Провадження № 4-с/761/265/2015
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Черток Олександра Федоровича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на Постанову про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із зазначеною скаргою, в якій просила суд: поновити строк для подачі Скарги на Постанову суб'єкта оскарження та визнати Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київський області Черток О.Ф. про відкриття виконавчого провадження ВП № 48203095 від 23 липня 2015 року незаконною та скасувати її.

Свої вимоги скаржник обґрунтовувала тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 було солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 5 201 787,18 грн. заборгованості за договорами з ПАТ «ОТП Банк». Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження ВП № 48203095 від 23 липня 2015 року та Постановою від 27 січня 2015 року накладено арешт майна з забороною його відчуження. Скаржник вважає, що стягувач є не належним кредитором, в зв'язку з тим що боржник не був повідомлений про зміну первісного кредитора, дане рішення оскаржено, суб'єкт оскарження не мав права виносити постанову, оскільки боржник проживає у Вишгородському районі, дану Постанову вважає незаконними та просить скасувати.

Скаржник, в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, поважність причин неявки до суду не повідомив.

Між тим, суд вирішив провести розгляд справи у його відсутність (ч. 2 ст. 386 ЦПК України), з врахуванням затягуванням останнім розгляду та скорочених строків розгляду таких справ згідно ч. 1 ст. 386 ЦПК України.

Державний виконавець Черток О.Ф. у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, його неявка не є перешкодою для розгляду поданої скарги.

В судове засідання стягувач не з»явивсь, але направив до суду заяву про розгляд справи за відсутністю його представника та просив відмовити у задоволенні вимог скаржника.

Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківським районним судом м. Києва від 27 січня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 було частково задоволено та стягнуто 5 201 787,19 грн. заборгованості за кредитним договором. Дане рішення набрало законної сили 12.08.2014 року.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст.14 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням (ст. 32 вказаного Закону).

Постановою старшого виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Черток О.Ф. від 23.07.2015 року ВП № 48203095 було відкрито виконавче провадження, на підставі виконавчого листа №761/27987/13-ц від 11.09.2014 виданого Шевченківським районним судом м. Києва (а.с. 6-7).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, а за умовами частини шостої цієї статті - постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами статті 31 вказаного Закону передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, в силу Закону України «Про виконавче провадження», 23.07.2015 року на адресу ОСОБА_1 для виконання та до відома була направлена Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2015, що підтверджується супровідним листом № 5294 від (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За вимогами ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, п. 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження, Боржнику надавався строк для самостійного виконання рішення.

Вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено , що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Інші доводи скаржника щодо оскаржування ним заочного рішення та винесення оскаржувальної постанови не належними органами ДВС є необґрунтованими та не можуть бути підставами для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

За викладених обставин, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу посилання скаржника на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на порушення будь-яких конкретних його норм заявник не послався, а судом таких порушень в діях старшого виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не встановлено, а відтак відсутні підстави для визнання дій державного виконавця як незаконими та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки вона винесена у відповідності до вимог закону та у спосіб і у межах наданих державному виконавцю повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга в цілому є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 386, 387 ЦПК України, ст. 11, 17,19, 22, 23 Закону України "Про виконавче провадження"; суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Черток Олександра Федоровича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на Постанову про відкриття виконавчого провадження, - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: