Ухвалаіменем україни
25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25 січня 2008 року він набув право власності на квартиру АДРЕСА_1. У червні 2010 року його було звинувачено у вчиненні злочину та метою недопущення накладення арешту на належну йому квартиру 23 грудня 2010 року він видав своєму брату ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність, на підставі якої останній за договором купівлі-продажу продав вказану вище квартиру їх батьку - ОСОБА_5 Посилаючись на те, що договір доручення не відповідає його волі, суперечить вимогам ст. 203 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так як нотаріальна дія по посвідченню довіреності була вчинена поза приміщенням, яке не є робочим місцем приватного нотаріуса, просив визнати недійсною довіреність, видану ним 23 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_6, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_7, зареєстровану у реєстрі за № 2040.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 10 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року, в позові ПАТ відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За положеннями ст. ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, виходив із недоведеності й безпідставності позовних вимог та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки правові підстави визнання оскаржуваної довіреності недійсною відсутні.

Посилання судів попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях на те, що довіреність була посвідчена у нотаріальній конторі за робочим місцем приватного нотаріуса, а не за місцем відбуття покарання не спростовує правильних висновків судів про відмову позові з тих підстав, що у ОСОБА_4 було волевиявлення на видачу спірної довіреності та він не заперечував проти її підписання.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. Коротун О.В. Ступак