Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/10/15-ц

Провадження №2/377/55/15

19 лютого 2015 року Славутицький міський суд, Київської області у складі головуючого - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі позивача ОСОБА_1, відповідач відсутній.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості та моральної шкоди,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, про стягнення заборгованості та моральної шкоди. В позовній заяві посилається на те, що 05.05.2006року між ОСОБА_2, (відповідач) та Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль» було укладено Кредитний договір, внаслідок чого відповідач отримав кошти у розмірі 25000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2, своїх грошових зобов'язань між банком та ним був укладений іпотечний договір від 05.05.2006 року. Відповідно умов якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна, а саме трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1., власником даного житлового приміщення є він і його дружина. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2, умов кредитного договору банк звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідача - ОСОБА_2, та нього - ОСОБА_1, і його дружини -ОСОБА_3 Заочним рішенням від 04.10.2011року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто в солідарному порядку з відповідача - ОСОБА_2, та нього і його дружини заборгованість у розмірі 8955,11 доларів США, і 15968,79 грн. Рішення суду набрало законної сили. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не виконував рішення суду, кредитор розпочав дії по стягненню боргу з поручителів, а саме з нього і його дружини. На їх адресу було направлено декілька повідомлень банку про добровільне звільнення ними як поручителями вказаного житлового приміщення, яке знаходиться в заставі. Факт невиплати боргу відповідачем ОСОБА_2, навіть частинами став наслідком звернення банку до суду з позовом про виселення із зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, що проживають (зареєстровані) в АДРЕСА_1 з предмета іпотеки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 18.04.2013 року Славутицьким міським судом Київської області було відкрито провадження у справі. Дії банку та бездіяльність відповідача ОСОБА_2, змусили його прикладати додаткові зусилля з метою пошуку додаткових коштів та сплачували їх на користь банку у рахунок погашення заборгованості. Тому він був змушений повністю ліквідували наявну заборгованість і сплатив як поручитель за відповідача ОСОБА_2,11006 доларів 79 центів США. На підставі проведених ним дій банк подав заяву про залишення без розгляду позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2, погашену ним заборгованість за кредитним договором у розмірі 11006,79 доларів США. Крім того вважає, що через дії відповідача - ОСОБА_2, йому спричинені значні душевні страждання, які він зазнавав тривалий час і докладав додаткові зусилля для вирішення боргу за відповідача, тому вважає, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду яку він оцінив у грошовому еквіваленті у розмірі 10000 гривень. Також вважає, що з відповідача на його користь необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав покази аналогічно викладеним в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за місцем реєстрації, з пошти судові повідомлення повернуто з відміткою, «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам - за місце їх проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судове повідомлення вручене їм належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що 05.05.2006 року між ОСОБА_2 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (згодом був перейменований у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено Кредитний Договір №014/2326/41142, внаслідок чого він отримав кошти у розмірі 25000,00 доларів США (а.с.5,6).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2, своїх грошових зобов'язань між банком та ОСОБА_1, і ОСОБА_3, був укладений іпотечний договір від 05.05.2006 року. Пунктом 1.1. іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до п.1.2. іпотечного договору заставленим майном є трьохкімнатна квартира №74, загальною площею 61,7кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору банк звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2, та поручителів ОСОБА_1, та ОСОБА_3 Заочним рішенням від 04.10.2011 року по справі № 2-361/2011 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, - про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено, стягнуто в солідарному порядку з вищезазначених осіб заборгованість у розмірі 8955,11 доларів США, 15968,79 грн., та судові витрати. Рішення суду набрало законної сили (а.с.10,11).

З наданих документів вбачається, що ОСОБА_2, у добровільному порядку не виконував рішення суду, тому кредитор розпочав дії по стягненню боргу з поручителів, а саме:

- письмовою вимогою № С26-114-1/805-3 від 12.07.2012року банк наполягав на добровільному звільненні поручителями житлового приміщення, яке знаходиться в заставі (а.с.13);

- повідомленням № С26-114-1/1239 від 21.11.2012року про реалізацію предмету іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» поручителів було повідомлено про намір банка зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки (а.с.14);

-у січні 2013року на адресу поручителів повторно надійшли повідомлення та письмова вимога (№ 114-34-0-00/19 від 14.01.2013 року та № 114-34-0-00/21 від 14.01.2013року (а.с.15.16).

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про виселення із зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, що проживають (зареєстровані) в АДРЕСА_1 з предмета іпотеки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Ухвалою Славутицького міського суду Київської області 18.04.2013 року було відкрито провадження у справі № 377/529/13 (а.с.11).

Згідно платіжних доручень №5 від 15.03.2013року, №42 від та №43 від 11.2006 року - ОСОБА_1, на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення боргу за вищезазначеним кредитним договором за ОСОБА_2,. сплатив 4500,00 доларів США (а.с.18-19).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 30.07.2013року, по справі № 377/529/13 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було відмовлено у задоволенні позову про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, з підстав відсутності звернення стягнення на квартиру (а.с.20).

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_1, ОСОБА_3, на житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області було відкрито провадження у справі № 377/1447/13-ц (а.с.22).

Згідно меморіального ордеру № С88/320-12, від 10 січня 2014 року ОСОБА_1, були сплачені кошти ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 6506,79 доларів США, які повністю ліквідували наявну заборгованість відповідача ОСОБА_2, перед банком за кредитним договором (а.с.21). Ухвалою Славутицького міського суду від 04.02.2014 року (а.с.22) позовну заяву Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, та ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду по заяві банку.

Суд заслухавши позивача, вивчивши надані документи прийшов до висновку, про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника (ч.1 ст.556 ЦК України).

На підтвердження виконання зобов'язання банком була видана довідка № 114-34-0-00/128 від 10.02.2014 року із зазначення платника, сум та дат платежів, номерів платіжних документів. Загальна сума сплачених позивачем коштів складає 11006,79 доларів США, із змісту даної довідки вбачається, що станом на 10.02.2014 року заборгованість за кредитним договором №014/2326/41142 погашена в повному обсязі поручителем (платником) ОСОБА_1 (а.с.23).

Частиною 2 ст.556 ЦК України встановлено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. За таких умов суд дійшов висновку, що ОСОБА_2, є боржником перед ОСОБА_1, та зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу у розмірі 11006,79 доларів США.

Відповідно до роз,ясень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За роз'ясненнями, які надані у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки ОСОБА_2, у відповідності зі ст.526 ЦК України та умовами договору кредиту був зобов'язаний повернути отримані від банку кошти без перекладання грошових зобов'язань на поручителів.

Суд вважає, що ОСОБА_1, в судовому засіданні довів, що за період з моменту набрання законної сили рішенням суду від 04.10.2011року по справі № 2-361/2011 позивач з вини ОСОБА_2, постійно зазнавав душевних страждань. До моменту повної оплати боргу ОСОБА_2, позивач був змушений спілкуватися з працівниками банку, які наполягали на негайній оплаті коштів. Із наданих письмових попереджень вбачається, що позивачу працівники банку систематично нагадували про негативні перспективи невиконання вимоги банку, наслідком чого мала б стати втрата житла. Надані документі (а саме позовні вимоги) свідчать про твердий намір банку виселити позивача із сім,єю в тому числі неповнолітньою дитиною чи звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житло де проживає сім,я позивача. Суд вважає, що це спричинило сильні душевні страждання для позивача, порушило його нормальні життєві зв,язки і він був змушених докладати додаткові зусилля для вирішення даного питання. Оскільки ОСОБА_2, не сплатив борг та навіть не намагався приймати участь у погашенні своєї заборгованості перед банком, позивач опинився в ситуації коли звернення стягнення на його майно стало неминучим.

При визначенні розміру заподіяної ОСОБА_1, моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість та обсяг страждань (душевних, психічних), яких він зазнав та зазнає по даний час, тривалості часу, який потрібний йому для відновлення нормального психологічного і душевного стану.

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди з відповідача, суд враховує, що з вини даної особи позивачу ОСОБА_1, спричинені сильні душевні страждання. Враховуючи ці та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання по відшкодуванню моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_2, моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі у сумі 10 000 гривень.

Також суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат на його користь підлягають задоволенню, оскільки в разі прийняття рішення судом на користь позивача, відповідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ч.1 ст. 218 ЦПК України, ст.ст. 512, 526, 556 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11006,79 доларів США, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень, понесені судові витрати у розмірі 1836,00 гривень, всього 11006,79 доларів США та 11836,00 гривень.

Копію рішення направити відповідачу для ознайомлення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т. О. Малишенко