Номер провадження 2/243/5472/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретареві Врублевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ «Содовий завод» з 22 травня 1996 року по 23 березня 2000 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 31 липня 2012 року №2/0544/1928/2012 з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 809 грн. 05 коп. Виконавчий лист було направлено до виконавчої служби. До цього часу рішення суду не виконане. 24 січня 2013 року одержано листа Фонду Державного майна України в Донецькій області, з якого вбачається, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 06.10.2015 року з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16124 грн. 16 коп. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Содовий завод» становить 100%, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 809 грн. 05 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 16124 грн. 16 коп.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, Фонду державного майна України, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, в наданих суду запереченнях просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Зазначив, що постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 у справі №5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. 03.07.2014 року та 29.08.2014 року організаторами аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод», які визнані такими, що не відбулися у звязку із відсутністю заяв. Наразі ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства. Акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном, акціонери не відповідають за зобовязаннями товариства і несуть ризик збитків, повязаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій, тому ніякої субсидіарної відповідальності відповідач за дії ВАТ «Содовий завод» не несе. Жодним законом не передбачена субсидіарна відповідальність Фонду за неможливість виконання підприємством грошового зобовязання. Також між сторонами у справі не існувало будь-яких зобовязань, вони не знаходились у трудових відносинах. Фонд також не є правонаступником товариства.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін , з урахуванням наданих суду доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВАТ «Содовий завод» в період часу з 22 травня 1996 року по 23 березня 2000 року. На час звільнення підприємство йому заборгувало 809 грн. 05 коп. заробітної плати. У звязку з цим, рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 31 липня 2012 року №2/0544/1928/2012 з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 809 грн. 05 коп.

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 06.10.2015 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16124 грн. 16 коп. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 у справі №5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу.

Відповідно до ч.2 ст.38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Згідно ч.2 ст.41 Закону ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, в тому числі із заробітної плати, у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство не відповідає за зобов'язаннями акціонерів. До товариства та його органів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення акціонерами протиправних дій, крім випадків, визначених законом. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про господарські товариства» господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України, згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.

У судовому засіданні встановлено, що у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується ВАТ «Содовий завод», 100% акцій статутного капіталу якого належить державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника.

З огляду на викладене, суд вважає, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж не є правонаступником ВАТ «Содовий завод».

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у суду немає.

Керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 619 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.О. Носовська