Справа № 1519/2-2850/11
Провадження № 2/521/347/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Роїка Д.Я.,

при секретарі судового засідання Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, в якому просить поділити майно, набуте ними за час шлюбу, виділивши йому майно на загальну суму 94847, грн.. 17 коп.. стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію в розмірі 20000 доларів США та 16458 грн. 48 коп.

07 квітня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить розділити майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, виділивши їй на загальну суму 27 429 грн., відповідачу на суму 116 350 грн. стягнути з останнього на її користь компенсацію різниці вартості майна у сумі 88 921 грн; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1009 грн. 21 коп.

Позивач та представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з'явилися. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, надали суду заяву в якій підтримали позовні вимоги, просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно.

У звязку з тим, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про слухання справи, суд вважає, що неявка належним чином повідомлених сторін є неповажною.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні сторін не підлягають задоволенню.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі.

25 вересня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Індустріального райвиконкому м. Дніпропетровська.

07.10.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис 362, виданий Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 07.10.2009 року.

В позовах сторін вказано, що за час перебування в шлюбі подружжям було придбане майно, та були взяті певні грошові зобовязання.

Згідно п. 26, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи обовязок кожної сторони довести обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.. 58, 59 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст..ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стороною позивача не надано доказів зарахованих коштів по сплаті заборгованості та достовірності самої заборгованості.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, сторонами по справі дві було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної та судово-товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду було задоволено дані клопотання, справа направлялась для реалізації клопотання, виконання експертизи та отримання належних доказів. Проте, сторонами по справі не надавалися необхідні матеріали для забезпечення виконання експертиз, що говорить про зловживання останніми своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи.

Позивачем по справі ОСОБА_1 були надані договір позики на проведення ремонтних робіт в квартирі від 10.06.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, договір позики на проведення ремонтних робіт в квартирі від 10.10.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, договір позики від 30.01.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, договір позики на ремонт автомобіля від 02.09.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, договір про відкриття фізичній особі карткового рахунк та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою від 06.11.2007 року між ВАТ " Ощадбанк" та ОСОБА_1 , але в судовому засіданні не було надано жодних доказів на підтвердження того факту, що відповідач по справі ОСОБА_2 знала про укладення вищевказаних договорів.

Відсутні жодні докази, що гроші, що були отримані за договорами позики, були використані саме для проведення ремонтних робіт в інтересах сім`ї.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо спільного майна, його вартості, часу придбання, джерела придбання.

Як розяснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Окрім того, у листі відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області № 7/0-1821 від 14.04.2014 на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, зазначено, що автомобіль НОМЕР_1, кузов KL1LA69ZE6B197425, який є обєктом поділу майна подружжя за позовами сторін, серед зареєстрованих в РЕП ДАІ МВС України за гр.. ОСОБА_1 не значиться.

Жодних доказів, щодо достовірності, обґрунтованості, належності заявлених вимог позивачами до суду не надано.

Суд вважає, що зазначений в позовних заявах перелік вимог, жодною стороною не підтверджений , він не може бути прийнятий судом як обґрунтований та достовірний, адже зроблений на власний розсуд, без зазначення фактів та обставин, які б свідчили про його правильність та відповідність обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 70, 71 СК України, 364, 364, 367, 368 ЦК України, ст. ст.1, 3, 10, 11, 57, 60, 208-213 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя Д.Я. Роїк