У Х В А Л А

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про скасування підвищеної ставки процентів за кредитом, визнання застосування нечесної підприємницької практики, визнання недійсним частини договору та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), у якому просив визнати нечесною підприємницькою практикою дії відповідача по умисному створенню підстав для відмови у рефінансуванні кредиту шляхом надання до Державної іпотечної установи (далі - ДІУ) пропозицій по відступленню права вимоги за кредитним договором без дотримання стандартів ДІУ й умов укладеної угоди між банком і ДІУ; по створенню обставин для підвищення відсоткової ставки за кредит до 30 % річних з 01 лютого 2009 року та по пропонуванню йому укласти договір про іпотечний кредит з наданням гарантій його рефінансування, завідомо знаючи, що ніяких відносин із ДІУ за кредитом вчинено не буде та при реальній відсутності бажання надати такий кредит за вказаною ціною; визнати неправомірним підвищення ПАТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки до 30 % із 01 лютого 2009 року за договором про іпотечний кредит від 12 березня 2008 року; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» скасувати підвищену процентну ставку в розмірі 30 %; визнати нечесною підприємницькою практикою дії відповідача по не включенню правил, за якими змінюється процентна ставка, до умов кредитування, в пропозицію по наданню кредиту та в умови, викладені в п. 8.9 договору з метою встановлення можливості для змінювати процентну ставку в будь-якому розмірі на власний розсуд; визнати недійсними на підставі ст. 203, 215, 217, 230 ЦК України з часу укладення умови договору від 12 березня 2008 року, викладені в п. 8.9; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» перевести всі сплачені ним кошти, зараховані банком в рахунок сплати пені, подвійної відсоткової ставки за кредит, штрафів, в рахунок погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої умовою п. 1.1 договору в розмірі 15 % річних.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 червня, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2014 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, п. 7 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.4 Постанови НБУ від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту».

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року за позовом про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки, за зустрічним позовом про стягнення заборгованості.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Із змісту заяви та долученої до заяви копії судового рішення, на яке здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права судами касаційної інстанції, не вбачається неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, судові рішення ухвалені у справах, в яких підстави й предмет позову не є тотожними та за різних встановлених судами фактичних обставин.

Оскільки неоднакове застування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах відсутнє, у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про скасування підвищеної ставки процентів за кредитом, визнання застосування нечесної підприємницької практики, визнання недійсним частини договору та зобов'язання вчинити, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова