Справа № 465/1947/08 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/1626/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника апелянтів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2008 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю третьої особи 5-ї Львівської державної нотаріальної контори, про стягнення суми боргу,-

встановила:

В лютому 2008 року позивач ЗАТ "ОТП Банк" звернувся з позовом в суд до ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю третьої особи 5-ї Львівської державної нотаріальної контори, про стягнення суми (а.с. 2-3).

Заочним рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 березня 2008 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" 140783 грн. 90 коп. боргу та 1437 грн. 84 коп. судових витрат.

Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2008 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено заборону на відчуження:

- легкового автомобіля марки Subaru Forester, рік випуску 2006, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, тип - легковий універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_1 та належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3, виданого Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВСУ у Львівській області 25 травня 2006 року.

- 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що належить згідно свідоцтва про право приватної власності № 203640 виданого ФРА м. Львова ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Ухвалу оскаржив представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог ст. 152 ЦПК України, оскільки накладено арешт на майно, що не належить відповідачу, а іншим особам, а відтак порушує право власності її довірителів.

Звертає увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд може вимагати від заявника подати додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу суд не перевіривши належність майна відповідачам, наклав арешт на нерухоме майно сторонніх осіб, які не брали участь у справі, чим порушив їх права.

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2008 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову відхилити. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник апелянтів ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивача ПАТ "ОТП Банк" в судове засідання не прибув, подав клопотання про відкладення справи у зв"язку із участю в іншій справі.

Представник третьої особи 5-ї Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у відсутність нотаріальної контори.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності представника позивача, що не з"явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянтів ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Проте, в цілому погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, оскільки такі не відповідають матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно із положеннями ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачених ст. 152 ЦПК України не є вичерпний, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З доданих до апеляційної скарги Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серія ССІ № 053817 та № 053818 (а.с. 60-61) встановлено, що 21.11.2007 року зареєстровано право власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 частині на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2007 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, в порушення процесуальних вимог, наклав заборону на відчудження квартири, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3, хоча такі не були відповідачами у справі.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчудження майна, що належить відповідачу, позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Якщо йдеться про майно, що належить відповідачеві і знаходиться в інших осіб, потрібно подати докази наявності безспірного права відповідача на зазначене майно.

У разі оспорення права відповідача на майно, суд не може задовольнити таку заяву.

Однак, зазначене не було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали суду від 11 лютого 2008 року.

Положення чинного законодавства виключає правову можливість задоволення заяви про забезпечення позову майнового характеру шляхом заборони відчудження майна, яке не належить відповідачу.

На думку колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому оскаржувана ухвала в частині накладення заборони відчудження на квартиру АДРЕСА_1 залишатися в силі не може та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2008 року про забезпечення позову в частині накладення заборони на відчуження 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення заборони на відчуження 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин