом насьогодні банком не повернуто суму вкладу позивачеві, незважаючи на те, що сума вкладу належного до виплати позивачу банком не оскаржується.

Правовою позицією Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справи № 6-39 цс13 від 29 травня 2013 року роз'яснено, що «згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судами встановлено, що позивачі у день закінчення строку дії договорів - 10 квітня 2009 року, звернулися до банку із заявами про повернення банківських вкладів кожний, чим засвідчили свої наміри припинити дію договорів.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів -10 квітня 2009 року, проте повернув кошти позивачам лише 31 грудня 2009 року, чим порушив свої грошові зобов'язання.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України».

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства"Банк"Фінанси та Кредит" - Голуба Віктора Федоровича - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: