Номер провадження: 22-ц/785/655/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Фальчука В.П., Троїцької Л.Л.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року,-

встановила:

30 липня 2012р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив визнати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. через засоби масової інформації (далі ЗМІ) телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі, такими, що не відповідають дійсності: зобов'язати громадянку ОСОБА_3 спростувати ці відомості у тих же ЗМІ і заборонити їй їх розповсюдження у майбутньому у будь - яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності.

У відшкодування моральної шкоди, заподіяної його честі, гідності і діловій репутації діями громадянки ОСОБА_3 за розповсюдження негативної інформації, яка не відповідає дійсності, позивач просив суд стягнути на свою користь 50 000 грн. з відповідача, а також судові витрати, які пов'язані з розглядом справи у розмірі 500грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначав, що він, з січня 2006 року по квітень 2008 року проходив службу у званні полковника міліції на посаді начальника науково-дослідного експертного криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області (далі НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області).

У цьому ж центрі в якості старшого експерта проходила службу майор міліції ОСОБА_3, яка не мала права на самостійне проведення жодного виду криміналістичних експертиз, що суперечило вимогам п. 9.2 Постанови про діяльність експертно - криміналістичної служби МВС України, яка затверджена наказом МВС України № 682 від 30.08.1999р. та з якою у нього на підставі службових відносин у кінці 2006 року - початку 2007 року склалися неприязні стосунки.

Після звільнення з ГУМВС України у березні 2011 року, позивач ОСОБА_2 став членом громадської правозахисної організації "Захист військовослужбовців".

За підсумками роботи організації по вивченню обставин порушення прав громадян, позивач та інші члени організації виступали у рамках спецрепортажу на телеканалі ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення з 27 липня по 02 серпня 2011 року. Репортаж про оцінку роботи громадянки ОСОБА_3 не надавався.

Проте, у своєму виступі у спецрепортажу ІНФОРМАЦІЯ_1. по телебаченню на ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення відносно нього з боку громадянки ОСОБА_3 була викладена інформація в наступному вигляді (цитується дослівно мовою орігіналу):

"Вопрос, что о недостоверности начисления денежного обеспечения, правильности его начисления поднимались профсоюзом, председателем которого была я. Сотрудники неоднократно обращались с заявлениями, данные вопросы мы рассматривали на профсоюзных собраниях. ОСОБА_2 боялся, что мной будут все - таки выявлены факты неправильного начисления денежного обеспечения, ведения двойной бухгалтерии, значит, он решил просто избавиться от меня физически. Согласно исследований токсилогических, в моем организме было обнаружено более чем в 23 раза больше нормы содержания свинца. Главным специалистом НИЭКЦ на тот момент ОСОБА_5, значит, были взяты смывы с моего рабочего места и согласно проведенных исследований токсилогической лабораторией установлено, что более 1 000 микрограмм на литр при норме 16 микрограмм на литр свинца обнаружено в ящике рабочего стола, далее следует стул, сейф. Материалы за фактом отравления в отношении меня приобщены к материалам уголовного дела № 49-2326 и обстоятельства данного преступления проверяются в ходе расследования уголовного дела. Согласно официального ответа прокуратуры Одесской области вказано: В разі встановлення осіб, причетних до скоєння ОСОБА_2 злочину, слідчим буде прийнято відповідне рішення згідно КПК України, а також в ході слідства буде перевірено законність його звільнення з ОВС".

Позивач вважав, що вищевказана інформація є неправдивою, не відповідає дійсності, принижує та порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Його причетність до отруєння громадянки ОСОБА_3, неправильного нарахування їй виплат грошових коштів, - не були встановлені в ході розслідування кримінальної справи № 49-2326, яка закрита за відсутністю в його діях складу злочину.

Позивач також зазначав, що виступ ОСОБА_3 на телебаченні переслідував мету сформувати у численної аудиторії телеглядачів Одеської області думку про нього, як про порушника норм суспільної моралі, як злочинця.

В очах телеглядачів, численних знайомих і друзів, сусідів, родичів і членів сім'ї він був представлений вкрай у негативному світлі. В результаті чого йому були нанесені душевні страждання, психічна травма, підірваний авторитет громадянина, колишнього керівника і працівника правоохоронного органу, громадського правозахисника, зганьблена честь, гідність та ділова репутація, тобто спричинена значна моральна шкода, яка оцінюється ним у розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р. позов ОСОБА_2 задоволено частково.

19 лютого 2013р. ОСОБА_3 звернулася до суду зі заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013р. заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р. задоволена. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012р. скасовано, справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні 14 липня 2014р. позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала.

Представник третьої особи телекомпанії ІА "Репортер" АТЗТ - Сурілова О.О. у судовому засіданні повідомила суд про те, що громадянка ОСОБА_3 на телебаченні виступала без узгодження із керівництвом телеканалу тексту свого виступу.

Представник третьої особи ГУМВС України в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, надав на адресу суду належним чином засвідчені висновки службових перевірок, які проводилися службами ГУМВС України в Одеській області, відносно заяв на той час майора міліції ОСОБА_3 про її отруєння.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд визнав відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_2, такими, що не відповідають дійсності.

Суд зобов'язав ОСОБА_3 спростувати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_2, такими, що не відповідають дійсності у тому же засобі масової інформації на ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення.

Суд заборонив ОСОБА_3 розповсюджувати відомості, які двічі розповсюдженні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_2, такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь - яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати , у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Представники ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення, ГУМВС України в Одеській області до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції виходив з того, що поширена інформація відносно ОСОБА_2 має негативний характер, принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача у громадській думці з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, ганьбить його, оскільки спонукає до засуджуючого ставлення до нього, як до особи, яка вчинила неправомірні дії.

Суд взяв до уваги доведення недостовірних відомостей про ОСОБА_2 до значного числа телеглядачів у масштабі міста Одеси і Одеської області, які розповсюдженні ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, суд врахував міру фізичних і моральних страждань ОСОБА_2, наявність довготривалої психотравмуючої ситуації, зниження рівня громадської оцінки його соціальних і моральних якостей, підриву авторитету правозахисника і колишнього працівника правоохоронного органу.

Суд вважав, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 30 000 грн. Стягнуто судові витрати у розмірі 500 грн. у зв'язку зі сплатою судового збору.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з січня 2006 року по квітень 2008 року позивач - полковник міліції ОСОБА_2 проходив службу на посаді начальника науково-дослідного експертного криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області. Відповідач - старший експерт майор міліції ОСОБА_3 працювала в експертній установі під керуванням полковника міліції ОСОБА_2 Між ними склалися неприязні стосунки на ґрунті службових відносин.

Після закінчення служби в органах міліції, позивач ОСОБА_2 у березні 2011 року вступив у громадську правозахисну організацію "Захист військовослужбовців", результати роботи якої періодично доводилися до громадськості і окремих громадян, у тому числі за допомогою ЗМІ, а саме, були доведені в термін з 27 липня 2011р. по 02 серпня 2011р. на ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення у рамках передачі "Спецрепортаж", відповідно противоправної, за їх розсудом, діяльності громадянина ОСОБА_8

Однак, відповідач ОСОБА_3, не маючи відношення до висвітлених обставин, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на телеканалі ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення двічі о 10 та 17 годин виступила у спецрепортажі з заявою про те, що на той час полковник міліції ОСОБА_2 вирішив позбавитися від неї фізично, оскільки боявся розкриття фактів нібито ведення подвійної бухгалтерії, нібито неправильного нарахування зарплати співробітникам, керованого їм НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області. На підтвердження цього відповідачка ОСОБА_3 посилалася на факти виявлення в її організмі, на робочому місці і сейфі слідів свинцю, об'єми якого багаторазово перевищували допустимі норми, а також на повідомлення прокуратури про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2

Телекомпанією ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення до суду апеляційної інстанції була надана копія відеозапису телепередачі спецрепортажу від ІНФОРМАЦІЯ_1.

З відеозапису від ІНФОРМАЦІЯ_1. вбачається, що громадянка ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 висловила відомості, а саме: "Вопрос, что о недостоверности начисления денежного обеспечения, правильности его начисления поднимались профсоюзом председателем которого была я. Сотрудники неоднократно обращались с заявлениями, данные вопросы мы рассматривали на профсоюзных собраниях. ОСОБА_2 боялся, что мной будут все - таки выявлены факты неправильного начисления денежного обеспечения, ведения двойной бухгалтерии, значит, он решил просто избавиться от меня физически. Согласно исследований токсилогических, в моем организме было обнаружено более чем в 23 раза больше нормы содержания свинца. Главным специалистом НИЭКЦ на тот момент ОСОБА_5, значит, были взяты смывы с моего рабочего места и согласно проведенных исследований токсилогической лабораторией установлено, что более 1000 микрограмм на литр при норме 16 микрограмм на литр свинца обнаружено в ящике рабочего стола, далее следует стул, сейф. Материалы за фактом отравления в отношении меня приобщены к материалам уголовного дела № 49-2326 и обстоятельства данного преступления проверяются в ходе расследования уголовного дела. Согласно официального ответа прокуратуры Одесской области вказано: В разі встановлення осіб причетних до скоєння ОСОБА_2 злочину слідчим буде прийнято відповідне рішення згідно КПК України, а також в ході слідства буде перевірено законність його звільнення з ОВС".

Вказані твердження відповідачки ОСОБА_3 в спецрепортажі, як вбачається з листа Генерального директора ІА "Репортер" АТЗТ, були відтворені у телеефірі двічі о 10 і 17 годин - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Недостовірність тверджень ОСОБА_3 у спецрепортажу ІНФОРМАЦІЯ_1. щодо ОСОБА_2, окрім пояснень позивача, встановлена письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Судом встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1. факт отруєння ОСОБА_3 сіллю важких металів (свинцю) мав місце, проте він не був у прямому, або непрямому зв'язку на той час з полковником міліції ОСОБА_2 і його службовою діяльністю, оскільки отруєння громадянки ОСОБА_3, сталося задовго до їх знайомства, приблизно у 1994 році, до їх спільної служби в НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області. Такі висновки містяться у досліджених у судовому засіданні висновках службових розслідувань ГУМВС України в Одеській області від 24.11.2007р., 31.12.2007р., 10.03.2008р. по результатам перевірки звернень на той час майора міліції ОСОБА_3

Об'єктивність проведених службових розслідувань ГУМВС України в Одеській області сумнівів не викликає. До того ж непричетність на той час полковника міліції ОСОБА_2 до отруєння громадянки ОСОБА_3 встановлена і прокуратурою Одеської області, що підтверджується: постановою старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області Стоянова К.С. від 16 грудня 2011р. про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 по заявам ОСОБА_3 З постанови вбачається, що отруєння ОСОБА_3 солями важких металів (свинцем) мало місце до її прибуття на службу у НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області приблизно у 1994 році. В даній постанові також зазначено, що заяви ОСОБА_3 з приводу нібито зловживання на той час полковником міліції ОСОБА_2 щодо невиплати заробітної плати та інших порушень фінансової дисципліни, свого підтвердження не знайшли.

У вказаній постанові слідчим відділу прокуратури зазначено, що виходячи із показань даних ОСОБА_3, 29.10.2009р., у якості свідка, вона у 2001 - 2002р.р. проходила лікування у лікарні м. Москва - "Біосфера", в зв'язку хронічної інтоксикацією свинцем та ртуттю, яка була визвано у неї у зв'язку тяжким захворюванням, що підтверджує факт її отруєння важкими металами (свинцю) ще до часу приходу її на роботу в якості експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області(а.с.54-55 т.2).

Фінансова та господарська діяльність на той час полковника міліції ОСОБА_2, як посадовця і керівника НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області неодноразово перевірялася, у тому числі прокуратурою Одеської області. Жодних правопорушень кримінального характеру у його роботі не було виявлено.

За результатами ревізії фінансово-господарської діяльності НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області, помічником прокурора Малиновського району м. Одеси Столбуненко О. Г. 08 травня 2007р. відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно службових посадовців НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області, у тому числі відносно - полковника міліції ОСОБА_2

Крім того, у постанові про закриття кримінальної справи від 28.04.2011р. старший слідчий СВ прокуратури Одеської області Тодоров В.І. вказав, що факти незаконного отримання ОСОБА_2 грошей від підлеглих, невиплати ним заробітної плати, вказані в заяві його підлеглого, підтвердження не знайшли, і його провини у скоєнні посадових злочинів не має.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відносно ОСОБА_2 мало місце двічі розповсюдження негативної інформації відповідачкою ОСОБА_3 під час її виступу у телепередачі спецрепортажу на каналі ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доказів щодо підтвердження достовірності поширення інформації, яка має негативний відносно позивача характер, відповідачем по справі не представлено.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ця інформація носить свідомо недостовірний характер, оскільки не відповідає дійсності, а її поширення у ЗМІ спричинило позивачу моральну шкоду, оскільки були зганьбленні його честь, гідність і ділова репутація як громадянина України, колишнього працівника правоохоронного органу, правозахисника, авторитетного і шанованого батька сімейства.

Суд першої інстанції вірно встановив, що на момент виходу в ефір спецрепортажу та на теперішній час відсутній вирок суду відносно ОСОБА_2 у скоєнні злочину щодо відповідачки ОСОБА_3

Напроти, постановою ст. слідчого відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Стояновим К.С. від 22. 11.2011р. відносно позивача була закрита кримінальна справа за ч.3 ст.364 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Також ст. слідчим відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Стояновим К.С. 15.12.2011р. та 16.12.2011р. відносно позивача ОСОБА_2 винесено постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.ст.15,191,365 КК України за ч.2 ст.6 КПК України.

На час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 також відсутній вирок суду відносно ОСОБА_2 у скоєнні злочину , на які посилається відповідачка. Кожний громадян України не може вважатися винуватим у вчиненні злочину, доки його провина не буде доведена судом і встановлена звинувачувальним вироком суду.

Під час розгляду справи до апеляційного суду надійшла постанова від 30 січня 2015р.(за заявою ОСОБА_3 від 16.09.2013р. про замах на її вбивство) про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб ГУ МВС України в Одеської області, НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеської області, СДНОП ГУ МВС України в Одеської області, СЕС ВОЗ ГУ МВС України в Одеської області, а також відносно ОСОБА_2 та інших, складу кримінального правопорушення(а.с. 45-51,т.3 ).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо розповсюдження ОСОБА_3 через засоби масової інформації у телепередачі спецрепортажу на каналі ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення - ІНФОРМАЦІЯ_1. відомостей, які не відповідають дійсності та про зобов'язання ОСОБА_3 спростувати ці відомості у тому ж засобі масової інформації та про відшкодування моральної шкоди.

Підстави відповідальності за заподіяну моральну шкоду, передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме: моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка його нанесла за наявності провини.

Право на повагу, гідності і честі закріплене у ст. 297 ЦК України. Відповідно до цієї норми закону гідність і честь фізичної особи є недоторканними і він має право звернутися до суду з позовом про їх захист.

В ч. 1 ст. 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання поширеної інформації недостовірною знайшли своє підтвердження. Дана інформація є негативною, оскільки виставила позивача у негативному світлі перед широким колом телеглядачів Одеської області, підірвано його авторитет громадянина та сім'янина.

Доводи відповідача про те, що належним відповідачем повинна бути редакція каналу ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення до уваги не приймаються.

В даному випадку автором розповсюдженої інформації та особою яка її поширила є ОСОБА_3 До телекомпанії каналу ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення ОСОБА_2 взагалі позовних вимог не заявляв, претензій до неї не має.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009р. відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Даний факт не звільняє ОСОБА_3 від відповідальності, оскільки вона самостійно висловлювала свою позицію під час телевізійного ефіру та обвинуватила позивача у скоєнні злочину.

Доводи апелянта про те, що розповсюджена відповідачем інформація є оціночним судженням є необґрунтованими.

Згідно зі п.1 ч.2 ст. 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як вбачається з копії репортажу, який був наданий до апеляційного суду представником каналу ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення та оголошено у судовому засіданні, відповідачка звинувачувала позивача у скоєнні злочину, посилаючись на факти, які спростовуються вищевказаними постановами за кримінальним провадженням про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочинів.

Посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003р. щодо викладення інформації у заявах до правоохоронних органів, які не можуть вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію або завдають шкоди інтересам особи, до уваги колегією суддів не приймається.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 квітня 2003 року (справа № 1-9/2003, про поширення відомостей) зазначив, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до суду з позовом про спростування відомостей у заявах, які є в кримінальному провадженні та викладені відповідачем до правоохоронних органів, а звернувся до суду з позовом щодо спростування відомостей, які були розповсюджені відповідачкою у спецрепортажі ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення широкому колу телеглядачів Одеської області, які не відповідають дійсності.

На час випуску репортажу ОСОБА_2 не працював на посаді начальника науково-дослідного експертного криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області, був звільнений у квітні 2008р., а сама відповідачка звільнена 30.06.2009р. ОСОБА_3 виступала на телеканалі ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення у спецрепортажі ІНФОРМАЦІЯ_1., майже через три роки після звільнення позивача з правоохоронних органів.

Посилання апелянта на те, що її виступ на телебаченні був змонтовано та поданий до ефіру без її згоди, до уваги не приймається, оскільки телекомпанія не є відповідачем у справі. Крім того, відповідачка не заперечувала під час прослухування цього репортажу в суді апеляційної інстанції щодо висловлювання інформації відносно ОСОБА_2 викладеної у репортажі.

З урахуванням характеру розповсюдженої інформації, сфери її поширення, спричинення душевного болю, порушення спокою, поширення інформації у негативному світлі перед широким колом телеглядачів Одеської області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов'язання її спростування та відшкодування моральної шкоди.

Однак, колегія суддів, враховуючи характер та обсяг спричиненої позивачу моральної шкоди, не погоджується з висновком суду щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., вважає її завищеною, яка підлягає зменшенню до 3000 грн., виходячи із засад розумності та справедливості. В іншій частині цих вимог слід відмовити.

Крім того, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача заборони розповсюдження даних відомостей у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності, оскільки суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом України.

Суд не може приймати рішення на майбутнє, оскільки такий захист не встановлений законодавством, а тому в цій частині рішення суду необхідно скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є інвалідом другої групи.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

За правилом ч.1 ст. 88 ЦПК, якщо позов задоволено частково, судові витрати, присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявив позовні вимоги на загальну суму 50 000 грн., сплатив судовий збір у розмірі 500 грн. (а.с.2-7 т.1,). Колегією суддів рішення суду змінено та зменшено відшкодування моральної шкоди з 30 000 грн. до 3000 грн.

Таким чином, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у розмірі 30 грн. ( 3000 х 500 : 50 000), але відповідно до вимог ст.4 Закону України "Про судовий збір" підлягає стягненню не менше 121,80 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, є інвалідом другої групи, тому судовий збір у розмірі 121,80 грн. компенсується позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209, 303,307 ч.1 п.3,309, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014р. в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. - змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 3000( три тисячі) грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про заборону розповсюджувати відомості, яки двічі розповсюджені ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року через засоби масової інформації ІА "Репортер" АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_2, такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності - відмовити.

Судові витрати у розмірі 121(сто двадцять одна) грн.80 коп. грн. на користь ОСОБА_2 компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

В.П.Фальчук

Л. Л.Троїцька