Провадження №2/761/7696/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Гаркуша Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач) про повернення грошових коштів.

Позовні вимоги, розмір яких було збільшено під час розгляду справи, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 09.07.2014 року був укладений договір - заява №300937/42382/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті у сумі 70000,00 грн. на строк до 14.07.2015 року за ставкою 23,00% річних. Відповідач порушив права позивача і не повертає належні позивачу грошові кошти, у зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 340640,00 грн, з яких повернення вкладу з нарахованими процентами за ставкою 23 проценти річних - 119320,00грн., майнова шкода - 119320,00 грн., перерахувати суму коштів поштовим переказом на адресу позивача, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надіслав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 09.07.2014 року був укладений договір - заява №300937/42382/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті у сумі 70000,00 грн. на строк до 14.07.2015 року за ставкою 23,00% річних.

Після вимоги про повернення та переведення коштів, відповідачем не повернуто позивачу в повному обсязі внесені кошти та відсотки за вкладом.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»», згідно з яким з 17.09.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 17.04.2015 року, проте, на час вирішення справи в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 79, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 651, 1060 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя