АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 211/6635/14-ц Головуючий у 1-й інстанції
провадження 22ц/774/360/к/15 суддя Бардін О.С.
Категорія - 5 ( І ) Суддя-доповідач Остапенко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Остапенко В.О.

суддів: Митрофанової Л.В.,Савіної Г.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права власності на квартиру.

Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права власності на квартиру.

Посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 13.12.1995 року, що видане згідно рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 13.10.1995 року за № 329 вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вказане свідоцтво видане на її дівоче прізвище "ОСОБА_2", 23.10.1998 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на "ОСОБА_2".

Її право власності на квартиру зареєстровано в органах БТІ, однак у свідоцтві про право власності відсутній підпис завідуючого відділом комунального господарства та печатка відділу комунального господарства виконкому Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу, що позбавляє можливості реалізації нею свого права власності. При зверненні до виконкому Довгинцівської районної у місті ради вона отримала відмову, оскільки виконком не має повноважень вносити зміни в зазначене свідоцтво. Просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом не взято до уваги, докази надані позивачем про відсутність правоустановчого документу, крім того, не взято до уваги, що виконавчий комітет не може ні в оригіналі ні в дублікаті виправити помилку, поставити печатку та підпис керівника відділу комунального господарства райвиконкому

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно рішення виконкому районної ради народних депутатів № 329 від 13.10.1995 року отримала ордеру № 96, виданого 19.10.1995 року на квартиру АДРЕСА_1, вказана квартира належить їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 13 грудня 1995 року (а.с. 8, 11, 12, 13-15 ).

23 жовтня 1998 року ОСОБА_2 при укладенні шлюбу змінила прізвище з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що визнання права власності за позивачем за наявності свідоцтва про право власності на неї, не передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до абз. 1 п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи, що 13 грудня 1995 року на підставі рішення виконкому районної ради народних депутатів від 13 жовтня 1995 року № 329 та ст. 13 ЗУ "Про власність" позивачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Зазначене свідоцтво зареєстровано у реєстровій книзі БТІ № 48, сторінка № 288, запис № 288 (а.с. 7).

З аналізу зазначених норм вбачається, що позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з?єднане з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв?язаних з позбавленням володіння. Позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником (чи титульним власником) свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи, і це право оспорює відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, ніким не оспорюється. Як пояснила позивач в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, оригінал свідоцтва у неї є, проте вказане свідоцтво не містить підпис завідуючого відділом комунального господарства та печатки.

З вищевикладеного вбачається, що висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими матеріалами справи, суд перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону; рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/