МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Справа № 370/383/15-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом Прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним державних актів, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Макарівського району Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - Копилівська сільська рада) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, (далі - відповідач), в якому просив визнати недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_1, серії ЯД №720074 від 02.02.2007 року щодо земельної ділянки площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :02:008:0005 ринковою вартістю 213752 грн., та витребувати вказану ділянку з володіння ОСОБА_1, на користь держави в особі Копилівської сільської ради спірну земельну ділянку.

В обґрунтування позову прокурор вказав, що прокуратурою Макарівського району ході перевірки додержання вимог земельного законодавства встановлено наступне. Так, встановлено, що на підставі рішення Копилівської сільської ради від 05.10.2006 року за №019-03-5 ОСОБА_2 (далі Відповідач) отримала державний акт на право власності на землю серії ЯД №720074 від 02.02.2007 року щодо земельної ділянки площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :02:008:0005. Згідно висновку експерта про ринкову вартість - вартість земельної ділянки становить 213752 грн.

В порушення вимог закону, встановлено, що рішенням Копилівської сільської ради від 05.10.2006 року за №019-03-5 питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки Відповідачу - не вирішувалося.

Крім того, в порушення ч. 7-9 ст. 118 ЗК України (в редакції закону станом на момент виникнення спірних правовідносин від 13.01.2007 року) під час відведення земельної ділянки у власність Відповідачу розроблялася технічна документація, яка природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини - не погоджувалася.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи викладене, спірні земельні ділянки вибули з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства в порядку безкоштовної приватизації, а тому існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння Відповідача на користь держави на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні прокурор вимоги за позовом підтримав, просив його задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав.

Копилівська сільська рада Київської області через канцелярію суду подала рішення від 18.05.2015 року «Про не підтримання позову прокурора», однак суд з огляду на вимоги ч. 4 ст. 46 ЦПК України з урахуванням підтримання позову прокурора розглядає даний спір по суті.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила у його задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказала, що вона набула права власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 05.10.2006 року №019-03-V, що прямо зазначено в державному акті, а тому вказана особа набула права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення сільської ради, яке не визнано судом недійсним та не скасоване, відповідно відсутні підстави для визнання недійсним цього державного акта.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі рішення Копилівської сільської ради від 05.10.2006 року №019-03-V відповідач отримала державний акт на право власності на землю серії ЯД №720074 від 02.02.2007 року щодо земельної ділянки площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :02:008:0005.

Згідно висновку експерта про ринкову вартість - вартість земельної ділянки становить 213752 грн.

Як встановлено судом, рішенням Копилівської сільської ради від 05.10.2006 року №019-03-V питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідачу не вирішувалося. Вказаним рішенням вирішувалося питання затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3, про що свідчить копія цього рішення, що у матеріалах справи (а.с. 16).

Як вбачається із технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу ця документація природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами не погоджувалася. Крім того, у вказаній технічній документації міститься рішення Копилівської сільської ради про надання дозволу відповідачу на виготовлення технічної документації із землеустрою, яке не містить ні номеру ні дати.

Вказані обставини не спростовані відповідачами.

З витягів з ЄРДР вбачається, що ОСОБА_4, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем при виділенні згідно рішення сесії №58 від 27.04.2007 року земельної ділянки площею 0,157 га ОСОБА_5, що спричинило державним інтересам тяжкі наслідки. Інформація внесена в ЄРДР 10.12.2004 року за №0000040.

Згідно з ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та здійснюється до вимог цього Кодексу.

Як зазначено у ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 118 ЗК України (у редакції закону станом на момент видачі державного акту відповідачу) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної. Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно- епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключеної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що рішення сільської ради про передачу у власність ОСОБА_1, спірної земельної ділянки не ухвалювалося, суд приходить до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку був їй виданий без відповідної правової підстави, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи викладене, оскільки спірна земельна ділянка вибула з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства, а тому існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідача на користь держави в особі територіальної громади на підставі ст. 387 ЦК України.

Суд зазначає, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою як для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, так і підставою для скасування попередньої реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позовних вимог прокурора підлягають стягненню з відповідача у дохід держави у сумі 2137,52 грн., судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним державних актів, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_1 серії ЯД №720074 від 02.02.2007 року щодо земельної ділянки площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :02:008:0005, ринковою вартістю 213752 грн.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1, на користь держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:0005, ринковою вартістю 213752 грн., площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться на території Копилівської сільської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (отримувач коштів Макарівський районний суд, код отримувача за , банк отримувача ГУ ДКСУ в Київській області, МФО 821018, р/р 0385) 2137,52 грн., судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.В. Тандир