АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 679/2278/14-ц
Провадження № 22-ц/792/399/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Фанда В.П., Купельського А.В.,

при секретарі - Дорощук О.М.

за участю: представника апелянта - Панцюк Т.О.

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Нетішинської міської ради Хмельницької області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 1 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Нетішинської міської ради Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог: Державна архітектурно-будівельна інспекція у Хмельницькій області про визнання права власності на самочинне будівництво,

встановила:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на самочинне будівництво: нежитлову будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 117,5 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 у м.Нетішині Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Нетішинської міської ради від 29.02.2000р. №10 йому надано в строкове користування земельну ділянку площею 0,0112 га., розташовану у АДРЕСА_1, для встановлення торгівельного павільйону. В 2003 році ним на зазначеній земельній ділянці здійснено будівництво капітальної будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 117,5кв.м. без належно затвердженого проекту та відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, а також на земельній ділянці, яка не перебувала у власності чи користуванні позивача. 02.11.2005 року на підставі рішення Нетішинської міської ради від 29.02.2000 року №10 між позивачем та Нетішинською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, згідно якого йому передано в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 0,0112 га., терміном на один рік. Термін дії договору оренди неодноразово було пролонговано на новий строк. Останній раз термін дії договору

________________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Фурсевич О.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 6

оренди продовжено до 01.11.2015 року, про що між сторонами було укладено додатковий договір №170 від 18.12.2012 року. Оскільки збудована будівля - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» у АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом та Державна архітектурно-будівельна інспекція у Хмельницькій області не має можливості прийняти її до експлуатації, ОСОБА_3 просить визнати право власності на вказане кафе відповідно до вимог ст.376 ЦК України.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 1 грудня 2014 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 117,5 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі Нетішинська міська рада Хмельницької області просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом не враховано, що п.5.3 договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, від 02.11.2005 року заборонена самовільна забудова земельної ділянки. Крім того, судом не враховано, що позов пред'явлено неналежним позивачем.

Представник апелянта - Нетішинської міської ради Хмельницької області Панцюк Т.О. апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Позивач ОСОБА_3 та представник третьої особи без самостійних вимог - Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач самочинно збудував нежитлову будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 в м.Нетішин Хмельницької області, яка відповідає вимогам надійності і придатна для безпечної експлуатації.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Нетішинської міської ради Хмельницької області від 29.02.2000 року №10 «Про надання земельних ділянок в тимчасове короткострокове користування на умовах оренди» підприємцю ОСОБА_3 було надано в тимчасове короткострокове користування на умовах оренди земельну ділянку із земель резервного фонду міської ради площею 112кв.м., розташовану в м.Нетішин на АДРЕСА_1, поруч з житловим будинком №2, для встановлення торгівельного павільйону.

02.11.2005 року на підставі рішення Нетішинської міської ради Хмельницької області від 29.02.2000 року №10 між Нетішинською міською радою Хмельницької області та підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, відповідно до п.п.1.1, 2.1, 3 якого підприємцю ОСОБА_3 передано у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у м.Нетішині по АДРЕСА_1, у районі будинку № 2, загальною площею 0,0112 га строком на 1 рік.

18.12.2012 року між Нетішинською міською радою та фізичною - особою підприємцем ОСОБА_3 було укладено додатковий договір (угоду) №170 про поновлення дії договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, відповідно до якого було поновлено дію вищевказаного договору оренди земельної ділянки до 01.11.2015 року.

Позивач ОСОБА_3 у 2003 році здійснив будівництво капітальної будівлі на АДРЕСА_1 у районі будинку №2 в м.Нетішин без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та інших дозвільних документів, тому відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України це будівництво є самочинним, що підтверджується постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області №24/7/22-454 від 27.02.2014 року.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 11.08.2014 року будівля кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 м.Нетішин Хмельницької області загальною площею 117,5кв.м. відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, придатна для безпечної експлуатації.

Листом № 7/22-3743 від 10.10.2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області відмовила позивачу у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації нежитлової будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 в м.Нетішин Хмельницької області, оскільки заява про прийняття в експлуатацію об'єкта, подана після 31.12.2013 року і згідно п.9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Інспекція не має повноважень для її розгляду.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою, що вимагає такого визнання, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або право користування земельною ділянкою, що визначають цільове призначення такої ділянки.

Відповідно до п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, будівля кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» у м. Нетішині на АДРЕСА_1 у районі будинку №2 не прийнята в експлуатацію у встановленому порядку, а також право власності на неї не оформлено.

Також з рішення Нетішинської міської ради від 29.02.2000 року №10 «Про надання земельних ділянок в тимчасове користування на умовах оренди» вбачається, що земельна ділянка була надана підприємцю ОСОБА_3 для встановлення торгівельного павільйону.

Пунктами 5.1, 5.3 вищезазначеного договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, від 02.11.2005 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для здійснення роздрібної торгівлі та надання комерційних послуг. Забороняється самовільна забудова земельної ділянки.

Відповідно до п. 12 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Таким чином, задовольняючи позов, суд не надав належної оцінки тому, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна на земельній ділянці, яка не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети, не набуває права власності на нього.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинне будівництво слід відмовити.

Згідно з п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових та інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області як фізична особа із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта (будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» у м. Нетішині на АДРЕСА_1 у районі будинку №2) та надав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Тому твердження апелянта про те, що позов пред'явлено неналежною особою є безпідставними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1827грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Нетішинської міської ради Хмельницької області задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 1 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Нетішинської міської ради Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог: Державна архітектурно-будівельна інспекція у Хмельницькій області про визнання права власності на самочинне будівництво.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1827грн. в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:/підпис/ Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова