АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/227/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Дмитренка М. І.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року представника ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 18 січня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № CSH0RK05281452, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 000 грн. зі сплатою 24 % річних на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 січня 2009 року.

Договір складався із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, якими передбачено погашення заборгованості в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

ОСОБА_6 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 07 червня 2010 року мав заборгованість у сумі 32 907 грн. 89 коп., що складається з наступного: 7088,06 грн. заборгованості за кредитом; 13 051,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1224,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 9501,30 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи - 500 грн. фіксованої частини та 1543,23 грн. процентної ставки.

В зв'язку з викладеним, позивач просив суд стягнути із відповідача загальну суму боргу за кредитним договором у розмірі 32 907 грн. 89 коп.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2010 року позов задоволено.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2014 року вищевказане заочне рішення за заявою ОСОБА_6 про його перегляд скасовано.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2014 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вказуючи на недійсність кредитного договору від 18 січня 2007 року та на те, що він не повинен нести цивільно-правову відповідальність за кредитним договором, оскільки на момент укладення договору не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, просить переглянути судово-психіатричну експертизу відносно нього, проведену у 2009 році та з метою з'ясування обставин провести додаткову психолого-психіатричну експертизу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування наслідків цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати своє право) повністю або частково. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 18 січня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № CSH0RK05281452, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 000 грн. зі сплатою 24 % річних на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 січня 2009 року.

Однак, в порушення зобов'язання ОСОБА_6 від добровільної сплати заборгованості ухиляється.

Зважаючи на це, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості із відповідача, що виникла через неналежне виконання зобов'язань відповідачем.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість в сумі 32 907 грн. 89 коп., яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь банку.

Цивільно-процесуальне законодавство України наділяє правом відповідача заперечувати проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, чи пред'явити зустрічний позов, якщо позовні вимоги взаємопов'язані чи коли вони виникають із одних правовідносин.

Проте, зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні відповідач позовні вимоги банку визнав та не заперечував проти позову.

У силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Між тим, звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_6 вказував на недійсність кредитного договору № CSH0RK05281452, за порушення умов якого і було стягнуто із відповідача заборгованість, та посилався на свій психічний стан на момент укладення правочину та на свою неможливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Такі доводи апеляційної скарги та обставини, на які апелянт посилається як на підставу своїх вимог, виходять за межі позовних вимог банку щодо стягнення грошових коштів за кредитним договором, оскільки наведені обставини та докази підлягають встановленню та дослідженні за умови обрання іншого способу захисту для особи, яка вважає свої права невизнаними, оспорюваними чи порушеними та можуть бути використанні при обранні відповідачем іншого належного способу захисту свого порушеного права.

Статею 204 ЦК України встановлена презумція правомірності правочину, зокрема що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність кредитного договору від 18 січня 2007 року, за змістом ст.ст. 215, 216 ЦК України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності ОСОБА_6 ні в окремому цивільному провадженні, ні у зустрічному позові не заявлялися.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :