справа № 208/6919/15-ц
№ провадження 2/208/2231/15
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором»,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № BL_NK00080249 від 27.09.2011р., яка станом на 15.08.2015р. складається з:

- 2657,58 грн. заборгованість по кредиту;

- 550,67 грн. заборгованість по відсотках;

- 1287,00 грн. - комісія;

- 8588,16 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 27.09.2011р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № BL_NK00080249, згідно якого позивач, на умовах повернення, строковості, надав відповідачу кредит у розмірі 14 300 грн., а відповідач зобов'язався повернути вказані кошти до 27.09.2014 року згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 15% на рік. Однак, зобов'язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 15.08.2015р. виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 13 083,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов, та, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення на позов, у якому зазначив, що, не визнає позов в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 1287 грн., оскільки дана вимога позивача в цій частині є необґрунтованою та недоведеною, з огляду на те, що, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт надання позивачем відповідачу вказаних послуг. При цьому, раніше сплачена відповідачем сума в рахунок комісії за РО/комісії за управління кредитом в розмірі 6435 грн. повинна бути зарахована на погашення кредиту. Крім того, зазначив, що, пеня, нарахована позивачем, значно перевищує суму основного боргу, відповідно до чого просить зменшити розмір пені на підставі ст.551 ЦК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, 27.09.2011р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № BL_NK00080249, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14 300 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані кошти до 27.09.2014 року згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 15% на рік.

При цьому, пунктом 1.1. вищевказаного договору встановлено, що, вказаний договір є комплексним, та, містить норми, що регулюють правовідносини між сторонами, пов'язані з кредитуванням, так і положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку, де позичальник виступає держателем.

пунктом 1.2. вищевказаного договору встановлено, що, банк надає позичальнику кредит у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку, та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього.

Пунктом 3.3.2 вищевказаного договору встановлено, що, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини договору, не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).

Однак, зобов'язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 15.08.2015р. виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 13 083,41 грн., яка складається з:

- 2657,58 грн. заборгованість по кредиту;

- 550,67 грн. заборгованість по відсотках;

- 1287,00 грн. - комісія;

- 8588,16 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом, пунктом 1.6 вищевказаного договору визначено, що, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 Спеціальної частини договору.

Пунктом 1.8.2 вищевказаного договору встановлено, що, за обслуговування поточного рахунку держатель сплачує комісійну винагороду банку згідно з чинним на дату надання послуги тарифами по обслуговуванню поточних рахунків фізичних осіб, а також сплачує всі заборгованості, що виникають у зв'язку з використанням поточного рахунку, дотримуючись правил.

При цьому, в пункті 1.8.3 вищевказаного договору зазначено, що, порядок обслуговування поточного рахунку, відповідальність сторін, порядок внесення змін та закриття поточного рахунку викладені в правилах, які позичальник отримав від банку перед укладанням договору та ознайомився з ними. Підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеною пропозицією банку щодо відкриття та обслуговування поточного рахунку на умовах, встановлених цим договором та правилами.

Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту, відсотках, та комісії вважає обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 8588,16 грн. суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2013 від 11.07.2013р., Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України, зловживання правом не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, правом на позов про стягнення суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, що виникло у позивача після несплати відповідачем чергового платежу позивач не скористався, що потягло за собою перетворення пені з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи вищевикладене, та, встановивши, що, розмір пені у сумі 8588,16 грн. значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу, суд вважає необхідним, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити нарахований позивачем розмір пені до 2000 грн.

При цьому, задовольняючи частково вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, суд, приймаючи до уваги, що, позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, у розмірі, встановленому ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 536, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т. Леніна, 63-11, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» () заборгованість за кредитним договором № BL_NK00080249 від 27.09.2011р., яка станом на 15.08.2015р. складається з:

- 2 657 (дві тисячі шістсот п'ятдесят сім) грн. 58 коп. заборгованість по кредиту;

- 550 (п'ятсот п'ятдесят) грн. 67 коп. заборгованість по відсотках;

- 1 287 (одна тисяча двісті вісімдесят сім) грн. 00 коп. - комісія;

- 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т. Леніна, 63-11, на користь держави:

- 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судовий збір.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.