ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4010/15-ц
Провадження № 2/362/1981/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Обєднання співвласників будинку № 47 «Оселя» (на далі «ОСБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, а також інфляційних витрат та 3% річних від суми заборгованості, а всього 7538,02 грн.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі. З його пояснень також вбачається, що жодних договорів з відповідачем на утримання будинку «ОСБ» не укладалося. Пояснити судові, саме з чого складається заборгованість відповідача він не зміг, а рівно як й перебування спірного будинку на балансі «ОСБ».

Відповідач та його представник вимоги позову не визнали, вважаючи їх безпідставними, просили застосувати строки позовної давності до частині позовних вимог. З пояснень відповідача також вбачається, що основні комунальні послуги надаються їй за договорами з відповідними постачальниками конкретних послуг. Крім того, вона є пайовиком у будівництві будинку № 47 по вул. Вокзальній в смт. Глеваха, а тому, вимоги щодо стягнення з неї витрат на утримання комори є безпідставним, та зазначена обставина, щодо використання нею допоміжного приміщення в загалі є недоведеною.

Суд, заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_2 ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з положеннями ст.ст.57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (на далі «Закон»), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належать до житлово-комунальних послуг.

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.2 ст.8 та ч. 2 ст. 14 Закону, а також п.п. 2 п.«а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належить до компетенції органів місцевого самоврядування виконавчих органів місцевих рад, та формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах та органами місцевого самоврядування, відповідно до їх повноважень, визначених законом, відповідні стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляються і затверджуються, зокрема, Кабінетом Міністрів України.

З огляду положень ч. 2 ст. 21 Закону, позивач не є та не може бути субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та він не наділений повноваженнями щодо затвердження тарифів по сплаті комунальних послуг, будь-якої «плати», зокрема за «утримання будинку», оскільки існування такої плати, чи-то навіть «тарифу на утримання будинку» не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року (з урахуванням змін Постановою КМУ № 869 від 1.06.2011 року), затверджені Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та порядок

формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води

У відповідності до положень ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обовязків до виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд також враховує положення ст.ст.610 та 625 ЦК України, відповідно до яких порушенням зобовязання є його невиконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку («ОСББ») є юридичною особою, створеною власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Як вбачається з положень ст.4 зазначеного Закону, основна діяльність такого об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Обєднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами обєднання.

У відповідності до положень ст. 10 Закону, серед повноважень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку не передбачено повноважень щодо затвердження будь-яких тарифів на утримання будинків та прибудинкових територій. Цією статтею передбачено лише повноваження таких загальних зборів щодо визначення виключно розміру внесків та платежів членів обєднання, однак не передбачено, що такі платежі або внески є або визнаються «тарифами» з надання житлово-комунальних послуг, у т. ч. з утримання будинків та прибудинкових територій.

ОСОБА_2 ст. 21 цього Закону передбачають, що кошти «ОСББ» складаються з: залишків коштів на рахунках попереднього власника майна; статутних внесків, обов'язкових платежів членів об'єднання; коштів, одержаних об'єднанням у результаті здачі в оренду допоміжних приміщень; субсидій на оплату житлово-комунальних послуг та компенсацій за громадян, які користуються правом на їх отримання, щодо оплати житлово-комунальних послуг у їх частці в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного та загального майна у разі укладення відповідного договору між власником приміщення та об'єднанням; доходів, що спрямовуються на виконання статутних цілей об'єднання, отриманих у результаті діяльності підприємств, засновниками яких є об'єднання; добровільних майнових, у тому числі грошових, внесків фізичних і юридичних осіб.

ОСОБА_2 19 Розділу У Книги Першої ЦК України визначають тривалість загальної позовної давності у три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

У відповідності до положень п.2.1 Статуту Обєднання співвласників будинку № 47 «Оселя», метою створення обєднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обовязків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно з положеннями п.2.3 та п.2.5 Статуту, обєднання має право шляхом скликання загальних зборів встановлювати розміри платежів і внесків членів обєднання та вимагати їх своєчасної та у повному обсязі сплати.

У відповідності до положень п.4.5 Статуту, до виключної компетенції загальних зборів членів обєднання належить визначення розмірів внесків та платежів членів обєднання.

Як вбачається з положень п.6.4 Статуту, кошти обєднання складаються з статутних внесків і обовязкових платежів членів обєднання, добровільних, в тому числі грошових, внесків фізичних осіб.

Згідно з положеннями п.11.3 член обєднання зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Як вбачається з положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставині, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Сторонами визнані обставині належності відповідачеві квартири АДРЕСА_1

Рішеннями Васильківського міськрайонного суду від 25 жовтня 2012 року по адміністративній справі № 1008/4997/12 (провадження № 2а-/1008/578/12), що набуло чинності, визнані протиправними та скасовані рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області № 54 від 31 березня 2009 року та № 138 від 28 серпня 2009 року, про визначення «ОСБ» виконавцем з надання послуг по утриманню житла, прибудинкової території житлового будинку, що знаходиться в селище Глеваха вул.. Вокзальна, 47, та затвердження вартості плати за утримання цього будинку.

У відповідності до рішення Васильківського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року по цивільній справі справа № 1008/5293/12 (провадження № 2/362/316/13), що набуло чинності, визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів Обєднання співвласників будинку № 47 «Оселя» по вул. Вокзальній в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, оформлене протоколом №1 від 6 лютого 2011 року, у частині встановлення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території з введенням його в дію з 1 лютого 2011 року.

З огляду витягів із протоколів загальних зборів членів «ОСБ» № 1 від 17 січня 2009 року, № 2 від 22 березня 2009 року, № 1 від 6 лютого 2011 року,, № 2 від 18 лютого 2012 року, № 1 від 31 березня 2013 року, № 1 від 9 лютого 2014 року, № 1 від 15 березня 2015 року вбачається, що позивачем визначались розміри плати та тарифів за користування підсобними приміщеннями, за утримання будинку

За довідкою позивача, за відповідачем рахується заборгованість за утримання будинку починаючи з квітня 2009 року по 1 квітня 2015 року на загальну суму 7538,02 грн., в тому числі, за користування підсобним приміщенням.

Суд звертає увагу, що відомостей, саме з чого складається заборгованість відповідача, у довідці відсутня.

Таким чином, з огляду зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відносяться до виключної компетенції виконавчих органів місцевих рад та підлягають розрахуванню окремо за кожним будинком відповідно до закону, а відповідні послуги мали надаватися власникам (наймачам) квартир (нежитлових приміщень) у будинку згідно укладеного у встановленому порядку договору.

Крім того, позивач не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг, а тому в силу закону не наділений повноваженнями здійснювати затвердження будь-яких тарифів з надання житлово-комунальних послуг, у т.ч. з утримання будинків та прибудинкових територій. Відповідно до діючого законодавства України, затвердження вказаних тарифів відноситься до компетенції виключно виконавчих органів місцевих рад.

Фактично позивачем здійснено втручання у компетенцію органу місцевого самоврядування виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області шляхом встановлення відповідних тарифів на утримання будинку та прибудинкової території.

Таким чином, суд відмовляє у задоволені вимог позову через перевищення позивачем своїх повноважень та недоведеність ним заборгованості відповідача, а у період з квітня 2009 року по лютий 2012 року - у звязку з пропуском строків позовної давності.

Вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних від загальної суми заборгованості також не підлягають до задоволення, оскільки є похідними від основних вимог позову, крім того, між сторонами були відсутні грошові зобовязання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218, 221, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову Обєднання співвласників будинку № 47 «Оселя» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.