Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1307/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк»), третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (в подальшому уточнений, остаточна редакція від 03.06.2015р.) до ПАТ ОСОБА_2» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.03.2014р. між позивачем та відповідачем укладені три договори банківського вкладу №761090/2014; №761085/2014; №761099/2014. Відповідно до п.1.1 договору (кожного) його предметом є розміщення в банку іменного строкового банківського вкладу фізичної особи на умовах депозитного продукту на строк 13 місяців, з виплатою відсотків зі спливом кожного розрахункового періоду. Для обліку вкладів банк відкриває на ім.»я вкладника відповідні вкладні рахунки: №0593 (договір №761090/2014 сума вкладу складає: 7500доларів США); №0592 (договір №761085/2014 сума вкладу складає: 7500доларів США); №0640 (договір №761099/2014 сума вкладу складає: 5100доларів США) в доларах США.

Згідно із умовами договорів, сума вкладів складає: 7500доларів США; 7500 доларів США та 5100 доларів США. День вимоги вкладу визначено 14 квітня 2015р. Виплата відсотків, нарахованих на вклад за ставкою 12% річних, здійснюється згідно з умовами договору.

Відповідно до п.1.6 договору (кожного) вкладник має право отримати вклад та суму нарахованих відсотків у повному обсязі згідно з умовами цього договору, достроково розірвати договір. Згідно із п. 1.2 договорів та відповідно до укладених додаткових договорів від 11.04.2014р. на вимогу вкладника, банк зобов»язаний видати готівкою або перерахувати на зазначені у договорах відповідні поточні рахунки вкладника вклади та перераховані суми відсотків по вкладах, - в день, зазначений у письмовій вимозі про дострокове розірвання договору.

Зазначено, що 28.10.2014р. позивач звернулася до банку відповідач письмовою заявою про повернення своїх коштів, однак грошей не отримала.

21.11.2014р. у банку введена тимчасова адміністрація.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договорами банківського вкладу від 14.03.2014р. у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 20100 доларів США основна заборгованість та відсотків у розмірі:

відповідно до договору №761085/2014 в іноземній валюті у сумі 7500 доларів США, вкладний рахунок №0592 та відсотків 975 доларів США;

відповідно до договору №761090/2014 в іноземній валюті у сумі 7500 доларів США, вкладний рахунок №0593 та відсотків 975 доларів США;

відповідно до договору №761099/2014 в іноземній валюті у сумі 5100 доларів США, вкладний рахунок №0640 та відсотків 663 доларів США, тобто всього 22713 доларів США.

Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 повністю підтримала позовні вимоги в редакції від 03.06.2015р. та просила їх задовольнити.

В судове засіданні відповідач ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третя особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з»явились, надавши заперечення проти позову. Просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 14.03.2014р. укладено три договори банківського вкладу: «З любов»ю, ОСОБА_2 Конвертаційний «Піврічний» у доларах США №761090/2014 (вклад 7500 доларів США); «З любов»ю, ОСОБА_2 Конвертаційний «Піврічний» у доларах США №761085/2014 (вклад 7500 доларів США); «З любов»ю, ОСОБА_2 Конвертаційний «Піврічний» у доларах США №761099/2014 (вклад 5100 доларів США).

За даними квитанцій від 14.03.2014р. ОСОБА_1 здійснила вклади у вказаних розмірах за відповідними договорами.

За умовами договорів, які є аналогічними, - п.1.1 предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту в доларах США на строк 13 місяців з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкриває на вкладника вкладені рахунки №№0592, 0593, 0640 відповідно.

Відповідно до п.1.2 договору банк відкриває на ім.»я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок. Стандартна ставка за вкладом становить 12% річних та діє з першого по шостий місяць дії вкладу. З сьомого по тринадцятий місяць дії вкладу стандартна ставка за вкладом становить 2% річних (п.1.5 договору).

Дата вимоги вкладником вкладу 14 квітня 2015 року (п.1.7 договору).

Підписуючи цей договір вкладник погоджується з викладеною пропозицією банку щодо розміщення вкладником вкладу на умовах, встановлених цим договором та Правилами, доступними для ознайомлення вкладника на інформаційних стендах в приміщенні відділень банку, а також на інтернет сайті банку (п.2.1 договору).

Крім того, 11.03.2014р. між сторонами укладено договори банківського вкладу на вимогу «Для виплат» №№1910, 1911, 1912 відповідно.

Предметом цього договору (кожного) є відкриття на ім.»я вкладника іменного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США (п.1.1 договору). Грошові кошти, що обліковуються на рахунку на вимогу, є вкладом на вимогу «Для виплати» (п.1.2 договору).

Також, до кожного з зазначених договорів 11.04.2014р. сторони уклали додаткові договори №1 до Договору банківського вкладу «Строковий» у доларах США. Відповідно до п.1 договору, - слова та цифри «вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» №№1910, 1911, 1912 у підпункті 1.2 договору замінено словами та цифрами «поточний рахунок №№/99, /99, /99» відповідно. Інші умови договору не змінені.

Позивачем до суду надано копію заяви від 28.10.2014р., як він стверджує, яку ним подано до банку щодо повернення всіх сум вкладів, але оригінал такої заяви не надано, як і не надано належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, щодо направлення банку або отримання такого звернення банком.

Крім того, з оригіналу листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 10.04.2015р., копію якого приєднана до справи, банком отримана заява ОСОБА_1 від 24.03.2015р. про включення її до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів.

За загальновідомими обставинами, судом встановлено, що з 20 листопада 2014р. ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до неплатоспроможних банків (пост. НБУ №733 від 20.11.14р.).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 N 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року.Рішенням Фонду №35 від 17.02.2015р. продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації до 20.03.15р. включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фону гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015р. з 20 березня 2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб і призначено уповноважену особу Фону на ліквідацію ПАТ з 20.03.15р. по 19.03.16р. Крім того, Національний банк України, продовжуючи розпочату процедуру виведення з ринку неплатоспроможного ПАТ "ВіЕйБі Банк", постановою від 19 березня 2015 року «188 ухвалив рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

З 27.03.2015р. Фондом розпочато виплату коштів вкладникам ПАТ. Після 12.05.2015р. виплати коштів вкладникам здійснюються на підставі індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №112 від 21.05.2015р. з 29 травня п.р. здійснюються виплати гарантованої суми відшкодування відповідно до Реєстру переказів вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 є споживачем послуг. На відносини, які виникають із договорів про банківські вклади (депозит) поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів. Як зазначено у Конституції України, обовязком держави є захист прав споживачів та здійснення контролю за якістю усіх видів послуг (ст. 42 Конституції України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1060 ЦК (в ред. до 14.05.15р.) за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юрособами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладом на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Крім того, частиною 3 згаданої статті (в ред. від 14.05.15р., що набрала законної сили 05.06.2015р.) визначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 1061 ЦК, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Як визначено статтею 1066 ЦК України, - за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобовязаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини перша, друга статті 1067 ЦК України).

Між тим, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулюються відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Тобто, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Статтею 1 цього Закону визначено, що ним встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України, ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов»язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов»язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 4 згаданого Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим законом здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн.

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 36 вищезазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а саме, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників (пункт 1 частини 6 вказаної статті).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таке ж визначення міститься у пункті 2.1 статті 2 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Частиною 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду. Частиною 6 вказаної статті уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Як передбачено ч.1 ст. 44 Закону, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Оголошення про ліквідацію банку та визначення уповноваженої особи визначено ст. 45 та ст. 46 Закону.

Статтею 49 ч.ч. 1,2,3 Закону визначено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Частинами 6 та 8 ст. 49 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у п. 17 ч. 5 ст. 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників фізичних осіб, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги НБУ, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано; 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкливання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому правідносини, які виникли між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» регулюються саме положеннями цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами щодо захисту прав споживачів та повернення вкладу 16.02.2015р., тобто після того, як НБУ було прийнято рішення про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до неплатоспроможних банків(пост. НБУ №733 від 20.11.14р.) та після прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 N 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» і розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року. При цьому, строки дії договорів банківських вкладів закінчилися під час здійснення ліквідаційної процедури, тобто 14.04.2015р.

Отже, задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора, тобто позивача ОСОБА_1

З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88-89 ЦПК України, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.ст. 6, 15, 16, 627, 526, 631, 629, 610, 611, 612, 1058, 1060, 1061, 1066, 1067 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України Про банки і банківську діяльність, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88-89, 174, 209-223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк»), третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4