Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/631/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

24.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за поданням державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2014 року і

в с т а н о в и л а:

03 листопада 2014 року державний виконавець Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 серпня 2011 року, щодо сплати на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 травня 2008 року в розмірі 274041,58 доларів США (що еквівалентно 2184385,44 грн. за курсом НБУ), 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування подання державний виконавець вказував на те, що на виконанні у

у Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-137/11, виданого 16.02.2012 року Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.05.2008 року у розмірі 274 041,58 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар = 7,971 грн.) еквівалентно 2184385,44 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

28.04.2012 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яку боржник отримав 20.05.2012 року, що не дало йому можливості виконати рішення в строк, наданий для самостійного виконання. У зв'язку з цим 08.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 15.06.2012 року, про що повідомлено боржника. Оскільки боржником ОСОБА_2 до 15.06.2012 року рішення в добровільному порядку виконано не було, державний виконавець розпочав примусове виконання рішення.

В порядку примусового виконання рішення державним виконавцем направлено запити до адресно-довідкового відділу УДМС в Кіровоградській області, податкової служби України, Пенсійного фонду України, ВРЕВ ДАІ, ОКП «КООБТІ».

За результатами отриманих відомостей встановлено, що ОСОБА_2 має право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, яке перебуває в іпотеці ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 березня 2014 року було вирішено питання про заміну стягувача у виконачому провадженні, а саме: ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей Колект».

За даними ВРЕВ ДАІ за ОСОБА_2 значиться автомобіль SKODA Octavia A5 Elegance, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 28.08.2007 року.

30.05.2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що за вказаною адресою зареєстровано двоє малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, державний виконавець направив запит до служби у справах дітей Кіровоградської міської ради щодо надання згоди на реалізацію арештованого майна. У відповіді, яка надійшла 25.06.2013 року, зазначено, що для отримання дозволу на реалізацію арештованого майна батькам дітей необхідно безпосередньо звернутися із заявою до служби у справах дітей. На даний час немає відомостей про подання боржником ОСОБА_2 заяви про надання згоди на реалізацію описаного й арештованого майна.

Постановою державного виконавця від 31.07.2013 року оголошено у розшук рухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_2, а саме: автомобіль марки SKODA Octavia A5 Elegance, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Співробітниками Олександрійської роти ДАІ затримано вказаний автомобіль, а державним виконавцем ВДВС Олександрійського РУЮ 06.08.2013 року складено акт опису й арешту.

Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ подано заяву про передачу автомобіля марки SKODA Octavia A5 Elegance, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на зберігання банку, оскільки 24.01.2012 року Ленінським райсудом м. Кіровограда ухвалено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль SKODA Octavia A5 Elegance, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Згідно відповіді податкової служби України за № від 29.05.2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано рахунки в таких банківських установах: ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «УкрСиббанк » та ПАТ КБ «Правекс-Банк». Державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 та направлено для виконання до зазначених банківських установ.

25.07.2014 року з ПАТ «УкрСиббанк» надійшло повідомлення про те, що постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_2 прийнята до виконання.

28.07.2014 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» надійшло повідомлення, в якому зазначено, що арешт накладено на рахунки ОСОБА_2, але коштів для виконання постанови про арешт коштів боржника на його рахунках недостатньо.

На підставі вказаних повідомлень Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ направлено на адресу вказаних банківських установ платіжні вимоги. 21.07.2014 року на депозитний рахунок ВДВС надійшла сума у розмірі 0,38 грн., а 31.07.2014 року - сума у розмірі 12,54 грн. та 35,11 грн. Дані кошти стягнуті з банківських рахунків боржника ОСОБА_2

Згідно відповіді № від 29.10.2014 року та № від 29.10.2014 року, наданої Пенсійним фондом України, встановлено, що ОСОБА_2 пенсію та офіційний дохід (заробіток) на даний момент не отримує.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2014 року подання задоволено .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду як такої, що не відповідає вимогам закону та порушує його права, і просить постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця залишити без задоволення.

Про час і місце розгляду справи державний виконавець і боржник повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, в судове засідання не з'явилися.

Від державного виконавця Колєчкіна О.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності боржника та державного виконавця.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обгрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що наявність у боржника невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (п.5 ч. 1 ст. 6) передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ст. 377-1 ЦПК України).

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження надано право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду з таким поданням.

З матеріалів справи вбачається, що божник не має постійної роботи а також коштів, на які можна було б звернути стягнення у погашення заборгованості, належне йому майно є предметом застави та іпотеки.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що обмеження його у праві виїзду за кордон позбавить його можливості поїхати в іншу країну на роботу і отримати кошти для виконання зобов'язання за виконавчим документом.

Державний виконавець на вказав обставини, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань за виконавчим документом. Судом такі обставини також не встановлені.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив подання державного виконавця і необґрунтовано встановив щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У запереченні на апеляційну скаргу державний виконавець посилається на те, що 25 грудня 2014 року і 30 січня 2015 року з метою проведення перевірки стану описаного і арештованого будинку № 9 по провулку Піманенка в місті Кіровограді він виїздив за вказаною адресою, але доступу до описаного і арештованого майна йому не було надано.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини не можуть мати значення для вирішення питання щодо обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, оскільки вони мали місце після її постановлення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню як така, що не відповідає вимогам закону, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312 ч.1 п.2, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2014 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Копію ухвали направити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий суддя:

Судді: