Справа № 500/6717/15-ц
Провадження № 2/500/3180/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

03.111.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею право власності на: 7/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, кадастровий номер :01:040:0068, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель . В обґрунтування позову зазначає, що 07.11.2011 року померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а, та 1/4 частина земельної ділянки площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, кадастровий номер :01:040:0068, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв фактично її чоловік ОСОБА_8, оскільки проживав разом зі спадкодавцем, але за життя спадщину не оформив. 20.09.2013 року помер батько позивача ОСОБА_8, після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема: 3/8 частин зазначеного житлового будинку, які належали йому на підставі рішення Ізмаїльського міського суду від 26.03.1990 року, та 3/8 частин цього будинку в порядку спадкування після дружини; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, кадастровий номер :01:040:0068, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, із яких 1/2 частина належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №759525, виданого 12.04.2008 року ОСОБА_5 міською радою Одеської області, та 1/2 частина в порядку спадкування після дружини. Нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на імя померлих батьків. Також позивач наголошує на необхідності визнання за нею права власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а.

23.11.2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а, посилаючись на те, що згідно договору дарування від 15.12.1999 року, ОСОБА_9 була подарована їй 1/8 частка зазначеного будинку, яка належала йому на підставі рішення ОСОБА_5 міськсуду від 26.03.1990 року по справі №2-24-90.

Ухвалою суду від 24.11.2015 року прийнятий зустрічний позов ОСОБА_6 та обєднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та визнала позовні вимоги ОСОБА_6 за зустрічним позовом, не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_6, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 та не заперечував проти їх задоволення, а також, підтримав свої позовні вимоги за зустрічним позовом , просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради депутатів трудящих ся №156/15 від 19.03.1980 року, ОСОБА_10 була відведена земельна ділянка під індивідуальне будівництво будинку за адресою: вул. Українська, 52-а в м. Ізмаїлі Одеської області (а.с. 27).

Згідно договору від 24.06.1980 року ОСОБА_10, як забудовнику, була надана на праві безстрокового користування земельна ділянка по вул. Українська, 52-а в м.Ізмаїлі Одеської області для будівництва одноповерхового камяного будинку(а.с. 25-26).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданий 30.08.2007 року КП «Ізмаїльське МБТІ» по вул. Українська, 52-а в м. Ізмаїлі є житловий будинок, власниками якого зазначені: ОСОБА_6 1/8 частина; ОСОБА_11 3/8 частин; ОСОБА_7 3/8 частин; ОСОБА_12 1/8 частина, та який побудований у 1987 році (а.с. 22-24).

Рішенням Ізмаїльського міського суду від 26 березня 1990 року, визнано право власності за ОСОБА_8 у розмірі 3/8 частини житлового будинку, ОСОБА_7 у розмірі 3/8 частини житлового будинку, ОСОБА_12 (на теперішній час -ОСОБА_6) ОСОБА_13 у розмірі 1/8 частини житлового будинку, ОСОБА_9 у розмірі 1/8 частини житлового будинку. В той же час, право власності на частки у будинку на підставі вказаного рішення суду не було зареєстровано.

Згідно договору дарування від 15 грудня 1999 року, ОСОБА_9 1/8 частина будинку була подарована ОСОБА_6.

Відповідно до Листа КП «Ізмаїльське МБТІ» вих.№1836 від 01.12.2015р. згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» власниками житлового будинку з господарськими будівлями розташованого у м. Ізмаїл по вул. Українській, 52-а є ОСОБА_12 1/8 частка, ОСОБА_8 3/8 частки, ОСОБА_7 3/8 частки на підставі рішення Ізмаїльського народного суду від 26.03.1990 р., та ОСОБА_6 1/8 частки на підставі договору дарування від 15.12.1999 року. Доля кожного з співвласників реального виразу немає. У матеріалах інвентаризаційної справи є договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 24.06.1980 року посвідченого державним нотаріусом 24.06.1980 р. за реєстровим номером 1-2783. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями побудований у 1987 році є завершений будівництвом та відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» затвердженого наказом Державного комітету будівництва , архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 р. об'єкти, які були закінчені будівництвом до 5, серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 759525, виданого 12.04.208 року ОСОБА_5 міською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24, земельна ділянка площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі по вул. Українська, 52-а, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель належить ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (кожному - по 1/4 частині) (а.с.32). Вказане також підтверджується відповіддю Відділу Держгеокадастру у м.Ізмаїлі Одеської області від 27.11.2015р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 281381 від 08.11.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_5 міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_7 померла 07.11.2011 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а, 1/4 частина земельної ділянки площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, кадастровий номер :01:040:0068, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_14 став її чоловік ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.8), який спадщину прийняв фактично, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується прибудинковою книгою (а.с. 13-15), але за життя юридично спадщину не оформив.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 344713 від 21.09.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_5 міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 помер 20.09.2013 року (а.с. 7).

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 3/8 частин зазначеного житлового будинку, які належали йому на підставі рішення Ізмаїльського міського суду від 26.03.1990 року, та 3/8 частин цього будинку в порядку спадкування після дружини; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, кадастровий номер :01:040:0068, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, із яких 1/2 частина належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 759525, виданого 12.04.2008 року ОСОБА_5 міською радою Одеської області, та 1/2 частина в порядку спадкування після дружини.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_8, відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

За життя спадкодавець ОСОБА_8 заповіт не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №36803182 від 05.03.2014 року (а.с. 17).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про народження, свідоцтв про укладення шлюбу та розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_8А.(а.с. 9-12).

Згідно із ч.ч.1,2 ст.1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 позивач ОСОБА_1 прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с.19).

Інший спадкоємець за законом дочка спадкодавця ОСОБА_3 в установлений законом строк відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою (а.с. 20).

Письмовою відповіддю № 407/02-14 від 23 вересня 2014 року приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_15 позивачу ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_8, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлих (а.с. 16).

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_15 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, що знаходиться в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, яка залишилася після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_7, спадкоємцем якої був чоловік ОСОБА_8, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у звязку з тим, що частка померлої не визначена в праві спільної сумісної власності (а.с. 21).

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Крім того, суд наголошує на наступному.

Згідно п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, реєстрація права власності на житлові будинку з надвірними спорудами, що побудовані до 05 серпня 1992 року здійснюється з видачею свідоцтва про право власності. В той же час, у своєму листі від 23.01.2013 року, Державна реєстраційна служба України зазначила, що законодавство у сфері державної реєстрації прав та програмне забезпечення Державного реєстру прав дозволяє отримувати заяви як від усіх співвласників одночасно, так і від кожного із співвласників окремо, крім випадків проведення державної реєстрації права спільної часткової власності з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також проведення державної реєстрації права спільної сумісної власності.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними спорудами з видачею свідоцтва про право власності на ім'я усіх власників будинку неможлива у зв'язку зі смертю двох із співвласників. Окрім цього, слід зазначити, що визнання судом права власності лише на частину будинку, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8, позбавить сторони та ОСОБА_6 можливості отримати в подальшому свідоцтво про право власності з урахуванням роз'яснень Державної реєстраційної служби України.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_6 підлягають задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали позовні вимоги і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 7/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0865 га, яка розташована в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Українська, № 52-а, кадастровий номер :01:040:0068, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 759525, виданий 12.04.2008 року ОСОБА_5 міською радою Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24).

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Українська, № 52-а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2015р.

Суддя: ОСОБА_16