У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів - Павліченка С. В., Собослоя Г. Г.,

при секретарі: Чейпеш С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії, та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов'язання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що йому належить на праві приватної власності земельна ділянка, на якій розташоване незавершене будівництво житлового будинку АДРЕСА_1

26 вересня 2012 року між сторонами по справі укладено попередній договір купівлі незавершеного будівництва двоповерхового житлового будинку, готовністю 80 %, реєстраційний номер РПВН 22824175, загальною площею 190.70 кв.м та земельну ділянку, на якій розташований будинок площею 0.1000 га, кадастровий номер :01:011:0105.

Крім цього, ОСОБА_2, на виконання умов цього попереднього договору, ОСОБА_4 були передані ключі від продажу незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 за умовами попереднього договору зобов'язалася погасити за позивача кредитну заборгованості по кредитному договору у сумі 254.749.13 гривень перед кредитором ПАТ „ Дельта Банк".

З липня 2013 року ОСОБА_4 було припинено умови виконання попереднього договору по погашенню кредитної заборгованості за кредитним зобов'язанням ОСОБА_2

5 травня 2014 року ОСОБА_2 отримав письмове повідомлення від ПАТ „ Дельта Банк", у якому зазначено, що заборгованість по кредитному договору становить 38.540.00 гривень.

ОСОБА_5 чиняться перешкоди у користуванні ним незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 і прибудинковою територією, оскільки ОСОБА_4 проведено заміну замків на воротах двору та будинку.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст. ст. 386, 391 ЦК України, просив у суді першої інстанції зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 і прибудинковою територією.

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася із позовом до ОСОБА_2, де третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про зобов'язання до вчинення певних дій.

Позов ОСОБА_4 мотивувала тим, що нею 26 вересня 2012 року з ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі продажу незавершеного будівництва двоповерхового житлового будинку, готовністю 80 %, реєстраційний номер РПВН 22824175, загальною площею 190.70 кв.м та земельну ділянку, на якій розташований будинок площею 0.1000 га, кадастровий номер :01:011:0105.

Сторонами попереднього договору встановлено, що продаж житлового будинку та земельної ділянки буде вчинено на суму 340.000. 00 тис. гривень, незалежно від офіційного та ринкового курсу іноземних валют, інфляцій та індексацій.

Відповідач ОСОБА_4 по справі, відповідно до п. 5 попереднього договору, взяла на себе зобов'язання виконати за ОСОБА_2 кредитне зобов'язання за кредитним договором, яке на час підписання цього попереднього договору складало суму 254.749.13 гривень основного боргу та 2.393.97 гривень судових витрат

6 листопада 2013 року на виконання умов попереднього договору ОСОБА_4 виконано кредитне зобов'язання ОСОБА_2 перед банком ПАТ „ Дельта банк" і було сплачено 240.770.15 гривень та 2393.97 гривень судових витрат.

Крім цього, ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_6 в рахунок ціни будинку за письмовими розписками було передано 11 тис. доларів США.

ОСОБА_4 посилається на те, що нею були виконані всі умови укладеного попереднього договору, однак відповідач, незважаючи на неодноразові усні та письмові вимоги, ухиляється від учинення всіх дій щодо врегулювання кредитних правовідносин з Банком, тобто припинення кредитного договору і договору іпотеки, для укладення основного договору купівлі- продажу.

ОСОБА_4, посилаючись на зазначені у позовній заяви обставини справи, та з підстав, передбачених ст.ст. 203, 205, 208, 209, 210, 211, 212, 626, 627, 635, 638 ЦК України, просила в суді першої інстанції зобов'язати ОСОБА_2 у відповідності до зобов'язань п.1 попереднього договору від 26 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром 1025, вчинити дії щодо укладення договору купівлі- продажу незавершеного будівництва двоповерхового житлового будинку, готовністю 80 %, реєстраційний номер РПВН 22824175, загальною площею 190.70 кв.м та земельну ділянку, на якій розташований будинок площею 0.1000 га, кадастровий номер :01:011:0105.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 6 жовтня 2014 року, у відповідності до правил ст.123-126 ЦПК України, дані позови об'єднані в одне провадження .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року у позові ОСОБА_2 та позові ОСОБА_4 - відмовлено.

ОСОБА_2 не погодився з рішенням місцевого суду і подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду у частині відмови у задоволенні його позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії та у цій частині позову ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог

Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не погодився з рішенням місцевого суду і подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду у частині вирішення відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов'язання до вчинення певних дій, - та у цій частині позову ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Також, вважає рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_4 законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

ОСОБА_4 та її представник у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі. Також, вважають рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_2 законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2, відповідно до положень ст. ст.10, 59, 60 ЦПК України, на виконання попереднього договору купівлі- продажу незавершеного будівництвом житлового будинку він добровільно передав ключі від цього будинку відповідачеві ОСОБА_4, і ним не доведений факт заміни відповідачем ОСОБА_4 замків на воротах та будинку, і вчинення проти нього будь- яких дій, які б обмежували його право володіння та користування будинком та земельною ділянкою.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до положень п. 3 ст. 3 та ст. 627ЦК України, одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Згідно з цим принципом ні ст. 611, ні ст. 635 ЦК України не передбачають такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов'язання щодо укладення основного договору як спонукання до його укладення в судовому порядку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, який, розглядаючи заявлені по справі позови, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу незавершеного будівництва двоповерхового житлового будинку, готовністю 80 %, реєстраційний номер РПВН 22824175, загальною площею 190.70 кв.м та земельну ділянку, на якій розташований будинок площею 0.1000 га, кадастровий номер :01:011:0105, на умовах і у порядку, що визначені попереднім договором (а. с.42).

Сторонами попереднього договору досягнуто згоди, що продаж житлового будинку та земельної ділянки буде вчинена на суму 340.000. 00 тис. гривень незалежно від офіційного та ринкового курсу іноземних валют, інфляцій та індексацій. Вказана сума є істотною умовою основного договору, яка не підлягає зміні сторонами.

Відповідно до попереднього договору покупець ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання погашення кредиту ОСОБА_2 у сумі 254.749.13 гривень основного боргу та 2 393.93 гривень судового збору.

Сторонами цього договору визнається, що сплачена ОСОБА_4 вищезазначена сума на погашення кредитного зобов'язання зараховується як аванс у рахунок ціни будинку при укладенні основного договору купівлі- продажу. Решта, обумовленої в п. 4 суми, буде оплачена перед посвідченням основного договору купівлі- продажу.

Згідно з цим попереднім договором ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання не пізніше одного місяця після погашення заборгованості перед „Дельта Банк" за кредитним договором №390-022002ФК від 18 квітня 2008 року продати незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинку, готовністю 80 %, реєстраційний номер РПВН 22824175, загальною площею 190.70 кв.м та земельну ділянку, на якій розташований будинок площею 0.1000 га, кадастровий номер :01:011:0105 ОСОБА_4

18 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ТзОВ „ Український промисловий банк", правонаступником якого є ПАТ „ Дельта Банк", було укладено договір, відповідно до якого позичальнику наданий кредит у сумі 202.000.00 гривень зі сплатою 14.00 % за користування кредитними коштами із строком повернення до 17 квітня 2023 року.

18 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ТзОВ „Український промисловий банк ", правонаступником якого є ПАТ„ Дельта Банк", укладено договір іпотеки, предметом якого є незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинок, готовністю 80 %, реєстраційний номер РПВН 22824175, загальною площею 190.70 кв.м та земельна ділянка, на якій розташований будинок площею 0.1000 га, кадастровий номер :01:011:0105.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 липня 2012 року задоволений позов ПАТ „Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 239.397. 36 гривень заборгованості за кредитним договором та 2393.97 гривень судового збору. Дане рішення виконано.

Із виконавчого провадження за № 39606640 підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку ПАТ "Дельта Банк" сума 241.791.33 гривень .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30 вересня 2013 року дане заочне рішення було за заявою ОСОБА_2 скасоване , а позов ПАТ „ Дельта Банк"- залишено без розгляду.

Факт того, що ОСОБА_4 на виконання попереднього договору внесла у касу ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти на погашення кредитної заборгованості згідно з договором № 390-0221002/ФК від 18.04.2008 року в загальній сумі 240 770.15 гривень підтверджується квитанціями (а.с. 46-51, 65).

23 грудня 2013 року „ ПАТ „ Дельта Банк" письмово повідомив ОСОБА_2 про те, що у зв'язку із призупиненням примусового виконання судового рішення за даним кредитним договором, нарахування відсотків та комісії відновлено і станом на 19 грудня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ „ Дельта Банк" становить 35 705.35 гривень, яка складається з 34.725.92 гривень суми заборгованості по кредиту; 777.43 гривень - проценти за користування кредитом ; 202,00 гривень- комісія.

Листами та довідками ПАТ «Дельта Банк» повідомляв ОСОБА_2, що відповідно до кредитного договору № 390-0221002/ФК від 18.04.2008 року продовжується нарахування комісій і відсотків за кредитним договором, отже даний договір не є розірваний (а.с.11, 54, 60, 61, 63, 80, 125).

Також 5 травня 2014 року ОСОБА_2 отримав письмове повідомлення від ПАТ „ Дельта Банк", у якому зазначено, що заборгованість по кредитному договору становить 38.540.00 гривень.

ОСОБА_2 у суді першої та апеляційної інстанції стверджується факт того, що ним буде укладений основний договір купівлі- продажу після повного виконання ОСОБА_4 умов попереднього договору щодо обов'язку по повному погашенню кредитної заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк "за кредитним договором №390-022002ФК від 18 квітня 2008 року. Станом на 2 грудня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 за зазначеним кредитним зобов'язанням складає 40 125.28 гривень.

Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що сторонами попереднього договору купівлі - продажу визнається факт того, що на виконання умов попереднього договору ОСОБА_4 сплачено кредитну заборгованість перед ПАТ „ Дельта Банк" у розмірі 240.770.15 гривень, яка зараховується, як аванс у рахунок ціни будинку за основним договором купівлі-продажу .

Крім цього, ОСОБА_4 на виконання умов попереднього договору купівлі продажу сплатила у рахунок авансу ОСОБА_2 11 тис. доларів США, і цей факт стверджується письмовими розписками ОСОБА_2 від 20 листопада 2012 року та 10 вересня 2012 року, за якими вона передала ОСОБА_2 6 тис. доларів США , а фактично по зазначених розписках він отримав від неї на виконання умов попереднього договору: 20.11.2012 року 5 тис. доларів США, 18 грудня 2013 року 1000 доларів США, 10 вересня 2012 року 5000 тис. доларів США .

ОСОБА_4 вважає , що нею виконано всі умови укладеного попереднього договору та сплачено ОСОБА_2 кошти за незакінчений будівництвом житловий будинок, однак відповідач, незважаючи на неодноразові вимоги, ухиляється від вчинення дій щодо виконання зобов'язань по кредитному договору, оскільки не вчинення таких дій є перешкодою для належного оформлення та нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу.

ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_4 умови попереднього договору щодо погашення кредитної заборгованості виконано частково у сумі 241.791,33 гривень. ПАТ «Дельта Банк» продовжує нарахування відсотків та комісії за зазначеним кредитним договором., і заборгованість станом на 2 грудня 2014 року становить 40 125.28 гривень.

Одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Згідно з цим принципом ні ст. 611, ні ст. 635 ЦК України не передбачають такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов'язання щодо укладення основного договору як спонукання до його укладення в судовому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

У апеляційній інстанції встановлено, що дане кредитне зобов'язання ОСОБА_2 не виконане, оскільки ПАТ «Дельта Банк» продовжує нарахування відсотків та комісії за зазначеним кредитним договором., сума яких станом на 2 грудня 2014 року становить 40125.28 гривень, предмет попереднього договору купівлі- продажу перебуває в іпотеці.

Із змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_4 просить покласти на ОСОБА_2 обов'язок по вчиненню дій пов'язаних із виконанням ним кредитного зобов'язання перед „ Дельта Банк" щодо припинення договору кредиту та іпотеки і зобов'язання укласти основний договір купівлі- продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, зокрема, покладення на нього обов'язків, пов'язаних із виконанням ним кредитного зобов'язання та припинення договору іпотеки.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, який, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, вважав, що вона обрала не належний спосіб судового захисту, оскільки покладення на відповідача ОСОБА_2 обов'язків по вчиненню дій щодо укладення основного договору купівлі- продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, пов'язані з виконанням кредитного зобов'язання, припиненням договору іпотеки, - є спонукання його до укладення цього договору в судовому порядку.

Основними доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що місцевий суд, відмовляючи у задоволенні його позову, прийняв до уваги рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 липня 2014 року, яким йому було відмовлено у позові до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, земельною ділянкою і виселення, судом не мотивовано підстави щодо відмови йому, як власнику, у наданні ключів від будинку.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 є те, що у тексті рішення суду невірно зазначено, що вона, відповідно до розписок від 20 листопада 2012 року та 10 вересня 2012 року, надала ОСОБА_2 6 тис. доларів США , а фактично відповідно до зазначених розписок він отримав від неї на виконання умов попереднього договору від 20.11.2012року - 5 тис. доларів США, 18 грудня 2013 року - 1000 доларів США, 10 вересня 2012 року - 5000 тис. доларів США . Також, судом першої інстанції не враховано те, що вона повністю виконала умови попереднього договору. ОСОБА_2, як сторона попереднього договору, ухиляться від вчинення дій щодо погашення кредитної заборгованості у сумі 40 125.28 гривень., зняття іпотеки, як предмету попереднього договору купівлі- продажу, який перебуває у іпотеці ПАТ „ Дельта Банк".

Дані доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 стверджують лише факти виконання нею умов попереднього договору, а не є підставою для неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, а тому підлягають відхиленню .

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, який, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, вважав, що вона обрала не належний спосіб судового захисту, оскільки покладення на відповідача ОСОБА_2 обов'язків по вчиненню дій щодо укладення основного договору купівлі- продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, пов'язані з виконанням кредитного зобов'язання, припиненням кредитного договору та договору іпотеки, - є спонукання його до укладення основного договору в судовому порядку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: