АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2562/15 Справа № 209/5433/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальова А. Б. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали автомобіль марки «Mercedes - Benz» «ВІТО», державний номерний знак НОМЕР_1, 2004 року випуску, вартістю 15 000 доларів США, який зареєстрований на ім»я відповідача. Половину коштів на придбання автомобіля надали її батьки, а другу половину батьки ОСОБА_2 Згідно висновку автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 168 061, 08 грн. Зазначає, що з 12 жовтня 2013 року шлюбні відносини між ними фактично припиненні, однією сім'єю вони не проживають, спільне господарство не ведуть. На даний час згоди між ними про добровільний поділ майна не досягнуто, у зв'язку із чим, просить поділити спільне майно подружжя, придбане в період шлюбу, а саме автомобіль марки «Mercedes - Benz» «ВІТО», 2004 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, наступним чином: виділити у власність відповідачу зазначений автомобіль, вартістю 168 061,08 грн. і визнати за ним право власності, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію частки вартості автомобіля в сумі 84 030,54 грн., стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Заперечуючи проти первісного позову ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що дійсно придбав автомобіль марки «Mercedes - Benz» «ВІТО», державний номерний знак НОМЕР_1, 2004 року випуску, але вартістю 32 510 грн. Просить поділити майно, придбане в період шлюбу наступним чином: виділити йому автомобіль марки «Mercedes - Benz» «ВІТО», 2004 року випуску, вартістю 32 510 грн. і визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, стягнути з нього на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності в сумі 16 255 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено (а.с.96-98).

Зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільне майно подружжя, що було придбано в період шлюбу.

Поділено автомобіль марки «Mercedes - Benz» «ВІТО», державний номерний знак НОМЕР_1, 2004 року випуску, колір жовтий, наступним чином: виділено у власність ОСОБА_2 вказаний автомобіль, вартістю 168 061,08 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля в сумі 84 030, 54 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати (а.с.102-106).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 21 жовтня 2011 року (а.с. 9), від якого мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). За час спільного проживання ними придбаний вантажний автомобіль марки «Mercedes - Benz» «ВІТО», державний номерний знак НОМЕР_1, 2004 року випуску, оформлений на ОСОБА_2 (а.с.11, 60-61).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Отже, оскільки автомобіль був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, то такий автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Беручи до уваги, що спірне майно сторін, яким є автомобіль, являється неподільною річчю, рішенням суду першої інстанції визнано право власності на спірний транспортний засіб за ОСОБА_2 та в порядку поділу майна подружжя стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію ? частки вартості зазначеного транспортного засобу, виходячи з його грошової вартості та враховуючи висновок автотоварознавчої експертизи.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_3 та часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що судом першої інстанції повно і правильно встановлені всі дійсні обставини справи, які вирішено згідно з законом.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення вартості автомобіля бездоказові, так як ОСОБА_2 не спростував вимоги позивача щодо дійсної (реальної) вартості майна на час розгляду справи, за яку його поділено судом, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Оцінюючи висновок судової автотоварознавчої експертизи, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 14 листопада 2014 року, суд першої інстанції в достатній мірі мотивував її обґрунтованість в сукупності з іншими доказами та вірно визначив його як належний та допустимий доказ по справі, оскільки він одержаний відповідно до положень ст.147 ЦПК України та проведений з дотриманням вимог Закону України «Про судову експертизу».

Посилання апелянта на відсутність обов'язкової згоди другого із подружжя на отримання грошової компенсації не можуть бути прийняти до уваги, оскільки в цьому випадку законом не передбачена.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору, а також зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова