Справа № 758/4119/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Дмитренко Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб: державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановського Б.В, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Городні Г.Ю., про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб: державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановського Б.В, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Городні Г.Ю., про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 05.10.2012р. Подільський районний суд м. Києва видав виконавчий лист у справі №2-22/11, яким вирішив стягнути з ТОВ «Компас-вояж» на користь ОСОБА_2 81892 грн. 51 коп.

11.10.2012 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.07.2013 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

09.08.2013 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про відкриття виконавчого провадження.

12.08.2013 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

27.03.2014 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Городня Г.Ю.

Ухвалою суду від 19.06.2014 року скаргу ОСОБА_2 було задоволено, визнано бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Городня Г.Ю. протиправною та зобов'язано розпочати примусове виконання виконавчого листа від 05.10.2012р.

Однак судове рішення не було виконано, внаслідок чого позивач не отримав доходи, які міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Таким чином, бездіяльність державного виконавця тривала 1 рік, 8 місяців і 8 днів.

Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 17550,00 грн.

До проведення судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених в заяві підстав, просив їх задовольнити.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 122, 123, 124). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача та третіх осіб не надходило.

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви з наступних підстав.

02.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення коштів.

05.10.2012р. Подільський районний суд м. Києва видав виконавчий лист у справі №2-22/11, яким вирішив стягнути з ТОВ «Компас-вояж» на користь ОСОБА_2 81892 грн. 51 коп. (а.с. 95).

11.10.2012 року державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Барановський Б.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 96).

17.07.2013 року державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Барановський Б.В. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 97).

09.08.2013 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та кошти боржника (а.с. 98).

12.08.2013 року державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Барановський Б.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 99).

27.03.2014 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Городні Г.Ю. (а.с. 100).

Ухвалою суду від 19.06.2014 року скаргу ОСОБА_2 було задоволено, визнано бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Городні Г.Ю. протиправною та зобов'язано розпочати примусове виконання виконавчого листа від 05.10.2012р. (а.с.102).

У позовній заяві зазначено, що з вини державного виконавця позивачем упущено вигоду в розмірі 17550,00 грн.

Вина особи, яка заподіяла шкоду, є однією з підстав цивільно-правової відповідальності.

Однак ОСОБА_2 не надано доказів, які б свідчили про наявність об'єктивних підстав щодо наявності вини в діях державних виконавців ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві.

Ухвала суду від 19.06.2014 року, якою визнано бездіяльність державного виконавця протиправною та зобов'язано вчинити дії, лише фіксує факт неналежного виконання своїх посадових обов'язків державним виконавцем, а не встановлює вину посадової особи.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі.

Зі змісту ст.22 ЦК України, вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Однак міркування позивача і зазначені в обґрунтування цієї вимоги обставини є неправильним розумінням і застосуванням положень п.2 ст. 22 ЦК України.

Зокрема, ОСОБА_2 зазначив, що відповідач фактично позбавив його можливості укласти депозитний договір та отримати відповідні проценти. Тобто позивач виходить лише із припущення про можливість покласти кошти на депозит у банківську установу та отримувати проценти за вкладом.

Сторона, якій завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, з метою відшкодування останньої повинна довести, що вона здійснила реальні приготування та вжила заходів до її отримання (зобов'язалась за договорами, отримала гарантії забезпечення щодо отримання певних вигод).

Однак ОСОБА_2, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надав доказів, які б свідчили про намір розмістити отримані кошти на депозит у банку. Інформація про процентні ставки за депозитами (а.с. 107) не є належним доказом того, що позивач розмістив би кошти на депозитному рахунку, оскільки немає об'єктивного зв'язку між цим доказом і обставиною, що належить встановити.

Із викладеного вбачається, що ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому упущеної вигоди з боку ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві.

З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 22 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб: державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановського Б.В, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Городні Г.Ю., про стягнення коштів, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Васильченко