РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Потаніної О.О.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

21 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 13 червня 2014 року з вини відповідачів було затоплено належну їй квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до експертного дослідження №208ед/014 від 1 липня 2014 року вартість відновлювального ремонту у квартири становить 9 714 грн. За проведення експертного дослідження позивачкою було сплачено 700 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляються, ОСОБА_4 просить стягнути на її користь з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 10 414 грн. та моральну шкоду в сумі 4 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив в частині розміру відшкодування, оскільки на його думку у розрахунку вартості відновлювального ремонту було враховано суму ПДВ, адміністративні витрати, які позивачкою не були понесені. Згідний сплатити шкоду в розмірі до 4 000 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди заперечив.

Таку саму думку в судовому засіданні висловив і ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23 червня 2006 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

Власниками квартири АДРЕСА_3 в рівних частках є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1994 року.

13 червня 2014 року в будинку АДРЕСА_3 сталося залиття квартири №37, внаслідок чого замокла та відпала шпаклівка на стелі, замокли стіни, повідпадали бамбукові шпалери, пошкоджена люстра та диван. Зазначені обставини підтверджуються актом про залиття від 13 червня 2014 року, показаннями відповідачів, які не заперечили, що в дійсності була пошкоджена резинова прокладка крану гарячої води, з якої сочилася вода. В подальшому кран в цей же день було замінено ОСОБА_3, про що останній зазначив судовому засіданні. Крім цього свідок ОСОБА_5, яка була допитана в якості свідка, зазначила, що були присутня при складанні акту та бачила як з крану у квартирі №41 текла вода, а в подальшому у квартирі №37 бачила спричинені пошкодження стелі, стін та люстри, про що було відображено у акті.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом зазначених норм закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

При цьому, відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які би спростовували наявність їх вини у спричиненні пошкоджень або підстав для зменшення розміру завданого збитку.

Відповідно до висновку експертного дослідження №208ед/014 від 1 липня 2014 року вартість відновлювальних робіт необхідних для усунення наслідків залиття, яке сталося 13 червня 2014 року у квартирі АДРЕСА_1 станом на 1 липня 2014 року становила 9 714 грн., які складалися з прямих витрат по будові 6 069 грн., загальновиробничі витрати 1 544 грн., кошторисний прибуток 331 грн., кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій 151 грн., податок на додану вартість 1 619 грн.

В судовому засіданні допитаний в якості спеціаліста ОСОБА_6 зазначив, що відповідний розрахунок виконання будівельно-монтажних робіт з врахуванням підрядного способу виконання робіт (з врахуванням податків та зборів, загальновиробничих витрат). Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що на даний час відновлювальний ремонт у квартирі №37 здійснений в повному обсязі, однак документів, щодо його виконання у ОСОБА_4 не має.

З урахуванням цього, суд вважає за необхідне від вартості відновлювальних робіт слід відрахувати ПДВ в сумі 1 619 грн., адміністративні витрати будівельної організації 151 грн. та кошторисний прибуток в сумі 331 грн., оскільки доказів того, що позивач понесла ці витрати суду не надано.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Враховуючи викладене з обох відповідачів, як співвласників квартири №41 в рівних частках слід стягнути кошти в сумі 7 613 грн. = 9714 грн. - 1 619 грн. - 151 грн. - 331 грн. на користь ОСОБА_4

Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За проведення експертного дослідження позивачкою було сплачено кошти в сумі 700 грн., які підлягають стягненню з обох відповідачів на користь ОСОБА_4 в рівних частках.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

П. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 2005 року № 4 (зі змінами та доповненнями) звернуто увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховується, що у зв'язку із затопленням ОСОБА_4 зазнала матеріального збитку, що потягло за собою вимушені зміни у її житті, завдало страждань, для усунення наслідків затоплення та відновлення попереднього стану який був до заподіяння шкоди, позивачка була змушена вживати додаткових зусиль щодо проведення ремонту, визначення розміру завданого збитку, нормалізації свого життя.

Тому враховуючи тривалість цих страждань, вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір даного відшкодування в сумі 1 400 грн., яке в рівних частках слід стягнути з обоз відповідачів на користь позивача.

Судові витрати по справі слід розподілити наступним чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід другої групи, то відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи що позов задоволено частково на суму 10 141 грн., що становить 70,35 % від ціни позову, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 171 грн. 37 коп. в рівних частках.

Керуючись ст.ст.22, 23, 319, 320, 360, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.60,88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 4 370 грн. 50 коп., моральну шкоду в сумі 700 грн., а всього 5 070 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 4 370 грн. 50 коп., моральну шкоду в сумі 700 грн., а всього 5 070 грн. 50 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі по 85 грн. 68 коп. з кожного.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: