Головуючий суду 1 інстанції - Чернобривко Л.Б.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 415/3638/15-ц
Провадження № 22ц/782/557/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Фарятьєва С.О., Коновалової В.А.,

при секретарі - Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Лисичанського міського центру зайнятості в особі директора - Соколко Тетяни Едуардівни, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Лисичанського міського центру зайнятості до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року Лисичанський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином. При цьому позивачпосилався на те, що відповідачів вироком Лисичанського міського суду від 10.04.2015 року було визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та їм було призначене покарання. Оскільки позивачеві відповідачами злочином було заподіяно майнову шкоду на суму 3704 грн., у встановленому законом порядку Лисичанський міський центр зайнятості було визнано потерпілим, але позов про відшкодування шкоди в межах кримінальної справи не заявлявся. Заподіяну майнову шкоду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відшкодовують, тому Лисичанський міський центр зайнятості звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.08.2015 року позовні вимоги Лисичанського міського центру зайнятості до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, були задоволені.

Суд вирішив:

-стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Лисичанського міського центру зайнятості майнову шкоду, завдану злочином, у сумі 3704 грн.;

-зобов'язати Лисичанський міський центр зайнятості повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частини металевої огорожі в кількості 8 секцій зі стійкою розміром 3,0мх 1,2м;

-стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. з кожного.

Частково не погодившись із вказаним рішенням суду, Лисичанський міський центр зайнятості звернувся до суду з апеляційною скаргою на нього та, посилаючись на неповне з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, і на порушення норм процесуального права, просив його змінити, скасувавши в частині зобов'язання Лисичанського міського центру зайнятості повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частини металевої огорожі в кількості 8 секцій зі стійкою розміром 3,0 м х 1,2 м.

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 серпня 2015 року в апеляційному порядку не окаржувалось.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга Лисичанського міського центру зайнятості підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що в період часу з 27 по 28 лютого 2015 року ОСОБА_3, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4, знаходячись біля приміщення Лисичанського міського центру зайнятості, розташованого в будинку № 177 по проспекту Леніна міста Лисичанська, таємно викрали вісім секцій металевої огорожі розміром 3 х 1,2 метри, вартістю 463 грн. за штуку, спричинивши Лисичанському міському центру зайнятості майнову шкоду на суму 3704 грн. Вироком Лисичанського міського суду від 10.04.2015 року відповідачів було визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та їм було призначене покарання (а.с.2).

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 спричинену майнову шкоду позивачеві не відшкодували, у зв'язку із чим рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.08.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Лисичанського міського центру зайнятості майнову шкоду, завдану злочином, у сумі 3704 грн.

Судове рішення в цій частині в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.08.2015 року також зобов'язано Лисичанський міський центр зайнятості повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частини металевої огорожі в кількості 8 секцій зі стійкою розміром 3,0 м х 1,2 м.

При цьому у мотивувальній частині рішення суд жодним чином не обґрунтував такий свій висновок.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що після викрадення восьми секцій металевої огорожі розміром 3 х 1,2 метри ОСОБА_3 і ОСОБА_4 розрізали їх на дрібні частини. Саме такі частини (відрізи) і були отримані Лисичанським міським центром зайнятості від слідчого 02 березня 2015 року (а.с.37), оприбутковані 18 травня 2015 року в якості металобрухту (а.с.33) та здані 20 серпня 2015 року для утилізації до ТОВ «Даймонтхім» (а.с.32, 34).

Таким чином, на час ухвалення Лисичанським міським судом 25.08.2015 року рішення у цивільній справі за позовом Лисичанського міського центру зайнятості до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, у позивача восьми секцій зі стійкою, розміром 3 м х 1,2 м (або їх частин) у наявності не було, що виключало саму можливість виконання рішення суду в частині зобов'язання Лисичанського міського центру зайнятості повернути їх ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та необгрунтовано зобов'язав Лисичанський міський центр зайнятості повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частини металевої огорожі в кількості 8 секцій зі стійкою розміром 3 м х 1,2 м.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25.08.2015 рокузмінити, виключивши із його резолютивної частини абзац третій. В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25.08.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Лисичанського міського центру зайнятості задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 серпня 2015 року змінити, виключивши із його резолютивної частини абзац третій.

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: