АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3357/15 Суддя-доповідач Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
Р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

12 грудня 2014 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі ПАТ «ХТМ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за споживання послуг з центрального опалення та підігріву холодної води за період з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 1666 грн. 61 коп. та суми судового збору в розмірі 243 грн.

Відповідачі в судовому засіданні суду першої інстанції позов не визнали та просили застосувати строк позовної давності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2015 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рахунок заборгованості за оплату центрального опалення та підігріву холодної води за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року 1099 грн. 52 коп. на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в рівних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивач в м. Харкові надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІУ від 24.06.2004 року, "Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року № 1497 та "Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги.

Як встановлено судовим розглядом суду першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП "ХТМ.

Заперечення апелянта про те, що між сторонами з цього приводу не укладений договір, висновку суду першої інстанції не спростовує, оскільки відповідно до наведених норм матеріального права у відповідачів внаслідок фактичного споживання послуг позивача виник обов'язок по їх оплаті.

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Права і обов'язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги»№ 1875-IV від 24 червня 2004 року.

Згідно п. п. 5, 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 плата за ці послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за рахунковим відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Згідно наданого КП «ХТМ» розрахунку вбачається, що відповідачами щомісячно в період з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2013 рік, сплачувались грошові кошти, але не регулярно та в недостатніх розмірах у звязку з чим виникла вказана заборгованість.

Відповідачі вказаний борг не визнають та просять застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього Кодексу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 листопада 2013 р. позивач подав до суду заяву про видачу судового наказу .

04 листопада 2013 року районним судом було видано судовий наказ, який ухвалою суду від 25 грудня 2013 року був скасований, 12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 264 цього Кодексу, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позивачем пропущений встановлений законом строк на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період до 1 листопада 2010року, а відповідачка просила суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Твердження позивача про переривання перебігу строку позовної давності ще до видачі судового наказу є необґрунтованим.

Щомісячна сплата відповідачем за поточний період за опалення та гарячу воду, не є свідченням визнання останнім свого боргу за попередній період та підставою для переривання перебігу строку позовної давності.

Отже з урахуванням строку позовної давності стягненню підлягає заборгованість за надані послуги з центрального опалення та підігріву холодної води за період з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2013 року відповідно до наданого позивачем розрахунку в розмірі 1322 грн. 76 коп.

Однак зазначена сума перевищує суму стягнуту судом першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається лише на необхідність зменшення суми в межах строків позовної давності.

З урахуванням зазначених обставин та вимог ЦПК України судова колегія вважає за можливе залишити рішення суду в цій частині без змін.

Однак висновки суду в частині розподілу судових витрат не відповідають обставинам справи, судом не було враховано, що ОСОБА_5 також як і ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи та звільнена від сплати судового збору.

Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3,4 ст. 309, ст. 313, 314 ч. 2ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. в рівних частинах по 121 грн. 80 коп. з кожного.

В іній частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді