Справа № 428/6278/15-ц
05 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря судового засідання Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 18.07.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на спосіб життя та відсутності взаєморозуміння і довіря. Шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2015 року. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Строк для примирення їй не потрібен.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 092706, виданого 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 18 липня 2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 324. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_2.
Також, з матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишаються проживати із позивачем.
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації цивільного стану суд зазначає наступне.
Із системного аналізу норм Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 із змінами та доповненнями, Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 із змінами та доповненнями, Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. № 1064 із змінами та доповненнями, вбачається, що жодним із перелічених вище нормативних актів не покладено обовязку по сплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу на одного із подружжя. Отже, за загальним правилом сплата державного мита при реєстрації розірвання шлюбу здійснюється подружжям спільно, або одним із подружжя за взаємною згодою сторін. Позивачем не наведено жодного обґрунтування того, чому саме відповідач повинен самостійно нести витрати по сплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу.
Більш того, жодним із перелічених вище нормативних актів взагалі не передбачено сплати державного мита при реєстрації розірвання шлюбу за рішенням суду, у звязку із чим у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача державного мита при реєстрації розірвання шлюбу належить відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 121 від 08.07.2015 року про сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., у звязку із чим суд вважає необхідним частково стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат в розмірі 121,80 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.
Розірвати шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 324 від 18 липня 2009 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д. Б. Баронін