Провадження № 22-ц/783/2044/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання -Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 3 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у місті Львові. Зазначено про те, що інші відомості, передбачені п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні та виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень. Копію ухвали направлено сторонам для відома. Окрім того, зазначено, що строк пред'явлення ухвали до виконання - один рік з моменту її проголошення.

Ухвалу суду оскаржив відповідач - ОСОБА_2, просить таку скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушеними у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Суд наклав арешт на усю квартиру, яка належить йому на підставі інших правовстановлюючих документів і складається з площі 250 кв.м, однак оспорюється договір дарування ? та ? частин цієї квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_4, які підтримали таку, представника позивачки ОСОБА_3-ОСОБА_5, який заперечив щодо задоволення скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відпові дачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції мотивував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З наведеними мотивами погоджується і колегія суддів, однак при вирішенні питання про накладення арешту на майно, яке є об`єктом оспорюваних договорів дарування, суд забезпечив позов повністю, залишивши поза увагою наявність спору лише щодо частини цього майна - ? та ? квартири по АДРЕСА_1 загальною площею 51,5 кв.м.

Як вбачається з оспорюваних договорів, за наслідками вчинення цих правочинів відповідачу ОСОБА_2 належить ? частини квартири АДРЕСА_1, а саме, згідно договору дарування квартири від 12.02.2008 року- 1/2 частина квартири та згідно договору дарування від 07.12.2009 року - 1/4 частина цієї квартири.

Окрім того, як встановлено в суді апеляційної інстанції та видно з представлених витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім`я власника ОСОБА_2, такому на праві власності належить і інше майно-об`єкти власності за цією ж адресою, за якою знаходиться і об`єкт арештованого майна.

Так, згідно реєстраційного витягу № 6600536 від 25.02.2005р., ОСОБА_2 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору міни № 7903 від 22.12.2004р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, площею 50, 9 кв.м; згідно витягу № 12270856 від 25.10.2006р. ОСОБА_2 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі - продажу № 2697 від 14.06.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, площею 77, 4 кв.м; згідно виту № 36361556 від 22.11.2012р. ОСОБА_2 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі - продажу № 1005 від 18.10.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, площею 54. 8 кв.м;

Вказане вище майно є іншими, самостійними об`єктами, реєстрація таких здійснена за іншими реєстраційними номерами та площа цих об`єктів - квартир, є відмінною від тієї загальної площі квартири, яка зазначена у спірних договорах дарування, та становить 51,5 кв.м, а тому вірно обраним способом вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є накладення арешту саме на цю частину майна, яка належить відповідачу згідно оспорюваних договорів дарування.

Доводи апелянта про те, що такий не може користуватись та розпоряджатись належними йому іншими об`єктами арештованого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на увагу не заслуговують, оскільки, як встановлено, інші, належні такому, об`єкти нерухомого майна є відмінними від того, яке зазначене у спірних договорах дарування - квартири, загальною площею - 51,5 кв.м.

Враховуючи наведене, постановлену ухвалу про забезпечення позову слід змінити в частині накладення арешту на усю квартиру, оскільки суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, в повній мірі не дослідив докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на усю квартиру, та визначити забезпечення позову в межах належних відповідачу часток на квартиру як об`єкт власності згідно оспорюваних договорів дарування.

Керуючись п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 3 грудня 2014 року в частині накладення арешту на усю квартиру АДРЕСА_3 змінити та в цій частині забезпечити позов шляхом накладення арешту на ? (три четвертих) частини квартири по АДРЕСА_1, у м. Львові, належну ОСОБА_2 на підставі договору дарування ? частини квартири від 12.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та договору дарування ? частини цієї квартири від 07.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

В решті оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.