Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/385/15-ц Головуючий у 1-й інст. Лешко С. М.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Кочетова Л.Г.,

Гансецької І.А.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 липня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики в розмірі 1023717грн. В обґрунтування позову зазначила, що 01.01.99 року позичила відповідачці 65000 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідач не виконала зобов'язання, борг не повернула. ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву про визнання розписки недійсною на підставі ст.48 ЦК України 1963 року, посилаючись на те, що гроші в борг від ОСОБА_2 не отримувала, у розписці зазначені невідомі умовні одиниці, а не долари США.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 липня 2015 року у первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову і відмову у зустрічному. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Вказує на те, що предметом розписки були саме долари США, і що її чоловік ОСОБА_4 як свідок підтвердив, що ці кошти він надавав ОСОБА_3 протягом певного періоду з їхнього спільного бюджету.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.374 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (оперативне управління) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або речей.

Угода, яка не відповідає вимогам закону, є недійсною (ст.48 ЦК України 1963 року).

Позивач надала суду розписку від 01.01.99 року, згідно якої ОСОБА_3 отримала від неї „деньги равные шестьдесят пять тысяч условных единиц" (а.с.6).

Оскільки предметом розписки є неіснуюча грошова одиниця, він не створює жодних правових наслідків і є недійсним. Вимоги ОСОБА_2 про повернення 65000 доларів США є безпідставними.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і задовольнив зустрічний позов на підставі ст.58 ЦК України 1963 року, тому рішення в цій частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про визнання розписки недійсною на підставі ст.48 ЦК України 1963 року.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 липня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову і ухвалити в цій частині нове рішення про визнання розписки недійсною з інших підстав.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуюча: Судді: