Справа № 739/857/15-ц
Провадження № 2/739/189/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" липня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат» (далі відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6 749 грн. 88 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з дня звільнення по день вирішення справи судом у розмірі 24 751 грн. 38 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у період з 21 травня 2013 року по 24 грудня 2013 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат» на посаді слюсаря електрика з ремонту електроустаткування. Після звільнення за власним бажанням 24 грудня 2013 року йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 6 749 грн. 88 коп., хоча вказана заборгованість підлягала виплаті в день звільнення. На час звернення з позовом до суду вказана заборгованість йому не виплачена, у звязку з чим він має право отримати середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток просить стягнути за період з дня звільнення по день винесення рішення судом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, пояснивши, що в останній робочий день 24 грудня 2013 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат» і вказаного числа з ним не було проведено розрахунку та не було виплачено заборговану заробітну плату. Розмір заборгованості він дізнався з матеріалів перевірки, проведеної у відповідача інспектором з праці, яким встановлено факт невиплати заборгованої заробітної плати. Він неодноразово звертався до службових осіб відповідача з приводу надання довідки про розмір заборгованості по заробітній платі, але така довідка йому надана не була. Вказана заборгованість до теперішнього часу йому не виплачена, тому він має право отримати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Проти розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача до суду не зявився, причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає, що справа може бути розглянута без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 21 травня 2013 року позивач був прийнятий відповідачем на роботу, на посаду слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування, з якої він, на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), звільнився за власним бажанням 24 грудня 2013 року (а.с. 3-4).

Судом було вжито заходів щодо витребування у відповідача даних про розмір заборгованості з виплати заробітної плати позивачу шляхом винесення відповідної ухвали, яка 16 червня 2015 року була направлена відповідачу за адресою його місцезнаходження. З довідки Укрпошти вбачається, що вказану ухвалу представнику відповідача вручено не було і за закінченням терміну зберігання вона повернута до суду, що свідчить про фактичне небажання представників відповідача отримувати кореспонденцію, надіслану судом.

З наданого суду позивачем витягу з акту перевірки, проведеної у відповідача головним державним інспектором праці, вбачається наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по заробітній платі у розмірі 6 749 грн. 88 коп., зокрема: за серпень 2013 року у розмірі 1 397 грн. 65 коп., за вересень 2013 року у розмірі 1 397 грн. 07 коп., за жовтень 2013 року у розмірі 1 397 грн. 06 коп., за листопада 2013 року у розмірі 1 397 грн. 06 коп. та за грудень 2013 року у розмірі 1 161 грн. 04 коп. (а.с. 5, 14).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно частини першої статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

З викладеного вище вбачається, що відповідач, який в день звільнення позивача, який був робочим днем, не здійснив виплату останньому наявної заборгованості із заробітної плати, порушив вимоги законодавства щодо виплати заробітної плати. На час розгляду справи судом відомості про виплату позивачу заборгованої заробітної плати також відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 6 749 грн. 88 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з показань позивача, допитаного в якості свідка, невиплату заборгованої йому заробітної плати посадові особи відповідача пояснюють відсутністю коштів, будь-які інші докази, які б свідчили про відсутність вини відповідача у невиплаті позивачу заборгованої заробітної плати в матеріалах справи відсутні.

Системний аналіз норм статей 116 та 117 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 03 липня 2013 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-64цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи те, що відповідач на час звільнення позивача не здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі і відомості про оспорювання ним розміру такої заборгованості відсутні, а доказів відсутності вини відповідача в невиплаті даної заборгованості не надано, суд приходить до висновку що відповідач зобовязаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 25 грудня 2013 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по 08 липня 2015 року, тобто по день вирішення справи судом.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачем надано суду розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до якого розмір вказаного середнього заробітку за період з 25 грудня 2013 року по 08 липня 2015 року становить 24 751 грн. 38 коп. Здійснюючи даний розрахунок позивач виходив із розміру заробітної плати, яка належала до виплати за два повні місяці роботи, що передували дню звільнення 2794 грн. 12 коп. та кількості робочих днів у період затримки виплати заробітної плати - 381 робочий день. Вказаний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, у розмірі 24 751 грн. 38 коп.

Відповідно до пункту 2 частини першої та частини другої статті 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 6 749 грн. 88 коп.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовні вимоги, заявлені позивачем у розмірі 31 501 грн. 26 коп. (6 749 грн. 88 коп. + 24 751 грн. 38 коп.), підлягають задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 315 грн. 01 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтею 21 Закону України «Про оплату праці», статтями 47, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат», ідентифікаційний код юридичної особи 37292284, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі у розмірі 6 749 (шість тисяч сімсот сорок девять) гривень 88 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат»» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 25 грудня 2013 року по 08 липня 2015 року в розмірі 24 751 (двадцять чотири тисячі сімсот пятдесят одна) гривня 38 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 315 (триста пятнадцять) гривень 01 копійка.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення усієї суми заборгованості із заробітної плати у розмірі 6 749 (шість тисяч сімсот сорок девять) гривень 88 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко