Дата документу 02.12.2015
Справа № 320/9024/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 грудня 2015 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Ковальової Ю.В.,
при секретарі Черемісіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 22 в житловому будинку № 39 по вул. Бронзоса в м. Мелітополі Запорізької області, вказуючи, що він - позивач, є власником зазначеної квартири. Відповідач його син, реєстрація якого була здійснена в квартирі в якості члена сімї. З вересня 2014 року відповідач не мешкає в квартирі у звязку зі зміною місця свого проживання. Всі обовязки по утриманню квартири здійснює позивач самостійно. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном та ускладнює оформлення пільг по сплаті житлово-комунальних послуг. Оскільки ОСОБА_2 протягом тривалого часу не мешкає в квартирі без поважних причин, але в добровільному порядку не знімається з реєстрації, позивач змушений звернутися з позовом до суду.
Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі, в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про місце, час та дату його проведення був повідомлений належним чином, із заявами та клопотаннями не звертався, заперечень не надав.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача та представника третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами.
Позивачу належить на праві приватної власності квартира № 22 в житловому будинку № 39 по вул. Бронзоса в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /а.с. 7, 8/.
Як вбачається з копії паспорту громадянина України відповідач - ОСОБА_2 є сином позивача. /а.с. 4-зворотня сторінка/.
Судом встановлено, що відповідно до довідок Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 06.11.2015 року та КП Житломасив Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.10.2015 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. /а.с.10, 13/.
Однак, відповідач з 07 вересня 2014 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджують сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що свідчить довідка в.о. директора КП Житломасив від 16.10.2015 року. /а.с. 9/.
В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але в ній не проживає з 07 вересня 2014 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Оскільки відповідач є сином позивача, мешкав разом з ним як член сім»ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Оскільки, як було встановлено судом, квартира перебуває у приватній власності ОСОБА_1, відповідач, який є членом сім»ї позивача, не мешкає у квартирі № 22 в житловому будинку № 39 по вул. Бронзоса в м. Мелітополі Запорізької області без поважних причин понад один рік, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 залишається зареєстрованим ОСОБА_2, що перешкоджає власнику квартири ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 209, 212-214, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 22 в житловому будинку № 39 по вул. Бронзоса в м. Мелітополі Запорізької області.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.В. Ковальова