Справа № 352/1049/15-ц
Провадження № 2/352/643/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Дузінкевича І.М.

секретаря Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Старолисецької сільської ради про визнання права власності на частину домоволодіння, визнання недійсними рішення виконкому Старолисецької сільської ради від 26.09.2000р., свідоцтва про право власності від 24.11.2000р. частково недійсним у 2/3 частинах,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на частину домоволодіння.

14.07.2015р. позивачі подали суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просили визнати недійсним рішення виконкому Старолисецької сільської ради від 26.09.2000р. та свідоцтва про право власності від 24.11.2000р. частково недійсним у 2/3 частинах.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що вона- ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1982р. У 1983році народила сина ОСОБА_4, а у 1988році- сина ОСОБА_2. Після одруження вони проживали в господарстві її батька ОСОБА_6, яке відносилося до колгоспного двору. 16.12.1982р. відповідачу, який працював у колгоспі імені «ХХ1 з»їзду КПРС» була виділена земельна ділянка, на якій у 1983р. вони розпочали будівництво житлового будинку. Станом на 1990р. вони закінчили будівництво по АДРЕСА_1, і в жовтні цього ж року вони вибули з господарства батька та поселилися у новозбудований будинок. Фактично відбувся виділ з колгоспного двору батька, і їхня сім»я утворила новий робітничий двір, бо відповідач став працювати у Сільгоспхімії. Старолисецька сільська рада станом на 01.01.1991р. зареєструвала їхнє господарство як робітничий двір. На підставі рішення Старолисецької сільської ради від 24.11.2000р. відповідачеві видано свідоцтво про право приватної власності на дане домоволодіння.19.11.2014р. шлюб між нею, ОСОБА_1 та відповідачем розірвано. Останній не визнає за ними права на домоволодіння, вважає, що воно належить лише йому. Однак їм повинно належати по 1/3 частині, оскільки земельна ділянка під будівництво була надана колгоспом, будівництво було закінчено в той час як вони проживали в дворі батька, а його господарство відносилося до колгоспного двору. На даний час в спірному домоволодінні зареєстровані вони, позивачі, відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_2, який з 2004року з даного господарства вибув. Він, позивач, ОСОБА_2 проживав в даному будинку до одруження, тобто до 10.08.2013р., тому не втратив права на частку. Тому просили визнати за ними- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/3 частині домоволодіння як за колишніми членами колгоспного двору, визнати недійсним рішення виконкому Старолисецької сільської ради від 26.09.2000р. «Про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3», визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 24.11.2000р.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили його задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки.

Представник відповідача- Старолисецької сільської ради в судове засідання не з»явився, у поданому суду листі просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, у 1983році розпочали будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка 16.12.1982р. була виділена ОСОБА_3, який працював у колгоспі «ХХ1 з»їзду КПРС».(а.с.11). Станом на 1990р. будівництво було закінчено, і сторони разом з дітьми сином ОСОБА_4, 1983р.н. та сином ОСОБА_2, 1988р.н. вибули з колгоспного двору ОСОБА_6, у якому проживали, і поселились у новозбудованому господарстві. Відповідачем- Старолисецькою сільською радою станом на 01.01.1991р. зареєстроване спірне домоволодіння як робітничий двір.

На підставі рішення Старолисецької сільської ради від 26.09.2000р. відповідачу ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право приватної власності на зазначене домоволодіння від 24.11.2000р.

19.11.2014р. шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 1995року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні,

жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний

сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

У ст. 123 ЦК УРСР зазначено, що розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно довідки Старолисецької сільської ради №1514 від 10.08.2015р. в спірному домоволодінні зареєстровані відповідач ОСОБА_3, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який у 2004році з даного господарства вибув.(а.с.44).

Як встановлено, спірне домоволодіння було побудовано в той час як сторони проживали у господарстві ОСОБА_6, яке рахувалось як колгоспний двір. А також земельна ділянка, на якій побудовано господарство була надана колгоспом, у якому ОСОБА_3 працював трактористом.(а.с.14).

Таким чином, зібрані по справі докази, та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, слід визнати за позивачами право власності по 1/3 частині домоволодіння як за колишніми членами колгоспного двору.

За таких обставин, рішення виконкому Старолисецької сільської ради від 26.09.2000р. «Про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3» слід визнати недійсним, оскільки ним порушені права позивачів, а також визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на дане домоволодіння від 24.11.2000р. в частині 2/3.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 121, 123, 125 ЦК УРСР(в ред.1963р.), ст.ст. 355, 392, 368, 369, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення виконкому Старолисецької сільської ради від 26.09.2000р. «Про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3» .

Визнати свідоцтво про право власності на домоволодіння від 24.11.2000р. частково недійсним у 2/3 частинах.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_1 як за колишніми членами колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий І.М.Дузінкевич