Справа № 2-3913/2002
У Х В А Л А

24 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 4 справу за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця міського відділу держав ної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 Ві таліївни про скасування постанови від 09.04.2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції посилаючись на те, що державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 09.04.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по стягненню заборгованості в розмірі 681,18 грн. з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білоцерківтепломережа» згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду №2-3913/ 2002 р. від 12.07.2002 року, яке набрало законної сили 12.08.2002 року. Скаржник посилався на те, що ОСОБА_2 відкрила виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом з порушенням вимог ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв у відповідний період, оскільки строк пред»явлення виконавчого листа до виконання складає 3 роки з моменту набрання рішенням законної сили, а ОСОБА_2 відкрила виконавче провадження за виконавчим листом який має прострочений термін до виконання близько 10 років. Скаржник також вказував на те, що спірна постанова містить істотні помилки в прізвищі скаржника, оскільки постанова винесена на прізвище «Кирилов», а правильним є прізвище «Кірілов», яке зазначене в рішенні суду. Скаржник посилався на те, що спірна постанова винесена державним виконавцем Куриленко А.В. з грубим порушенням чинного законодавства. Скаржник просив визнати постанову міського відділу державної виконавчої служби Білоцерків ського міськрайонного управління юстиції від 09.04.2015 року незаконною та скасувати її в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.09.2015 року за клопотанням ОСОБА_1 було замінено у вказаній справі за скаргою ОСОБА_1 особу дії якої оскаржуються у суді міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2

Скаржник в судовому засіданні уточнив свою скаргу та просив визнати постанову державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 09.04.2015 року незаконною та скасувати її в повному обсязі, а також скаржник надав суду клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку для подання даної скарги.

Державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Білоцерків ського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 скаргу заперечувала та просила відмовити скаржнику у задоволенні скарги.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши матеріали виконавчого провадження за № 47201976, оригінал рішення по цивільній справі №2-3913/2002 рік, та матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Білоцерківського міського суду від 12.07.2002 року по справі №2-3913/2002 рік за позовом Комунального підприємства «Білоцерківтепломережа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Масивтепломережа» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу було задоволено позов частково та стягнено з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь КП «Білоцерківтепломережа» 681 грн. 18 коп. та на користь ТОВ «Масивтепломережа» 356 грн. 61 коп., стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно держмито на користь держави в сумі 51 грн., звільнено ОСОБА_1 від сплати держмита.

27.06.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 2-3913/2002 рік на підставі вищевказаного рішення Білоцерківського міського суду від 12.07.2002 року. Згідно до вищевказаного виконавчого листа було стягнуто з ОСОБА_5 на користь КП «Білоцерківтепломережа» 681 грн. 18 коп. Рішення набрало чинності 12.08.2002 року. У виконавчому листі вказано, що виконавчий лист може бути пред»явлено до виконання протягом трьох років з дня вступу рішення в законну силу.

Судом встановлено, що 08.04.2015 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернулося із листом до начальника міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в якому вказало, що КП БМР «Біло церківтепломережа» повторно пред»являє виконавчий лист для подальшого виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду №2-3913 від 12.07.2002 року про стягнення заборгованості в сумі 681,18 грн. на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» з ОСОБА_5, а також КП БМР «Білоцерківтепломережа» просило відкрити виконавче провадження на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

09.04.2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-3913 виданого 27.06.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь КП «Білоцерківтепломережа» 681 грн. 18 коп. на підставі ст.ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження». Наведене підтверджується копією постанови від 09.04. 2015 року, поясненнями учасників процесу.

При розгляді скарги суд враховує наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови від 09.04.2015 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

В ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови від 09.04.2015 року вказано, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. А в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню держав ною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови від 09.04.2015 року, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови від 09.04.2015 року, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

З ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови, вбачається, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. У ч. 2 цієї ж статті вказано, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови від 09.04.2015 року, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. В ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

В ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови від 09.04.2015 року, передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання

після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. А ч.ч. 5,6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із змісту ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови, вбачається, що копіі постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Статею 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення спірної постанови, передбачено повернення виконавчого документа стягувачу. В ч.5 цієї статті зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З копії виконавчого листа №2-3913/2002 р. виданого 27.06.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом вбачається, що на зворотній стороні виконавчого листа, а саме: відмітки судового виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення містяться наступні відмітки: 05.12.2012 р. постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець О.В. Ковтун; 24.10.2014 р. п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець І.В. Горобець.

Таким чином, 24.10.2014 р. державний виконавець І.В. Горобець виносив постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 47 ч.1 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час винесення постанови від 24.10.2014 р., виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. А в ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час винесення постанови від 24.10.2014 р., зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. З п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавчі листи видані судами можуть бути пред»явлені до виконання протягом року.

Судом враховуються і ті обставини, що за ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основополо жних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З пояснень учасників процесу вбачається, що рішення Білоцерківського міського суду від 12.07.2002 року по справі №2-3913/2002 рік на даний час не виконане.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, -до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно до ч. 2 ст. 385 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження №47201976 відсутні відомості про надсилання скаржнику копії оскаржуваної постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як пояснила в суді ОСОБА_2 копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2015 року боржнику було направлено поштою простою кореспонденцією.

В судовому засіданні скаржник і державний виконавець Куриленко А.В. підтвердили, що скаржник отримав у міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції 19.06.2015 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2015 року. 08.07.2015 року скаржник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із скаргою і 08.07.2015 року скаргу ОСОБА_1 було зареєстровано в Білоцерківському міськрайонному суді. Тобто скаржником було подано суду вищевказану скаргу з пропуском строку встановленого ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Скаржник надав суду клопотання про поновлення судом пропущеного з поважних причин строку для подання скарги та посилався на те, що 24.06.2015 року він звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з адміністративним позовом до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконними дій міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції і у вказаному адміністративному позові ОСОБА_1 просив визнати постанову міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 09.04.2015 року незаконною та скасувати в повному обсязі. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Дмитренко А.М. від 26.06.2015 року було відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про визнання дій відповідача незаконними, оскільки справа не підлягає розгляду в судах в порядку адміністративного судочинства. Згідно до відстеження пересилання поштових відправлень Укрпошти ОСОБА_1 03.07.2015 року отримав копію ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Дмитренко А.М. від 26.06.2015 року.

Суд вважає, що причини на які посилається скаржник є поважними і наявні підстави для поновлення, як пропущеного з поважних причин строку для подання скарги. А тому суд вважає, що скаржнику необхідно поновити строк для подання скарги передбачений ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяль ність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи все наведене вище, суд вважає, що вказана спірна постанова була прийнята державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 відповідно до вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця Куриленко А.В. і права чи свободи скаржника ОСОБА_1 не було порушено, а тому скаржнику необхідно відмовити в задоволенні скарги.

В суді також було встановлено, що в рішенні Білоцерківського міського суду від 12.07.2002 року по справі № 2-3913/2002 р. зазначене прізвище відповідача «Кірілов», у виконавчому листі № 2-3913/2002 р. виданому 27.06.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом зазначено прізвище боржника «Кирилов», а також у постанові про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2015 року зазначене прізвище боржника «Кирилов». Суд вважає, що вказані обставини не можуть слугувати підставою для визнання спірної постанови від 09.04.2015 року незаконною та для скасування вказаної постанови в повному обсязі, оскільки відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги до державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про скасування постанови від 09.04.2015 року.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги до державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про скасування постанови від 09.04.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_6