АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 5754 /2015 р. Головуючий у І інстанції Чередніченко Н.П.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, третя особа, Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Автопідприємства Господарсько - фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України , третя особа, Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що перебував у трудових відносинах із Автопідприємством Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України та займав посаду директора зазначеного автопідприємства згідно укладеного контракту.

Наказом Міністра Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 811-к його звільнено з займаної посади з підстав передбачених контрактом п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Причиною його звільнення стала доповідна записка директора Господарського-фінансового департаменту В.М. Вакараша від 29.10.2014 року про порушення ним трудового законодавства при звільненні працівника.

Вважаючи своє звільнення незаконним, а наказ від 30 жовтня 2014 року про звільнення його із займаної посади протиправним , винесеним з грубим порушенням вимог трудового законодавства, оскільки він як директор автопідприємства здійснював належним чином обов'язки покладені на нього контрактом , а тому просив скасувати цей наказ, поновити його на посаді директора автопідприємства з 31 жовтня 2014 року, поновити дію контракту від 28 січня 2013 року та стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 8 листопада 2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, третя особа, Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав , викладених у ній, представників відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те, що суд обґрунтовано відмовив у задоволення позову, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП Україниконтракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права , обов'язки та відповідальність , зокрема , як передбачену нормами Кодексу законів про працю України , так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Пунктом 8 частини 1 статті36 КЗпП України передбачено , що підставою припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП).

Судом встановлено, що наказом Міністра Кабінету Міністрів України від 28 січня 2013 року № 70-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на умовах укладеного контракту від 28.01.2013 року ( а.с. 47).

Цього ж дня з ОСОБА_1 був укладений контракт.

Контрактом сторін додатковою підставою дострокового припинення трудового договору передбачено випадки звільнення керівника з посади у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків передбачених контрактом , в результаті чого для Автопідприємства настали значні негативні наслідки ( понесено збитки , виплачено штрафи і т.п.( пп."б" п. 5.3 )( а.с. 13-16)

Наказом № 66 від 30 жовтня 2014 року Секретаріату КМУ господарсько-фінансового департаменту контракт від 28 січня 2014 року ,укладений між Господарсько-фінансовим департаментом Секретаріату КМУ та ОСОБА_1 розірвано ( а.с 112).

Наказом Міністра Кабінету Міністрів України № 811-к від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Автопідприємства Господарсько - фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України з підстав передбачених контрактом (пункт 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Підставою до звільнення слугувала доповідна записка директора Господарсько-фінансового департаменту В.М. Вакараша від 29 жовтня 2014 року ( а.с . 43).

Зі змісту цієї доповідної записки випливає, що директор автопідприємства Чигвінцев С.О. видав накази №109 від 09.04.2013 року та № 112 від 11.04.2013 року про притягнення ОСОБА_8 до дисципланірної відповідальності та застосування заходу у вигляді догани. Зазначені накази були видані з порушенням вимог законодавства про працю, однак стали підставою для видання наказу Автопідприємства №144 від 08.05.2013року про притягнення ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності та застосування заходу стягнення у вигляді звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, що призвело до її незаконного звільнення.

Зазначений наказ не був особисто підписаний директором Автопідприємства ОСОБА_1, однак він був підписаний за його вказівкою, про що свідчать пояснення головного інженера ОСОБА_10, а також той факт, що надалі ОСОБА_1, не скасував незаконний наказ. Проте, що він вважав зазначений та попередні накази законними свідчить і намагання директора відстояти законність вказаних рішень у судовому порядку, в т.ч. в апеляційній інстанції . Після прийняття рішення Апеляційним судом міста Києва про відмову в задоволенні апеляційної скарги Автопідприємства, підлягало відновленню виконавче провадження з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.03.2014 р., згідно якого підлягало стягненню з Автопідприємства на користь ОСОБА_9 середній заробіток на час вимушеного прогулу за період з 8.05.2013 р. по 13.03.2014 р. у розмірі 35 973 грн. 80 коп. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп.( а.с. 81-82 доповідної записки).

Викладені в доповідній записці обставини щодо незаконності звільнення ОСОБА_9 підтверджуються рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, яким скасовано накази директора Автопідприємства Господарського-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України № 109 від 09.04.2013 року та № 112 від 11.04.2013 року про притягнення ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності та застосування заходу стягнення у вигляді догани.

Скасовано наказ в.о. директора Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату КМУ № 144 від 08.05.2013 року про притягнення ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності та застосуванню заходу стягнення у вигляді звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України з 08.05.2013 року.

Поновлено ОСОБА_9 на посаді диспетчера автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату КМУ з 08.05.2013 року.

Стягнуто з Автопідприємства господарсько-фінансового департаменту Секретаріату КМУ на користь ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.05.2013 року по 13.03.2014 року у розмірі 35 973, 80 грн., а також 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. ( а.с. 98-104).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року залишено без змін (а.с.105-109).

Оскільки фактично зазначене рішення суду було виконано лише 15 травня 2014 року, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року стягнуто з Автопідприємства Господарського-фінансового департаменту Секретаріату КМУ на користь ОСОБА_9 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 7 362, 08 грн. ( а.с. 109-111).

На виконання наказу директора Господарського-фінансового департаменту №28 від 24 квітня 2014 року була створена комісія в складі : Фіца О.Ю. - першого заступника директора Господарсько - фінансового департаменту Секретаріату КМУ , завідуючого відділом господарського забезпечення та конкурсних процедур ( голова комісії); Хачатурян С.Р. - заступника начальника Управління бухгалтерського обліку , фінансів та звітності Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату КМУ з метою проведення службової перевірки наявності фактів, зазначених у зверненні адвоката Гелли С.В. від 14.04.2014 року щодо порушення директором автопідприємства ОСОБА_1 вимог законодавства про працю при застосуванні заходів дисциплінарного впливу, в тому числі звільнення, ОСОБА_9, якою встановлено, що неможливо зробити висновок про наявність вини ОСОБА_9 , оскільки не надано матеріалів , якими б вона підтверджувалась, та те, що під час прийняття рішення про оголошення догани було порушено вимоги ч.2 ст. 149 КЗ пП України щодо врахування обставин, за яких вчинено проступок і попередньої роботи працівника, а також вини працівника. Крім того встановлено, що наказ автопідприємства від 9 квітня 2013 року № 109 про оголошення догани диспетчеру ОСОБА_9 було видано без попереднього отримання згоди профспілкового комітету, як того вимагає ч. 2 ст. 41 ЗУ "Про професійні спілки, їх прав та гарантії діяльності", зазначене питання профком розглянув лише 11 квітня 2013 року та було видано з порушенням вимог законодавства( акт службової перевірки від 05 травня 2014 року) ( а.с. 113-116).

Таким чином, Автопідприємство внаслідок незаконних наказів директора понесло збитки на суму 44 335,88 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, суд дійшов обгрунтованого висновку про законність звільнення позивача на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з грубим порушенням ним законодавства про працю, в результаті чого для Автопідприємства настали значні негативні наслідки у вигляді понесених збитків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при звільнені позивача були порушені вимоги ст.ст. 148, 149 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки звільнення за пунктом 8 статті 36 КЗпП України не є дисциплінарним стягненням, а тому на такі випадки не поширюється дія норм, що регулюють порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема статей 148, 149 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги проте , що позивач не видавав наказ про звільнення ОСОБА_9, а тому відсутня його вина у заподіянні збитків автопідприємству , не заслуговують на увагу , оскільки наказ про звільнення ОСОБА_9 був виданий з урахуванням двох наказів про притягнення ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, які були видані позивачем.

До того ж закон не забороняє керівнику підприємства урегулювати трудовий спір в досудовому порядку та скасувати незаконний наказ і анулювати належним чином запис про звільнення в трудовій книжці.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: