УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_6 11 травня 2007 року був укладений кредитний договір № 15.2/АА-188.07.2 та 15 жовтня 2008 року додаткова угода до кредитного договору, згідно з яким позивач відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 21 044 дол. США терміном до 11 травня 2014 року. Процентна ставка за кредитним договором встановлена у розмірі 16 % річних.

На забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 укладений договір застави від 11 травня 2007 року № 15.2/АА-188.07.2 транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Mitsubishi, модель Lancer 2.0І.

11 травня 2007 року між банком та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, за яким останній поручився солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

Однак відповідачем ОСОБА_6 систематично порушувались умови кредитного договору у вигляді несвоєчасної сплати щомісячних платежів протягом строку дії кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 24 травня 2012 року у сумі 35 228 дол. 93 центи США.

Відповідач ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив суд визнати договір поруки таким, що припинив свою дію, оскільки з поручителем не було погоджено зміни процентної ставки, внесені додатковою угодою до кредитного договору між позичальником та банком.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано договір поруки, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_7 11 травня 2007 року, таким, що припинив свою дію 15 жовтня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просив скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 травня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 15.2/АА-188.07.2 та 15 жовтня 2008 року додаткова угода до кредитного договору, згідно з яким позивач відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 21 044 дол. США терміном до 11 травня 2014 року. Процентна ставка за кредитним договором встановлена у розмірі 16 % річних.

На забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 укладений договір застави від 11 травня 2007 року № 15.2/АА-188.07.2 транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Mitsubishi, модель Lancer 2.0І.

11 травня 2007 року між банком та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, за яким останній поручився солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з актом прийому-передачі від 23 листопада 2009 року ОСОБА_6, з метою погашення заборгованості за кредитом передав представнику ПАТ «Родовід Банк» автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer 2.0І, державний номерний знак НОМЕР_1, у зв'язку з чим позивачу надана можливість реалізувати вказаний автомобіль у рахунок заборгованості за кредитним договором. Автомобіль переданий у функціональному стані і мав лише подряпини на капоті та бампері, про що також зазначено в акті.

Відповідно до акта огляду заставного майна, здійсненого у присутності представника позивача 19 липня 2011 року, зазначений автомобіль мав недоліки у порівнянні із актом прийому-передачі від 23 листопада 2009 року, а саме: була відсутня автомагнітола та панель від неї, у багажнику були відсутні підсилювач звуку та акумулятор автомобіля. Також з акта вбачається, що переданий відповідачем ОСОБА_6 автомобіль ще у 2009 році позивачу для реалізації та погашення заборгованості за кредитним договором банком не реалізований та ПАТ «Родовід Банк» порушено правила зберігання автомобіля, що призвело до зниження його вартості станом на 2011 рік.

ОСОБА_6 звертався до ПАТ «Родовід Банк» 19 липня 2011 року з письмовою заявою про повернення автомобіля та укладення договору про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, відомостей про розгляд вказаної заяви матеріали справи не містять. На неодноразові листи та ухвали суду про витребування інформації щодо місця знаходження автомобіля на даний час позивач не реагував.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк», виходили з того, що позивачем не доведено, яка сума заборгованості існувала у відповідача ОСОБА_6 на час передачі ним автомобіля позивачу для реалізації, яка вартість автомобіля на час розгляду справи, де знаходиться автомобіль, з яких причин він не був реалізований, наскільки знизилася вартість автомобіля у зв'язку з порушенням умов зберігання, чи була розглянута заява відповідача ОСОБА_6 про реструктуризацію заборгованості та повернення автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язання, судами повинна надаватися належна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що банком додатковою угодою від 15 жовтня 2008 року до кредитного договору від 11 травня 2007 року № 15.2/АА-188.07.2 збільшено процентну ставку за кредитним договором до 16 % річних без згоди поручителя. Доказів укладення з поручителем додаткової угоди про збільшення процентної ставки за кредитним договором банком не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2014 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко