Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/5297/14
Провадження №22ц/778/3601/15 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Пільщик Л.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, який в ході судового розгляду уточнила. У позові зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася донька ОСОБА_5, батьком якої судовим рішенням від 23 травня 2014 року визнано відповідача ОСОБА_4 Посилаючись на те, що відповідач ніякої матеріальної допомоги їй не надає, коштів на утримання доньки не виділяє, просила на підставі ст.ст.75-80, 180-183 СК України стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1032 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; по 600 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, а також 972 грн. аліментів на утримання доньки за минулий час за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 26 червня 2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3. аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 грн., починаючи з дати подачі позову до суду, з 01.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року ухвала апеляційного суду в частині позовних вимог ОСОБА_3. про стягнення аліментів на утримання дитини скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі по 1032 грн. щомісячно ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає, що визначений судом першої інстанції розм'як утримання малолітньої дитини являється незначним і таким, що не забезпечить їй належний рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач являється батьком неповнолітньої доньки позивача, проживає окремо, в добровільному порядку аліменти не сплачує, а тому з урахуванням його матеріального становища, відсутності роботи, знаходження на утриманні ще однієї дитини і батька інваліда 2 групи, з нього на утримання дочки підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно.

Проте погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнення не можна у зв'язку із наступними обставинами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст. 183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України ). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України . До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Суд визнав встановленим, що сторони в шлюбі не перебували, являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 і знаходиться на її утриманні (а.с.38-39).

Батьківство ОСОБА_4 стосовно дитини, народженої ОСОБА_3, визнано судовим рішенням від 23 травня 2014 року у справі за його позовом до ОСОБА_3. про визнання батьківства (а.с.4-7).

Позивач ОСОБА_3 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 5 травня 2014 року соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не отримує, з 01.12.2013 року по 28.12.2015 року отримує допомогу при народженні дитини - 810 грн. (а.с.57,94,95).

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований і проживає за іншою адресою, не має постійного місця роботи, коштів на утримання дитини не надає.

Таким чином, по справі доведені умови, передбачені ч. 1 ст. 184 СК України для визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, як і просила позивачка.

Даних про свої доходи відповідач ні суду першої, ні суду апеляційної, ні суду касаційної інстанцій не надавав. Зазначені обставини свідчать про неможливість визначити фактичний дохід відповідача.

Відповідач має батька-інваліда другої групи, 1937 року народження, і неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає разом зі своєю матір'ю АДРЕСА_1, страждає на міопію лівого ока, міокардіопатію (а.с.42,43, 83).

Допустимих доказів на підтвердження доводів про утримання вказаних осіб відповідач суду не надав.

Заперечуючи проти позову і проти апеляційної скарги, відповідач зазначав, що не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, оскільки позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. Він не має можливості матеріально забезпечувати доньку, оскільки його дохід за місяць складає приблизно 700 грн. Ніякого нерухомого майна або транспортних засобів, як зазначала апелянт в своїх скаргах, він не має.

Проте, відсутність нерухомості і транспортних засобів у власності відповідача, його байдуже ставлення до своїх доходів не є підставою для визначення суми утримання малолітньої доньки у розмірі, який не забезпечує її достойний рівень життя.

Середня заробітна в Запорізькому регіоні у березні 2015 р. складала 3 942 грн. і має тенденцію до зростання.

Відповідач є здоровою, молодою, працездатною особою, хронічними захворюваннями, які б унеможливлювали його працевлаштування, не страждає, на будь-які об'єктивні обмеження у можливостях виконувати батьківський обов'язок по утриманню дочки не посилається.

У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Оскільки встановлено, що відповідач являється батьком неповнолітньої доньки, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, домовленості щодо порядку утримання дитини сторони не дійшли, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України обґрунтовано стягнув утримання в судовому порядку.

Проте визначений судом першої інстанції розмір утримання не забезпечить мінімальні потреби малолітньої дитини.

Доводи відповідача про його неспроможність надавати своїй малолітній дитині утримання у розмірі, що перевищує 350 грн., судова колегія не приймає до уваги. Звертаючись у травні 2014 року до суду з позовом про встановлення свого батьківства стосовно дитини, народженої ОСОБА_3, ОСОБА_4 добре усвідомлював правові наслідки такого вчинку, виникнення у нього обов'язку із утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які були надані сторонами на засадах змагальності, рівні обов'язки батьків по утриманню дітей, керуючись засадам розумності та справедливості, судова колегія вважає за можливе на підставі ст.309 ЦПК України змінити рішення суду першої інстанції і визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - по 750 грн. щомісячно, виходячи із заробітку по Запорізькому регіону.

Кредитні зобов'язання ОСОБА_4, заборгованість за картковим рахунком Приватбанку на суму 2 362 грн. не звільняє його від обов'язку матеріально забезпечувати свою доньку.

Добровільний переказ ОСОБА_4 у грудні 2014 року 200 грн. в рахунок аліментів не свідчить про належне виконання ним своїх обов'язків, покладених на нього як на батька ст.180 СК України і 8 Закону України "Про охорону дитинства" і не є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307,309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року по цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити, визначивши розмір аліментів на утримання дитини по 750 грн. щомісячно, починаючи з 27 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: