Справа №2-147/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

29.01.2015 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді -Асанової З.І., секретаря -Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, перерозподіл частин спадкового майна та зобов'язання державної нотаріальної контори видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив в судовому засіданні, до відповідачів про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, перерозподіл частин спадкового майна та зобов'язання державної нотаріальної контори видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.12.1993 року ОПЗ, згідно з розпорядженням (наказом) від 10.12.1993 року № 214 видав ОСОБА_4 та членам його сім'і ОСОБА_5, ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на житло, якій посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить їм на праві приватної спільної власності в рівних частинах. 06.12.1997 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, яка змінила прізвище на "ОСОБА_2". 21.12.2000 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ОСОБА_6 був укладений Договір дарування частки квартири, згідно якого, ОСОБА_8, ОСОБА_6 подарували, а ОСОБА_4 прийняв у дар 2/3 частини вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер. 17.08.2004 року державний нотаріус Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 посвідчила Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2004 року, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є (в рівних частинах) дружина померлого ОСОБА_2, син померлого - ОСОБА_3 17.11.2004 року рішенням Южного міського суду Одеської області задоволено заяву ОСОБА_1, батька померлого ОСОБА_4, про поновлення строку на прийняття спадщини на 1/3 частини вищевказаної квартири, після смерті його сина ОСОБА_4 Апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, яким Договір дарування частини вказаної квартири від 21.12.2000 року визнав Договором купівлі - продажу. Відповідно до вищевказаного рішення, ОСОБА_4, будучі у шлюбі з ОСОБА_2, купив - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Таким чином, 2/3 частини вказаної квартири, яку купив ОСОБА_4, будучі у шлюбі з ОСОБА_2, є майном, яке було набуте подружжям за час шлюбу і належало ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України. Відповідно, спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, складається із наступного майна: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; 1/2 частки від 2/3 частини квартири, що складає 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яку ОСОБА_4, будучі у шлюбі з ОСОБА_2, придбав за договором купівлі - продажу від 21.12.2000 року, відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області. Таким чином, спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, складається з 2/3 (1/3+1/3) частини квартири АДРЕСА_1. На даний час, січень 2015 року, право на спадщину за законом, яке відкрилося після смерті ОСОБА_4, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, належить: дружині - ОСОБА_2, сину - ОСОБА_3, батьку - ОСОБА_1 Кожний з них має право на спадщину за законом у рівних частках, а саме: по 1/3 частки з 2/3 частини спадкового майна, що складає право кожного спадкоємця на 2/9 частини вказаної квартири. Таким чином, оскаржуване Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2004 року підлягає визнанням судом недійсним з наведених підстав.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнений позов підтримали в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачі та представник відповідача ОСОБА_3, уточнений позов визнали частково, а саме визнали: недійсним свідоцтво про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, не визнали вимоги про перерозподіл часток на спадщину, оскільки це повноваження нотаріусу.

Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно Свідоцтва про право власності на житло належала ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві приватної спільної власності в рівних частинах (а.с.27,51).

06.12.1997 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, яка змінила прізвище на "ОСОБА_2", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.46).

21.12.2000 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, ОСОБА_6 був укладений Договір дарування частини квартири, згідно якого, ОСОБА_8, ОСОБА_6 подарували, а ОСОБА_4 прийняв у дар 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.55).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.47).

Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До першої черги спадкоємців відносяться: дружина померлого - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та батько ОСОБА_1, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв та рішенням Южного міського суду Одеської області від 17.11.2004 року.

14.05.2004 року Южненською міською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №43/2004 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом подачі заяви від 14.05.2004 року.

ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 на користь малолітнього сина померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно заяви від 25.05.2004 року, що підтверджується поясненнями завідуючої Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 (а.с.18,24).

17.08.2004 року державний нотаріус Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 видала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року є в рівних частинах: дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52,80).

На підставі вказаного свідоцтва було зареєстровано право власності по 1/2 частині вказаної квартири за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.53,54).

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 17.11.2004 року ОСОБА_1, поновлено строк на прийняття спадщини на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка відкрилась після смерті його сина ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.77).

Згідно листа завідуючої Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 від 27.07.2006 року, 02.03.2005 року прийняла заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_1, йому та ОСОБА_2 роз'яснено вимоги ст. 1300 ЦК України, п. 227 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також ОСОБА_1 було запропоновано подати заяву про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, але він відмовився, тобто спадкоємцям було запропоновано вирішити питання до судового розгляду.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.11.2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог - Приватний нотаріус Южненського міського округу Одеської області, орган опіки та піклування Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 про визнання договору дарування частини квартири недійсним і визнання договору купівлі-продажу частини квартири укладеним задоволений. Визнано недійсним договір дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та визнано укладеним договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за суму 27 000 грн. (а.с.179-184).

На підставі вказаного рішення відбулась зміна спадкової маси, тепер спадкове майно складає 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( 1/3 частини, яка належала померлому на підставі свідоцтва про права власності від 10.12.1993 року, 1/3 частини, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2000 року.

Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленуму Верхового Суду України роз'яснено, що у відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2004 року недійсним та визнання за ним права на відповідну частину спадкового майна, оскільки дане свідоцтво про право на спадщину було видано іншим спадкоємцям та рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.11.2010 року договір дарування визнаний недійсним та визнано укладеним договір купівлі-продажу, що призвело до зміни спадкової маси.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину не є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, в зв'язку з чим необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набуте на підставі спірного свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до положень ст. 34 ЗУ "Про нотаріат", видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами.

Згідно ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином діючим ЦК України, до видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину не передбачено визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Видача свідоцтв про право на спадщину є виключною компетенцією нотаріусів. Тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, особа яка вважає, що її права порушені може оскаржити свідоцтво в порядку передбаченому ст.ст. 1300, 1301 ЦК України. В разі незгоди з діями нотаріуса пов'язаними з видачею свідоцтва про право власності на спадщину особа яка вважає, що її права порушені, вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Вимоги позивача про зобов'язання видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом не підлягає задоволенню, оскільки Южненська міська державна нотаріальна контора Одеської області не залучена до участі в якості відповідача, а також відсутні докази щодо порушення та оспорювання прав позивача нотаріусом.

За таких обставинах, суд вважає, що необхідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, скасувати її реєстрацію, визнати за спадкоємцями право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1268, 1261, 1267, 1268, 1278, 1301 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, перерозподіл частин спадкового майна та зобов'язання державної нотаріальної контори видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом - задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2004 року, зареєстроване за №2578, видане державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2004 року за ОСОБА_2, ОСОБА_3 (в рівних частинах по 1/2) на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в рівних частинах на 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по 2/9 частини кожному.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Асанова