Справа № 446/1429/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

при секретарі Карпі Г.М. з участю позивача ОСОБА_1 з участю представника позивача ОСОБА_2 з участю відповідача ОСОБА_3

з участю представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на майно та витребування з чужого незаконного володіння, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на майно та витребування з чужого незаконного володіння, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29.10.2010 р. вона в присутності ОСОБА_3 передала ОСОБА_5 3600 доларів США, що на той час було еквівалентно 328481,76 грн., за купівлю в останнього автомобіля марки Toyota Corola, 1988 р.в., легковий комбі-В, р.н. НОМЕР_1. Договору купівлі-продажу автомобіля не оформляли, натомість ОСОБА_5 на вказаний транспортний засіб видав довіреність на її ім'я та на ім'я ОСОБА_3 Вважає, що 29.10.2010 р. між нею та ОСОБА_5 була укладена угода купівлі-продажу спірного автомобіля і таким чином здійснено перехід права власності на авто. В даний час, як власник автомобіля, має намір зареєструвати такий, однак відповідач, скориставшись її відсутністю, забрав документи та автомашину, яку незаконно утримує у невідомому їй місці. Автомобіль вона придбала за власні кошти, а тому просить суд визнати за нею право власності на такий, витребувати авто у відповідача та передати їй, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та 1500 грн. матеріальної шкоди. Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, зіславшись на викладені вище доводи, просили позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, подали письмове заперечення. Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, де також зазначила, що вона є власником спірного автомобіля, яким відповідач ОСОБА_3 користується з її дозволу. Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він продав спірний автомобіль ОСОБА_1 та ОСОБА_3, гроші давали вони вдвох. Зазначив, що йому відомо, що автомобілем користується відповідач. Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що їй відомо зі слів ОСОБА_8, що позивачка та відповідач за власні та позичені кошти придбали автомобіль. Відповідач сам не зміг би купити авто,оскільки офіційно ніде не працює, підзаробляв по 1500-2000 грн. та крім цього ще матеріально допомагав своїм дітям. Автомобіль частіше використовувала позивачка, яка його і заправляла. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що позивачка та відповідач за час спільного проживання придбали спірний автомобіль, однак йому не відомо чи позивач позичала гроші на придбання авто, оскільки достатньо заробляла. Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що спірним транспортним засобом постійно користується відповідач, вказав, що останній працює на церкві та доглядає коней, за що отримує гроші. Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працював разом з відповідачем, за роботу їй платили гроші через бухгалтерію. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що позивачка та відповідач проживали разом і придбали автомобіль. Позивач мала грошові заощадження та 2000 доларів США їй передала її матір, під час чого вона була присутня. Відповідач робив ремонт церкви, щоб на зароблені гроші купити автомобіль. Вважає, що автомобіль належить позивачці, оскільки вона придбала його за власні кошти, так як відповідач не мав достатніх фінансів і сам розповідав, що має невелику заробітну плату та ще матеріально допомагає своїй дітям. Заслухавши сторін та їх представників, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_5 видав нотаріально посвідчену довіреність від 29 жовтня 2010 року на право керування та розпорядження належним ОСОБА_6 автомобілем на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_1 та розписку про те, що він отримав від останніх за проданий автомобіль 3600 доларів США. Сторони не заперечили, що обмежились лише довіреністю та розпискою при передачі автомобіля, при цьому позивач вважає, що вчинивши такі дії вона набула права власності на автомобіль. Однак, в силу положень ст. ст. 238, 244 ЦК України, довіреність, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, а тому позивач ОСОБА_1, отримавши автомобіль від ОСОБА_5 на підставі довіреності, не набула права власності на нього. В свою чергу, не будучи власником спірного авто, позивачем безпідставно заявлена вимога про витребування «належного їй на праві вланості» автомобіля та відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем вказана норма закону не дотримана, суду не надано доказів підставності заявлених вимог, а тому позов до задоволення не підлягає. Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на майно та витребування з чужого незаконного володіння, відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Кам'янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя У.І.Костюк