Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2014 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого позивачі посилались на те, що 08.05.2013 року на балконі квартири АДРЕСА_1, виникла пожежа, внаслідок якої було завдано шкоду квартирі АДРЕСА_9. Станом на момент пожежі в квартирі АДРЕСА_2 мешкали позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 В квартирі АДРЕСА_3 на момент пожежі мешкала відповідач ОСОБА_6. З метою врегулювання спірних питань та завданої внаслідок пожежі шкоди позивачі в добровільному порядку компенсували наслідки пожежі відповідачу, яка назвалася єдиною власницею квартири АДРЕСА_4, на підтвердження чого пред'явила свідоцтво про право власності на квартиру та надала копію вказаного свідоцтва. Сторони домовилися про компенсування збитків в розмірі 81 250 гривень, які позивачі передали відповідачу. 16 серпня 2013 року на адресу позивачів надійшла позовна заява від онука ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 збитків, заподіяних внаслідок пожежі, на підставі того, що з 08.02.2008 року він є власником квартири АДРЕСА_9, всі пошкоджені внаслідок пожежі речі, які знаходилися у вказаній квартирі належали йому особисто. З приводу того, що ОСОБА_6 обманним шляхом заволоділа грошовими коштами позивачів, ними було подано заяву до органів міліції, про що 11.10.2013 року було внесено відомості до ЄРДР. В рамках досудового розслідування відповідач підтвердила той факт, що вона на момент виникнення пожежі не була власницею зазначеної квартири. Оскільки на момент виникнення пожежі відповідач не була власницею квартири АДРЕСА_4, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_5 на їх користь безпідставно отримані грошові кошти з урахуванням індексу інфляції в сумі 91 243,75 гривень, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 2 918,32 гривень та судові витрати.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4(через представника за довіреністю) надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав у ньому викладених.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 08.05.2013 року на балконі квартири АДРЕСА_5, виникла пожежа, внаслідок якої було завдано шкоди квартирі АДРЕСА_6.

Станом на момент пожежі в квартирі АДРЕСА_7 мешкали позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

В квартирі АДРЕСА_8 на момент пожежі мешкала відповідач - ОСОБА_5.

З метою врегулювання спірних питань та завданої внаслідок пожежі шкоди позивачі в добровільному порядку компенсували наслідки пожежі відповідачу, яка назвалася єдиною власницею квартири АДРЕСА_8 та на підтвердження цього показала позивачам свідоцтвом про право власності на квартиру та надала їм копію вказаного свідоцтва.

Сторони домовилися про компенсування збитків в розмірі 81 250 гривень, які позивачі передали відповідачу, що підтверджується заявою ОСОБА_5 від 04.06.2013 року про отримання нею коштів в сумі 81 250 гривень, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №651.(а.с. 7).

16 серпня 2013 року на адресу позивачів надійшла позовна заява від онука ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 збитків, заподіяних внаслідок пожежі, на підставі того, що з 08.02.2008 року він є власником квартири АДРЕСА_9 Всі пошкоджені внаслідок пожежі речі, які знаходились у вказаній квартирі належали йому особисто.

На підставі того, що ОСОБА_6 обманним шляхом заволоділа грошовими коштами позивачів, ними було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до органів міліції, про що 11.10.2013 року було внесено відомості до ЄРДР, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0005324. (а.с. 11). В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження відповідач підтвердила факт того, що на момент виникнення пожежі вона не була власницею зазначеної квартири.

У зв'язку з тим, що на момент виникнення пожежі ОСОБА_6 не була власницею квартири АДРЕСА_9, її речі в квартирі не знаходились.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань і набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до частини 1, пункту першого частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі і гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття відповідачем майна підтверджується її заявою від 04.06.2013 року про отримання нею коштів у сумі 81 250 гривень, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №651. (а.с. 7).

В заяві відповідача чітко вказаний перелік осіб, від яких вона отримала грошові кошти, також встановлено факт того, що вона свідчила про те, що є власницею квартири АДРЕСА_9.

Оскільки відповідач на момент підписання заяви не була власницею квартири, знала про це та навмисно ввела в оману позивачів для того, щоб отримати вигоду - кошти, отримані відповідачем, у зв'язку з зазначеними обставинами, є майном, набутим без достатньої правової підстави.

У відповідності до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення становить 91 243,75 гривень і розраховується за наступною формулою: середній індекс інфляції за 2013-2014 роки становить 1,123, сума заборгованості = 81250*1,123=91 243,75 гривень.

3% річних від простроченої суми розраховується за формулою: Пеня = Сума боргу*3*кількість днів прострочення : 365 : 100 (пеня = 81 250 * 3 * 437 : 365 : 100 = 2 918,32 гривень).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення у справі, пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, ч. 9 ст. 74, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 177, 536, 625, 1212, 1214 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно суму безпідставно отриманих коштів з урахуванням індексу інфляції у сумі 91 243, 75 гривень, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 2 918, 32 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в розмірі 941,63 гривень - по 235 грн. 41 коп. на кожного позивача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: Г.В. Черновськой