Провадження № 2/638/1758/15
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з Відповідача суму боргу за Договором позики від 05 квітня 2012 року в розмірі 4 925 гривень 00 копійок, а також три відсотка річних за порушення зобов'язання в розмірі 307 гривень 64 копійки та інфляційні нарахування в розмірі 689 гривень 50 копійок.
В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що 05 квітня 2012 року було укладено Договір позики між ОСОБА_1 (Позикодавець за Договором) та ОСОБА_2 (Позичальник за Договором). Пунктом 1 зазначеного Договору передбачено, що Позикодавець передає Позичальнику у власність грошову суму в розмірі 4 925 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок на строк, вказаний в п. 2 цього Договору, а останній зобов'язується повернути вказану суму в обумовлений строк. Положенням пункту 2 Договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний не пізніше 31 серпня 2012 року повернути Позикодавцеві суму позики. За змістом пункту 5 цей Договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі Позикодавцем обумовленої суми Позичальникові, що підтверджується розпискою. Як наслідок, 05 квітня 2012 року Позикодавець передав Позичальникові суму позики, що підтверджується відповідною розпискою, відповідно до якої останній отримав 4 925 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок. До сьогоднішнього дня ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 суму позики. Також Позивач послався на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та просить суд стягнути з Відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сума інфляційних нарахувань становить 689 гривень 50 копійок, а три відсотки річних - 307 гривень 64 копійки.
Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав Суду заяву про розгляд справи за відсутності Позивача та його Представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечення на цивільний позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Зі згоди Представника Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, Судом встановлено наступне.
05 квітня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір позики, за яким ОСОБА_1 є Позикодавцем, а ОСОБА_2 -Позичальником. Пунктом 1 Договору позики встановлено, що Позикодавець передає Позичальнику у власність грошову суму в розмірі 4 925 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок на строк, вказаний в п. 2 цього Договору, а останній зобов'язується повернути вказану суму в обумовлений строк. Пункт 2 Договору передбачає, що Позичальник зобов'язаний не пізніше 31 серпня 2012 року повернути Позикодавцеві суму позики. Згідно з пунктом 5 Договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі Позикодавцем обумовленої суми Позичальникові, що підтверджується розпискою. В матеріалах справи міститься розписка від 05 квітня 2012 року, за якою Позикодавець передав Позичальникові суму позики в розмірі 4 925 гривень 00 копійок. Належних та допустимих доказів на підтвердження виконання взятого на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів Позикодавцю ОСОБА_2 не надано. Розписка від 05 квітня 2012 року знаходиться в Позивача.
За змістом ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Положенням ч. 1 ст. 1047 зазначеного Кодексу Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У зв'язку з цим Договір позики між Позивачем та Відповідачем укладено в письмовій формі. Частина 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV встановлює, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частина 2 ст. 625 вищезазначеного Кодексу передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 545 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми є обґрунтованими, а право Позивача є порушеним та підлягає судовому захисту у зв'язку із зверненням до суду в межах строку позовної давності.
Враховуючи викладене, на підставі ст. 545, ст. 610, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, ст.ст. 118 - 120, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, суд, -
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за Договором позики від 05 квітня 2012 року в розмірі 4 925 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок, три відсотка річних за порушення зобов'язання в розмірі 307 (триста сім) гривень 64 копійки та інфляційні нарахування в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Дзержинського районного суду міста Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя