Справа № 495/446/15-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
25 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бритівської сільської ради про визнання нечинним свідоцтва та скасування державної реєстрації права власності, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бритівської сільської ради про визнання нечинним свідоцтва та скасування державної реєстрації права власності, а саме просить суд: визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Бритівської сільської ради № 32 від 19 березня 1992 року; визнати нечинним та скасувати Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 14 травня 1992 року; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить позов задовольнити, справу розглянути у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача - ОСОБА_2, актовий запис № 27, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.
Після смерті ОСОБА_2 на підставі рішення Виконавчого комітету Бритівської сільської ради № 32 від 19 березня 1992 року, на його ім'я було видано Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 14 травня 1992 року.
Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР 1963 року (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.
Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають окрім іншого внаслідок дій громадян та організацій.
Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР 1963 року, здатність мати цивільні права (в тому числі право власності) і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.
Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.
Таким чином законодавець пов'язував виникнення у фізичної особи можливості бути носієм цивільних прав та обов'язків, саме за життя, а отже моментом припинення цивільної правоздатності є момент смерті фізичної особи.
Тобто, набуття особою цивільних прав (в тому числі майнових) можливе лише за життя, що вказує на незаконність ухвалення рішення Виконавчого комітету Бритівської сільської ради № 32 від 19 березня 1992 року та видачі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 14 травня 1992 року на ім'я ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
На момент видачі оскаржуваного Свідоцтва про право власності позивач також проживав у спірному житловому будинку, у зв'язку із чим також мав право на його частину.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу.
У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до норми п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.
Із змісту ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин.
Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Враховуючи, що доводи позивача щодо незаконності рішення виконавчого комітету Бритівської сільської ради № 32 від 19 березня 1992 року та видачі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 також підлягає скасуванню.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 9 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 55, 124 Конституції України, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, ст.ст. 10, 60-61, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бритівської сільської ради про визнання нечинним свідоцтва та скасування державної реєстрації права власності - задовольнити.
Визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Бритівської сільської ради № 32 від 19 березня 1992 року.
Визнати нечинним та скасувати Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 14 травня 1992 року.
Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: