АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/31/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Бесараб Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріАнкудінова О.І., Рибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що 3 липня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір , згідно якого остання отримала кошти в сумі 6 548 грн. 80 коп. зі сплатою 25,08% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення 3 липня 2008 року.

В зв'язку з невиконнаям умов вказаного договору ОСОБА_7 станом на 20 січня 2014 року має заборгованість в роз мірі 43 586 грн. 05 коп., яка складається з: 25266 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом; 16162 грн. 91 грн. 91 коп. - заборгованість пол. Процентам зха користування кредитом; 215782 грн. 85 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від даної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 18 139 грн. 69 коп., яка була задоволена судовим наказом Пологівського районного суду Запорізької області від 5 листопада 2009 року з ОСОБА_7 на користь позивача, різниця становить 25 266 грн. 36 коп.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 10 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає, тому не може залишатися без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовна заява про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором від 3 липня 2006 року була подана до суду 19 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP88460061 від 3 липня 2006 року ОСОБА_7 отримала кредит в розмірі 6548 грн. 10 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та строком погашення боргу до 3 липня 2008 року.

Договір між сторонами був укладений у формі заяви і про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення відповідача з Умовами надання споживчого кредиту свідчить його підпис на заяві.

Погодився відповідач і на умови договору між сторонами про встановлення строку позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, пені, штрафів у 5 років.

Однак, свої зобов'язання по погашенню суми боргу відповідач в повному об'ємі не виконав і станом на 20 січня 2014 року заборгованості становить 43 586 грн. 05 коп.

Згідно із вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20 січня 2014 року має перед банком заборгованість в сумі - 43586 грн. 05 коп., яка складається з наступного:

? 25266 грн. 367 коп. - заборгованість за кредитом;

? 16162 грн.91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

? 21572 грн. 85 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 18319 грн. 69 коп., яка була задоволена судовим наказом Пологівського районного суду Запорізької області від 5 листопада 2009 року з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 25 266 грн. 36 коп.

Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять:

? 500 грн. - штраф (фіксована частина);

? 1236 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова).

Отже, заборгованість визначена Банком до стягнення становить 25 266 грн. 36 коп.

Колегія суддів вважає, що суд помилково застосував загальну позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами та на підставі ст.. 267 ЦК України відмовив в позові позивачу.

У зв'язку з тим, що зобов'язання триває, то відповідач зобов'язаний повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до умов Кредитного договору. Однак суд не дослідив доказів позивача та не дав належної оцінки доводам останнього і виніс незаконне та необгрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами умов договору. Зобов'язання за Договором не припинились і діє до повного виконання сторонами та припинення здійснюється відповідно діючого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Належного виконання Договору Відповідач не здійснив, а відтак зобов'язання не припинилися.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості."

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Враховуючи вищевикладені норми, сторони досягали згоди та уклали Договір в якому передбачили, що Договір припиняються лише в разі належного та повного виконання Відповідачем умов договору, а відтак момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.

Відповідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строкам виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах позовної давності, що підтверджується наступним.

Згідно ч. 1 ст, 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюсться тривалістю у три роки, ст, 258 ЦК України визначена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення пені в один рік.

Відповідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

А отже, в підтвердження переривання строку позовної давності є факт звернення позивача до суду за захистом своїх порушених справ, що підтверджується наданою до суду копією судового наказу Пологівського районного суду Запорізької області від 5 листопада 2009 року за №2-н-191/2009 який набрав чинності - 30 серпня 2011року, однак дані обставини не врахував та невірно визначив строк для пред'явлення позову та невірно зазначено його термін спливу.

Враховуючи наведене після переривання строк позовної давності з листопада 2009 року позовна давність починається заново, а відтак суд мав належним чином взяти до уваги всі наявні обставини справи. Таким чином, можливо з впевненістю стверджувати, що в лютому 2014 року. Позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а відтак висновок суду про пропуск позивачем позовної давності звернення до суду є необгрунтованим та незаконним.

Стаття 260 ЦК України встановлює, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, відповідно ст. 253, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг перерваного строку позовної давності починається саме з 6 листопада 2009 року..

Згідно ст. 254 ЦК України строк позовної давності щодо звернення Позивачем до суду з позовом про стягнення заборгованості з Відповідача спливає з врахуванням переривання не сплив, а тому Позивач має право на захист свого порушеного права.

Також, відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст..258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тому пеня підлягає до стягнення лише за один рік, що передував зверненню до суду, в сумі 4 037 грн. 15 коп., виходячи з розрахунку, запропонованому представником банку під час розгляду справи в апеляційному суді.

До стягнення з відповідача на користь банку підлягає 4 037 грн. 15 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 8 884 грн. 14 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 444 грн. 20 коп. - штраф (процентна складова), всього 13865 грн. 49 коп.

Крім того, до стягнення з відповідача на користь банку у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України підлягають і судові витрати по справі по сплаті судового збору з урахуванням часткового задоволення позовних вимог в сумі 786 грн. 35 коп.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 липня 2014 року у даній справі скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 4 037 грн. 15 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 8 884 грн. 14 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 444 грн. 20 коп. - штраф (процентна складова), а всього 13865 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" суму судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :