Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Мхітарян С.С.,

при секретарі Рімашевської В.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, суд-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку де вказав, що на підставі договору дарування від 22 березня 2008 року їй належить на праві власності ? частина домоволодіння, а саме квартира АДРЕСА_1. Раніше вказана частка домоволодіння належала на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Крім того подружжю Морус на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради № 329/2 від 16.07.1997 року було передано безоплатно у важність земельну ділянки площею 0,0408 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (присадибна земельна ділянка). Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за погодженням між подружжям був виданий на імя ОСОБА_5, ОСОБА_4 був зазначений в державному акті на право власності на землю як співвласник присадибної земельної ділянки. На підставі договору купівлі продажу від 06.09.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 5764, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 продали частину присадибної земельної ділянки площею 0,0100 га. При цьому відмітку про відчуження частини земельної ділянки площею 0,0100 га до державного акту на право власності на земельну ділянку, належну подружжям Морус, як продавцям, внесено не було. 06 серпня 1999 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 5408, продали ще частину присадибної земельної ділянки площею 74,76 кв.м., про що у державному акті про право власності на земельну ділянку , належну подружжю Морус відмітку також внесено не було. 27 квітня 1999 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу продали ще частину присадибної земельної ділянки площею 93 кв.м. Отже, з урахуванням вказаних вище договорів купівлі продажу, у власності ОСОБА_5 та року ОСОБА_4 залишилась у власності земельна ділянка площею 140 кв.м., виходячи з наступного розрахунку: 408 кв. м. ( згідно державного акту) 100 кв.м.- 75 кв.м 93 кв.м. = 140 кв.м. 17 жовтня 2007 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 4370, подарували належну ім. ? частину домоволодіння, а саме квартиру АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10. 22 березня 2008 року на підставі договору дарування ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори в.о. держнотаріуса Третьої Криворізької держнотконтори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 1139 подарували ОСОБА_3 1/4. частину домоволодіння, а саме квартиру АДРЕСА_1. У звязку з тим, що відомості про земельну ділянку на момент укладення договору дарування до бази даних Державного земельного кадастру внесені не були, присадибна земельна ділянка як обєкт дарування в договорі вказана не була. Разом з цим нотаріусом сторонам договору був повідомлений зміст ст.120 ЗК України, відповідно до якої до набувача житлового будинку переходить право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого мана. Проте, у звязку з тим, що зміни до державного акту на право власності на присадибну земельну ділянку АДРЕСА_2 та до бази даних Державного земельного кадастру не вносились, ОСОБА_3, як власник частини домоволодіння позбавлена можливості переоформити право власності на присадибну земельну ділянку. Неможливість ОСОБА_3 зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє імя перешкоджає їй, як власнику частини житлового будинку, використовувати її за призначенням, у тому числі підтримувати у належному, безпечному стані.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно договору дарування ? домоволодіння від 22.03.2008 року зареєстровано в реєстрі №1139 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 обдарували ОСОБА_3 майном а саме: ? частини домоволодіння квартири №1, житловою площею 33,1 кв.м, загальною 48,5 кв.м при цьому в цілому домоволодіння складається з: кам. Житлового будинку А-1, загальною площею 198,4 кв.м, житловою площею 129,7 кв.м, господарчих та побудових споруд: кам.1/3 частина сараю В, шл.лит кухня Г, шлакоблок гараж Д, цегла сарай Е, цегла сарай З, цегла ? частини вбиральні К, колодязь 1,3, замощення 2,4, огорожа 1-5, що розташовані в м. Кривому Розі по вул. Дніпровська, будинок №10 (а.с.5) згідно витягу з реєстру права власності №18277338 від 27.03.2008 року ОСОБА_3 належить ? частка приватної спільної власності згідно договору дарування (а.с.6). Згідно з погодженням між подружжям був виданий на імя ОСОБА_5, ОСОБА_4 був зазначений в державному акті на право власності на землю як співвласник присадибної земельної ділянки (а.с.7). 06 серпня 1999 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 5408, продали ще частину присадибної земельної ділянки площею 74,76 кв.м., ОСОБА_2 (а.с.8) про що у державному акті про право власності на земельну ділянку , належну подружжю Морус відмітку також внесено не було. 27 квітня 1999 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу продали ще частину присадибної земельної ділянки площею 93 кв.м. Отже, з урахуванням вказаних вище договорів купівлі продажу, у власності ОСОБА_5 та року ОСОБА_4 залишилась у власності земельна ділянка площею 140 кв.м., виходячи з наступного розрахунку: 408 кв. м. ( згідно державного акту) 100 кв.м.- 75 кв.м 93 кв.м. = 140 кв.м.

17 жовтня 2007 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 4370, подарували належну ім. ? частину домоволодіння, а саме квартиру АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі продажу, дарування, міни, іншими цивільно правовими угодами.

Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, щодо особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені , без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України якщо договором про відчуження житлового будинку розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Цільовим призначенням земельної ділянки площею АДРЕСА_3 згідно державного акту є обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Відповідно до пункту „г ч.1 ст.121 Земельного кодексу України земельна ділянка, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не може перевищувати 0,10 га. Отже, розмір земельної ділянки АДРЕСА_4, який остаточно становить 140 кв.м. відповідає вимогам ст.121 Земельного кодексу України,

Згідно з ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З огляду на наведене, слід вважати, що до ОСОБА_3, як до набувача разом з переходом права власності на частину домоволодіння за договором дарування від 22 березня 2008 р. також перейшло право власності на всю земельну ділянку по вул. Дніпровська. 10 кв.1 площею 140 кв.м.

Відповідно до пункту „а ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 „ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ , пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю.

У звязку зі скасуванням у м. Кривому Розі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста вартість земельної ділянки визначена на підставі повідомлень у засобах масової інформації, згідно яких середня вартість 1 кв.м. земельної ділянки у Саксаганському районі складає 160 грн., отже вартість спірної земельної ділянки становить 160,00 грн. х 140 кв.м. = 22400 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,15,60,212-215,226 ЦПК України, ст.ст. 81, ч.1; 120 ч.1; 121; 125;.152 ч.3 п „а, ст.158 Земельного кодексу України, ст. ст. 328 ч.1; 377 ч.1 Цивільного кодексу України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 140 кв.м. АДРЕСА_5, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така не буде подана.

Суддя С.С. Мхітарян