Справа № 431/375/15-ц
Провадження 2/431/391
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

02 березня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощук О.В.,

при секретарі Мозуль І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні майном,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні майном, у якому просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні нею, як власником, будинком АДРЕСА_1, а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобов'язати зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку.

Крім того, позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні майном, у якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку.

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_3 посилається на те, що вона є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Раніше вказане домоволодіння належало ОСОБА_4, який зареєстрував відповідача ОСОБА_2, як члена своєї родини - сина. З жовтня 2012 року ОСОБА_2 в даному будинку не проживає, про що свідчить довідка депутата Чмирівської сільської ради. Мешкає ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки з 21.02.2014 року змінився власник в даному домоволодінні, то своєю реєстрацією ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в користуванні домоволодінням.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача - Старобільського РВ УДМС України в Луганській області у судове засідання не з'явився. У своїй письмовій заяві просив суд розглянути справу у відповідності до законодавства і просив справу розглянути за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Факт належності будинку АДРЕСА_1, позивачці ОСОБА_3 підтверджується копією договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Луганської області Ченекал О.Є. 21.02.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за № 49, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-7).

Те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою депутата Чмирівської сільської ради (а.с. 8).

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У судовому засіданні встановлено, що договором дарування житлового будинку від 21.02.2014 року позивач ОСОБА_3 набула право власності на житло, а саме житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою більше одного року. Право користування житлом він набув, як член сім'ї колишнього власника будинку - свого батька ОСОБА_4. Проте новий власник ОСОБА_3 є його сестрою, оскільки вони діти ОСОБА_4.

Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1, оскільки він в судовому засіданні підтвердив, що він з жовтня 2012 року там не проживає, позовів про його вселення чи інших позовів до колишнього або нового власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Питання реєстрації знаходяться у веденні Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області відповідно до вимог ст.ст.6, 7,8,9,10, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Однак, без письмової заяви відповідача Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України не може зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачки позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації у будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано в нарадчій кімнаті 06 березня 2015 року.

Суддя О.В. Форощук