Справа № 358/1493/14 Головуючий у І інстанції Тітов М. Б.
Провадження № 22-ц/780/881/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 52 18.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.,

при секретарях: Лопатюк В. Ю., Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства молоді та спорту України на рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства молоді та спорту України, треті особи: Державне підприємство «Палац спорту», ОСОБА_3 про скасування наказів та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 13 січня 2014 року між ним та Державним концерном «Спортивні арени України», в особі генерального директора Сімака С.В., за попереднім погодженням з Кабінетом Міністрів України, був укладений контракт з керівником державного підприємства «Палац спорту» відповідно до Статуту підприємства, після чого у нього виникли трудові відносини з Державним концерном «Спортивні арени України». 13 січня 2014 року, відповідно до ч. 8 п. 2 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності при найманні на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 року № 203, зі змінами від 09 жовтня 2013 року, та п. 5.2. статуту підприємства, Міністерством молоді та спорту України було видано Наказ «Про призначення ОСОБА_2 директором державного підприємства «Палац спорту» №7-к/тр. Вказаний наказ був офіційно надісланий на адресу Державного підприємства «Палац спорту» та зареєстрований за вхідним номером 04/1/01-14 від 14.01.2014 року. Свої посадові обов'язки він виконував добросовісно та належним чином і жодних нарікань на роботу підприємства під його керівництвом зі сторони відповідача не було. Однак видавши наказ від 11 липня 2014 року № 215-к/тр про звільнення ОСОБА_2 відповідач порушив законодавство про працю та діяв в супереч Статуту підприємства, а саме п.5.2 та п.5.3 (в редакції що діяла до 10.09.2014 року). Пункт 5.2. Статуту встановлює, що організацію управління підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом Органу управління майном, за поданням Концерну, оскільки саме Концерном був укладений контракт з керівником державного підприємства ОСОБА_2 Таким чином, як призначення, так і звільнення директора повинно було відбуватися лише за поданням Концерну. Саме на Концерн, відповідно до п. 5.3. Статуту покладено обов'язок укладання та розривання контракту, за погодженням Кабінету Міністрів України. Враховуючи викладене, відповідач не мав законних підстав видавати наказ від 11 липня 2014 року № 215-к/тр про звільнення ОСОБА_2 Також наказ Міністерства молоді та спорту України від 14 липня 2014 року № 217-к/тр про призначення ОСОБА_2 виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» є незаконним, оскільки він працював на посаді саме директора підприємства, про даний факт свідчать фінансово - господарські документи підприємства, звітна документація, ділова переписка, в тому числі з Відповідачем. Із вказаними наказами його не було ознайомлено. Ні наказ Міністерства молоді та спорту України від 11 липня 2014 року № 215-к/тр, ні наказ від 14 липня 2014 року № 217-к/тр не надсилалися до підприємства та/або іншим способом ним не були одержані та жодним іншим чином йому не вручалися. На переконання позивача наказ Міністерства молоді та спорту України від 11 вересня 2014 року № 311-к/тр про виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» також виданий з грубими порушеннями чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки він не працював на посаді виконуючого обов'язки директора, а працював директором, наказ не містить підстав у зв'язку з чим його було звільнено з роботи. З 11 вересня 2014 року він перебував на лікарняному, але незважаючи на цей факт, в порушення ст. 40 КЗпП України, його було звільнено. У зв'язку з цим просив скасувати наказ Міністерства Молоді та спорту України № 215-к/тр від 11 липня 2014 року про його звільнення з посади директора державного підприємства «Палац спорту» 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України, скасувати наказ Міністерства Молоді та спорту України та №217-к/тр від 14 липня 2014 року про його призначення виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» 14 липня 2014 року, скасувати наказ Міністерства Молоді та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» та поновити його на роботі на посаді директора державного підприємства «Палац спорту».

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року позов задоволено, скасовано наказ Міністерства Молоді та спорту України № 215-к/тр від 11 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади директора державного підприємства «Палац спорту» 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України, скасовано наказ Міністерства Молоді та спорту України № 217-к/тр від 14 липня 2014 року про призначення ОСОБА_2 за його згодою виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» 14 липня 2014 року, скасовано наказ Міністерства Молоді та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту», поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора державного підприємства «Палац спорту» з 12 липня 2014 року та у відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі відповідач Міністерство молоді та спорту України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального права та процесуального права. Вважає, що оскільки термін дії контракту був закінчений, позивачем заяву про продовження строку дії контракту не подавалось, тому він був звільнений на законних підставах. Крім того, вважає, що подання Концерну щодо звільнення позивача у зв'язку з закінченням терміну дії контракту не потрібне.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що після закінчення строку контракту позивач фактично продовжував працювати на посаді директора підприємства, концерн з яким позивач укладав контракт, не звертався з подання про звільнення директора, як це визначено у статуті підприємства, у відповідача були відсутні підстави для застосування при звільненні ОСОБА_2 положень п. 2 ст. 36 КЗпП України , наказ № 215-к/тр від 11 липня 2014 року про звільнення позивача на підставі п.2 ст. 36 КЗпП, є незаконним і позивач підлягає поновленню на посаді директора ДП «Палац спорту» з 12 липня 2014 року і як наслідок підлягають скасуванню наказ Міністерства молоді та спорту України від 14 липня 2014 року № 217-к/тр про призначення ОСОБА_2 виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» та наказ Міністерства Молоді та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про увільнення виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст. 21 Кодексу законів про працю України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 року №203 контракт може бути укладений на термін від 1 до 5 років.

Відповідно до ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Постанови Кабінету Міністрів України входять до актів законодавства України про працю, що випливає з положень ст. 4 КЗпП України та ст.ст. 2, 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до п.2 і п.3 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути : на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Мінсоцполітики у своєму листі від 21.07.2011року №590/13/84-11 наполягає: у разі звільнення керівника закладу порядок виконання обов'язків за його посадою визначено роз'ясненнями Держкомпраці СРСР Секретаріату ВУРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» №3-/39 від 29.12.1965р.. В ч.2 якого визначено «Призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Це можливо лише за посадою, призначення на яку проводиться вищестоящім органом управління. У цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов'язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття працівника на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівника про результати. У разі не затвердження на посаді працівника, прийнятого керівником не з числа працівників даного підприємства, установи, організації, йому повинна бути запропонована інша робота з урахуванням його кваліфікації, досвіду роботи. За відсутності відповідної роботи або відмови від пропозиції він звільняється з роботи з підстав, передбачених законодавством, наприклад, за згодою сторін

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Встановлено, що 13 січня 2014 року між ОСОБА_2 та Державним концерном «Спортивні арени України», в особі генерального директора Сімака С.В., був укладений контракт з керівником державного підприємства «Палац спорту» відповідно до Статуту підприємства строком на шість місяців до 12 липня 2014 року, що підтверджується копією відповідного контракту та додатковою угодою №2 до контракту від 23 травня 2014 року.

Наказом Міністерства молоді та спорту України №7-к/тр від 13.01.2014 року ОСОБА_2 призначений на посаду директора державного підприємства «Палац спорту» з 13 січня 2014 року за контрактом. Підстави видання наказу: контракт зі ОСОБА_2 від 13.01.2014 року, подання ДК «Укрспортарени» від 13.01.2014 року №0502/5.

Судом встановлено, що після закінчення дії контракту позивач фактично продовжував працювати директором ДП «Палац спорту», про що свідчать фінансово - господарські документи підприємства, звітна документація, ділова переписка, в тому числі з відповідачем.

Згідно з п. 5.2 Статуту ДП «Палац спорту» в редакції від 12.06.2013 року, яка діяла до 10.09.2014 року, встановлено, що організацію управління підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом Органу управління майном, за поданням Концерну.

Згідно з п. п. 5.3. Статуту ДП «Палац спорту» в редакції від 12.06.2013 року, яка діяла до 10.09.2014 року, встановлено, що на Концерн покладено обов'язок укладання та розривання контракту, за погодженням Кабінету Міністрів України.

Зі змісту листа першого заступника Міністра молоді та спорту України Вишняка А.В. від 01.09.2014 року №6030/7.4 (а.с. 36) щодо сплати грошового внеску, вбачається, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року №159 від «Про ліквідацію Державного концерну «Спортивні арени України» Концерн ліквідується, утворено комісію з ліквідації Концерну, яка в установленому законодавством порядку здійснює заходи з ліквідації Концерну. Таким чином, державне підприємство «Палац спорту» входить до складу Концерну до дня внесення відповідних змін до Статуту підприємства, а ліквідація Концерну триватиме до дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Тому Мінмолодьспорт підтверджує необхідність сплати державним підприємством «Палац спорту» грошового внеску до Концерну.

Тобто, відповідач визнавав станом на 01.09.2014 року існування як юридичної особи Державного концерну «Спортивні арени України», а також визнавав дію Статуту ДП «Палац спорту» в редакції від 12.06.2013 року і як наслідок мав дотримуватись вимог п. 5.2 Статуту ДП «Палац спорту» при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_2

Наказом Міністерства Молоді та спорту України № 215-к/тр від 11 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 було звільнено з посади директора державного підприємства «Палац спорту» 12 липня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 13 січня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Судом встановлено, що позивача з зазначеним наказом ознайомлено не було, відповідач наказ про звільнення на підприємство не надсилав, з позивачем не проводився остаточний розрахунок, як того вимагає трудове законодавство.

Наказом Міністерства Молоді та спорту України № 217-к/тр від 14 липня 2014 року ОСОБА_2 за його згодою призначено виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» 14 липня 2014 року, на підставі заяви позивача про призначення його виконуючим обов'язки директора.

Наказом Міністерства Молоді та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» вбачається, що ОСОБА_2 увільнено від виконання обов'язків директора державного підприємства «Палац спорту» 11 вересня 2014 року та призначено ОСОБА_3, за його згодою, виконуючим обов'язки директора ДП «Палац спорту» з 12 вересня 2014 року до призначення керівника.

Судом встановлено, що позивач не знав про існування оскаржуваних наказів відповідача до 16.09.2014 року.

Представником відповідача не надано належних доказів про те, що позивача було повідомлено про видання оскаржуваних наказів № 215-к/тр від 11 липня 2014 року і № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року та ознайомленя з ними раніше ніж 16.09.2014 року.

Випискою із журналу вхідної документації ДП «Палац спорту» не підтверджується факт надходження оскаржуваних наказів від відповідача.

З копії трудової книжки позивача ОСОБА_2 вбачається, що він згідно наказу №3 від 09.06.2011 року був призначений на посаду заступника директора Державного підприємства «Палац спорту» з операційної діяльності. Згідно наказу №78 від 11.11.2011 року ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків директора Державного підприємства «Палац спорту». Інших записів щодо відомостей про роботу позивача на вказаному підприємстві, в тому числі про його звільнення та призначення виконуючим обов'язки директора ДП «Палац спорту» трудова книжка не містить.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки після закінчення строку контракту позивач фактично продовжував працювати на посаді директора підприємства, концерн з яким позивач укладав контракт, не звертався з подання про звільнення директора, як це визначено у статуті підприємства, у відповідача були відсутні підстави для застосування при звільненні ОСОБА_2 положень п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ № 215-к/тр від 11 липня 2014 року про звільнення позивача на підставі п.2 ст. 36 КЗпП є незаконним і як наслідок підлягають скасуванню наказ Міністерства молоді та спорту України від 14 липня 2014 року № 217-к/тр про призначення ОСОБА_2 виконуючим обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту» та наказ Міністерства Молоді та спорту України № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про увільнення виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Палац спорту».

Судом вірно не прийнято до уваги доводи відповідача про те, що подання концерну про звільнення непотрібно при звільненні, оскільки концерн ліквідований.

Судом вірно не прийнято до уваги доводи відповідача про те, що позивач знав про існування наказів 215-к/тр від 11 липня 2014 року і № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року .

Доводи апеляційної скарги про те, що наказ від № 311-к/тр від 11 вересня 2014 року про увільнення позивача є законним, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в трудовому законодавстві відсутнє таке поняття, крім того відповідач в разі призначення виконуючого обв'язки директора не з числа працівників підприємства повинен діяти у відповідності до п.2 роз'яснень Держкомпраці СРСР Секретаріату ВУРПС « Про порядок оплати тимчасового замісництва» №3-/39 від 29.12.1965р..

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства молоді та спорту України відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: