Справа № 635/7991/14-ц
Провадження № 2/635/182/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Савченко Д.М.,

при секретарі судового засідання Журавльовій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Виконавчий комітет Русько-Тишківської сільської ради, Перша державна нотаріальна контора Харківського району, про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить визнати недійсним договір дарування, укладений 14 липня 1993 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 14 липня 1993 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 2-2764.

В обґрунтування позову зазначає, що 16.07.1988 року помер його батько ОСОБА_4, якому належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Арсент'єва, 3 (зараз вулиця Арсентієва, 2) у с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області. За життя батько заповіту не оформлював.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 та двоє синів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, здійснив державну реєстрацію цього свідоцтва.

Спадкоємцем ОСОБА_2 подано до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3, але остання свідоцтво про право на спадщину не отримувала, тому ніякої державної реєстрації з її боку виконано не було.

14.07.1993 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір дарування, посвідчений 14.07.1993 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 2-2764, згідно умов якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області по вулиці Арсентєва, 3.

Позивач зазначає, що в даному випадку державним нотаріусом документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на жилий будинок, витребувано не було, а тому було вчинено угоду, якою відчужено майно, що належить позивачу.

Вказує, що про існування зазначеного вище договору дарування йому стало відомо з відповіді Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 06.08.2013 року за № 02-21/507, а зміст цього договору - з відповіді Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 07.10.2013 року за № 02-21/631, у звязку з чим строк позовної давності пропущено з поважних причин.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову (а.с. 81-83), в яких зазначає, що позивачеві було відомо про укладення спірного договору ще в 1993 році, у звязку з чим строки позовної давності для звернення до суду пропущені. Вважає, що спірний договір міг бути укладений на 2/3 частини спірного будинку, які належали померлій матері ОСОБА_3

У судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини.

16.07.1988 року помер батько позивача і відповідача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

02 вересня 1998 року померла їх мати ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 1989 року (а.с. 52), спадкоємцями майна ОСОБА_4 стали дружина ОСОБА_3 на 2/3 частини житлового будинку з надвірними прибудовами за адресою: Харківський район, с. Черкаські Тишки, вул. Арсєнтєва, 3, та син ОСОБА_1 на 1/3 частину вказаного будинку.

Згідно з відміткою на Свідоцтві, воно зареєстровано в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільради.

14.07.1993 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір дарування, посвідчений 14.07.1993 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 2-2764, згідно умов якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області по вулиці Арсентєва, 3 (а.с. 19, 20).

Як зазначено у договорі, будинок належить ОСОБА_3 на підставі запису в погосподарській книзі Руськотишківської сільради Харківського району.

30.07.2009 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14.07.1993 року зареєстрував право власності на 1/1 частку будинку за адресою: Харківський район, с. Черкаські Тишки, вул. Арсентієва, 3, в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації (а.с. 44).

20 липня 2011 року рішенням Русько-Тишківської сільської ради Харківського району ОСОБА_1 надано дозвіл на зміну колишнього номеру будинку № 3 по вул. Арсентієва в селі Черкаські Тишки на номер 2 та присвоєно житловому будинку з колишнім номером 3 по вулиці Арсентієва в селі Черкаські Тишки номер будинку 2 (а.с. 14).

13.04.2012 року ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.04.1989 року зареєстрував право власності на 1/3 частину будинку за адресою: Харківський район, с. Черкаські Тишки, вул. Арсентієва, 2, в КП «Харківське районне буро технічної інвентаризації» (а.с. 9).

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 48 ЦК Української РСР 1963 року в редакції, чинній на момент укладання оспорюваного договору, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Частиною 2 статті 35 Закону Української РСР «Про державний нотаріат» (в редакції на момент укладання оспорюваного договору) визначено, що угоди про відчуження або заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється.

У свою чергу статтею 227 ЦК Української РСР 1963 року було визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Частиною 3 статті 244 вказаного Кодексу визначено, що до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

В обґрунтування недійсності договору дарування позивач посилається на п. 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 54/5, згідно з якою угоди про відчуження або заставу майна, що підлягає державній реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється (частина друга статті 35 Закону Української РСР «Про державний нотаріат»). Такі документи державний нотаріус приймає лише при наявності на них запису про реєстрацію.

Оскільки, на думку позивача, при укладанні оспорюваного договору ОСОБА_3 не було надано документа, що підтверджує її право власності на будинок, вказаний договір необхідно визнати недійсним.

Водночас як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07 квітня 1989 року позивач став власником 1/3 частини будинку за адресою: Харківський район, с. Ч. Тишки, 2 (колишній № 3), його мати ОСОБА_3 стала власником 2/3 частин вказаного будинку.

Оскільки до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2014 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки і споруди не залежало від державної реєстрації, вказані особи стали власниками відповідних часток спірного будинку.

Отже, ОСОБА_3 мала право розпорядитись своєю часткою у будинку шляхом її дарування відповідачеві.

Проте оскільки на момент укладання оспорюваного договору ОСОБА_3 була власником не усього будинку, а лише 2/3 його частин, вона не мала права дарувати весь будинок, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання договору дарування від 14 липня 1993 року недійсним в частині відчуження 1/3 частки будинку, власником якої є позивач.

Вирішуючи питання щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Як зазначено позивачем, про існування оспорюваного договору дарування йому стало відомо з відповіді Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 06.08.2013 року за № 02-21/507, а зміст цього договору - з відповіді Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 07.10.2013 року за № 02-21/631.

Зазначених тверджень позивача відповідачем не спростовано, доказів того, що позивачеві було відомо про існування вказаного договору раніше, відповідачем суду не надано, у звязку з чим суд приходить до висновку, що строк позовної давності в даному випадку порушено з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 48, 227, 244 ЦК Української РСР 1963 року, ст. 35 Закону Української РСР «Про державний нотаріат», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Виконавчий комітет Русько-Тишківської сільської ради, Перша державна нотаріальна контора Харківського району, про визнання договору дарування недійсним - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування, укладений 14 липня 1993 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 14 липня 1993 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 2-2764, в частині дарування 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Ч. Тишки, вул. Арсентєва, 3.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.М. Савченко

.