У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Свободянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення № 79 від 31 жовтня 2007 року «Про проведення будівництва реконструкції та добудов, № 87 від 31 жовтня 2007 року «Про прийняття до експлуатації та оформлення права спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Ѕ частина», рішення № 88 від 31 жовтня 2007 року «Про прийняття до експлуатації та оформлення права спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Ѕ частина», свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13 листопада 2007 року та від 23 травня 2008 року не відповідають закону і порушують права власника, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню, оскільки недобудований житловий будинок під літерою «Б» за адресою АДРЕСА_1, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2, є незавершеним будівництвом та не введений в експлуатацію, і виконавчий комітет Свободянської сільської ради незаконно прийняв зазначенні рішення та безпідставно оформив право власності на вищевказаний будинок.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано частково незаконним та скасовано рішення Свободянської сільської ради № 88 від 31 жовтня 2007 року «Про прийняття та оформлення права спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Ѕ частина», в частині оформлення за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину житлового будинку під літерою «Б», двох сараїв та свинарника за адресою АДРЕСА_1.

Визнано частково незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 травня 2008 року, в частині реєстрації права власності на Ѕ частину житлового будинку під літерою «Б», двох сараїв та свинарника за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення апеляційного суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у позові, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, встановивши, що спірний будинок не є самостійним об'єктом нерухомого майна, оскільки входить до складу належного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового будинку, не має окремої поштової адреси та не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Свободянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак