22-ц/775/256/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Пономарьова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Баркова В.М.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

за участю

представника позивача Ніколенка М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та зазначав, що 30 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ»), та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 71, згідно з яким відповідачу наданий кредит в сумі 200 000 доларів США із процентними ставками: за користування кредитом - 12,9% річних, за простроченою заборгованістю - 17,9% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 21 жовтня 2027 року. Договором передбачена пеня у гривневому вигляді за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка станом на 20 лютого 2013 року складає 278 846,82 доларів США та 81 347,96 гривень, з яких 189 999,92 доларів США - заборгованість за сумою кредиту, 88 846,90 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом, 10 177,40 доларів США (або 81 347,96 гривень) - пеня. Крім того позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року позов ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитом та відсотками у загальній сумі 4 209 459,02 грн., судові витрати в сумі 3 441,00 грн., а всього - 4 212 900,02 грн.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «ПУМБ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині стягнення заборгованості в національній валюті змінити та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом та непогашеними в строк відсотками в доларах США. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції, незважаючи на норми діючого законодавства, не перевірив наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями і необґрунтовано стягнув з відповідача суму заборгованості за кредитом в національній валюті.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача Ніколенко М.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що відповідач та її представник не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду зміні з таких підстав.

У відповідності до положень ст.ст. 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач - ПАТ «ПУМБ» (а.с. 36-44), та відповідачем ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 71, згідно з яким ОСОБА_4 наданий кредит в розмірі 200 000 доларів США із процентними ставками: за користування кредитом - 12,9 % річних, за простроченою заборгованістю - 17,9 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту 21 жовтня 2027 року, згідно з відповідним графіком. Кредитним договором передбачена пеня у гривневому вигляді за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 0,05 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня (а.с. 13-14, 31, 32). До вказаного договору було укладено низку додаткових угод, якими за взаємною згодою сторін змінювалися строки сплати процентів за користування кредитом, вносилися зміни до графіку повернення кредиту (а.с. 18-27).

З письмових вимог від 09 листопада 2011 року, направлених відповідачу, вбачається, що станом на 08 листопада 2011 року прострочені заборгованості відповідача за кредитом та за відсотками за користування кредитом становлять: 21 111,12 доларів США та 53 259,75 доларів США відповідно. Відповідачу запропоновано у 30-денний строк з дня отримання вимоги здійснити вищезазначені платежі, а у разі несплати - повернути всю суму кредиту - 189 999,92 доларів США та 56 025,73 доларів США проценти за користування кредитом, а всього в загальній сумі 246 025,65 доларів США (а.с. 28, 29).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склались між сторонами та в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач має прострочену заборгованість за кредитом, і дійшов обґрунтованого висновку, що в силу вищенаведених положень ЦК України, у позивача виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту зі сплатою відсотків, а також передбаченої договором неустойки.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 20 лютого 2013 року відповідач має сплатити позивачеві загальну суму заборгованості за кредитним договором 278 846,82 доларів США та 81 347, 96 гривень, з яких 189 999,92 долари США - заборгованість за сумою кредиту, 88 846,90 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом, 10 177,40 доларів США (або 81 347,96 гривень) - пеня.

При цьому висновок суду першої інстанції про те, що сума заборгованості за кредитом та за відсотками у доларах США мають бути стягнуті у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на час ухвалення рішення нічим не обґрунтований та суперечить встановленим у справі обставинам та вимогам законодавства.

Відповідно до вимог ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 533 ч.ч. 1 та 3 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, повинен був перевірити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Як вбачається з наданих позивачем до апеляційної скарги документів, ПАТ «ПУМБ» має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Згідно зі ст. 309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості у національній валюті України підлягає зміні і з відповідача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 71 від 30 жовтня 2007 року станом на 20 лютого 2013 року в розмірі 278 846,82 доларів США та 81 347(вісімдесят одна тисяча триста сорок сім) гривень 96 копійок, з яких: 189 999,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 88 846,90 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом; 81 347,96 грн. - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором.

Крім цього, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 809,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року в частині стягнення заборгованості у національній валюті України змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Херсон, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (місто Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) заборгованість за кредитним договором № 71 від 30 жовтня 2007 року станом на 20 лютого 2013 року в розмірі 278 846 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот сорок шість) доларів США 82 центи та 81 347(вісімдесят одна тисяча триста сорок сім) гривень 96 копійок, з яких: 189 999,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 88 846,90 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом; 81 347,96 грн. - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2014 року в частині розподілу судових витрат в розмірі 3 441,00 грн. залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Херсон, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (місто Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 809 (одна тисяча вісімсот дев'ять) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

В.М. Барков