РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1561/15-ц

пр. № 2/759/2303/15

04 березня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого-судді - Коваль О.А. при секретарі - Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Заступника прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Органи опріки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права користування жилим примішенням та накладення заборони на відчуження житла,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Святошинського району м. Києва звернувся до суду в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Органи опріки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права користування жилим примішенням та накладення заборони на відчуження житла.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 є матір'ю-одиначкою малолітніх дітей, в інтересах яких подано даний позов, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2006 року, яку було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а дітей передано органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації для подальшого призначення опікуна над ними.

ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1, якій належить 1/3 частина вказаної квартири, її малолітні діти з народження і до позбавлення відповідачки батьківських прав проживали разом з нею та були зареєстровані за вказано адресою, а відтак користувались всіма правами на рівні з власниками квартири, а отже, набули права користування жилим приміщенням у вказаній квартирі.

У 2006 році малолітніх дітей було передано матері-виховательці ОСОБА_4 для влаштування у дитячий будинок сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3. Таким чином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають у вказаному дитячому будинку сімейного типу у зв'язку з чим, вони були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровані за адресою, зазначеного вище дитячого будинку.

У відповідності до змін внесених 06.07.2010 року до ч. 4 с. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна.

Так, враховуючи, що такі зміни були внесені 06.07.2010 року, з рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2006 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вбачається, що питання про заборону відчуження житла дітей не вирішувалось, що дає підстави для вжиття заходів на захист житлових прав дітей, у зв'язку з чим було подано вказаний позов.

Представник прокуратури Святошинського району м. Києва в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову не заперечувала, додатково пояснила, що спірна квартира належала на праві приватної власності трьом особам: їй - ОСОБА_3, її дідусю - ОСОБА_8, який помер у 2005 році, та її матері - ОСОБА_9, яка померла у 2007 році по 1/3 частини вказаної квартири кожному. Про свого батька їй нічого не відомо, наразі у квартирі за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані вона, як власник 1/3 частини квартири та її сестра - ОСОБА_6 та їх діти. Спадщину після померлих матері та дідуся вона не приймала, окрім неї та сестри нікого немає.

Треті особи, представники Органу опіки та піклування Святошинської РДА в м. Києві та ОСОБА_6 також підтримали позов і проти його задоволення не заперечували, вказуючи, що його пред"явлено в інтересах дітей.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, повідомлені про розгляд справи належним чином, зокрема, як це передбачено чинним цивільним процесуальним кодексом України, шляхом направлення судових повісток за адресою їх реєстрації, до суду не з'явились, жодних заяв до суду не подавали, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за згодою інших учасників судового процесу, без їх участі.

Третя особа: ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог не заперечувала, суду пояснила, що є сестрою відповідачки ОСОБА_3, разом з нею та їх дітьми зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1. На запитання суду також пояснила, що їх матір та дідусь померли, спадщину після них не оформляли, бо не знали як.

Заслухавши пояснення сторін та учасників судового процесу, дослідивши докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено і ніким не заперечується, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, що також підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7,9).

Рішенням Святошинського районного суду від 30.03.2006 року, яке набрало законної сили і ніким не оскаржувалось, відповідачку ОСОБА_3було позбавлено батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживали з нею за адресою: АДРЕСА_1. Питання про накладення заборони на відчуження житла, в якому проживали діти, вирішено не було.

Після чого, розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 747 від 11.05.2006 року, опікуном над малолітніми дітьми відповідачки була призначена їх бабуся - ОСОБА_9, яка була зареєстрована та проживала разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому ОСОБА_9 було звільнено від повноважень опікуна за станом здоров'я, а малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передано матері-виховательці ОСОБА_4 для влаштування у дитячий будинок сімейного типу.

На даний час, діти зняті з реєстрації за вказаною адресою та зареєстровані і проживають у дитячому будинку сімейного типу за адресою: АДРЕСА_3, створеного на базі родини ОСОБА_4, на підставі розпорядження Святошинської районної в м. Києві адміністрації № 1745 від 17.10.2007 року.

Встановлено і те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1996 року (а.с. 25) квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала ОСОБА_9 - 1/3 ч., ОСОБА_8 - 1/3 ч. та ОСОБА_3 - 1/3 ч.

Згідно відповіді Київського БТІ від 14.01.2015 року наданої прокурору Святошинського району м.Києва квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_9 - 2/3 ч., та ОСОБА_3 - 1/3 ч.

Згідно відповідно зроюленого запису на свідоцтві про право власності на житло від 20.02.1996 року вбачається, що ОСОБА_8 подарував свою 1/3 частку вказаної квартири ОСОБА_9, а тому її частка стала 2/3 у вказаній квартирі.

А згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.01.2015 року вбачається, що жодних обтяжеть на спірну квартиру не зареєстровано.

Як зазначила відповідачка та третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 померли, проте належних та допустимих доказів цьому надано не було.

Із Довідок форми № 3, виданої у червні 2007 року та 28.01.2015 року КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 станом на 2007 рік були зареєстровані окрім інших і малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_1, проте станом на 2015 рік в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачка ОСОБА_3 із своїми іншими неповнолітніми дітьми та третя особа ОСОБА_6 із своїми дітьми, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зняті з реєсрації та зареєстровані і проживають у дитячому будинку сімейного типу за адресою: АДРЕСА_3.

Так, згідно п.3 ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Як передбачено ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Статтею 25 цього ж закону передбачено, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи вище викладені норми та те, що малолітні ОСОБА_1 2004 року народженння та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 із свого народження проживали та були зареєстровані разом з матір"ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно користувалися всіма правами нарівні з власниками квартири, тому останні набули права користування вказаним жилим приміщенням, а їх тимчасове перебування у дитячому будинку сімейного типу не позбавляє їх відповідного права на житло, яке підлягає захисту з боку Держави.

Враховуючи, вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та те, що лише за відповідним рішенням суду дані щодо заборони відчуження вказаного майна можуть бути внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна, такий спосіб захисту є відповідним, позов - обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню, оскільки направлений виключно на захист прав мололітніх дітей, які позбавленні батьківської опіки.

Керуючись ст. 71 Житлового кодексу України, ст. 248 СК України, ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", ст.17, 25 Закону України "Про охорону дитинства", Законом України "Про прокуратуру", ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за малолітніми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Накласти заборону на відчуження 1/3 частки житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 до досягнення повноліття найменшої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 року про що повідомити нотаріальну контору за місцем знаходження майна.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя