АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/441/15
Справа №643/9778/13 Головуючий І-ої інстанції: Короткий І.П.
Категорія: кредитні Доповідач: Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Кокоші В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" про визнання недійсним договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором від 22 лютого 2008 року станом на 14 травня 2013 року 8153,89 доларів США, еквівалентних на той час за курсом НБУ 65149,58 грн.

На обґрунтування позовних вимог представник банку посилався на те, що з метою забезпечення виконання позичальником прийнятих зобов'язань щодо погашення заборгованості по кредиту, сплаті 24% річних за користування запозиченими коштами, банком укладено 22 лютого 2008 року договір поруки з ОСОБА_3, яка прийняла на себе зобов'язання відповідати за позичальника в обсягах його зобов'язань по кредитному договору та те, що на їх письмову вимогу від 18 травня 2013 року відповідачами не погашені заборговані суми по кредиту, відсотках та штрафні санкції за невиконання зобов'язань, просив задовольни позовні вимоги у повному обсязі.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 в особі представника пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_5, ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання договору поруки від 22 лютого 2008 року недійсним з підстав, передбачених ч.3 ст.206 та ч.1 ст.231 ЦК України, як вчиненого нею під впливом насильства з боку колишнього її чоловіка ОСОБА_5 проти її справжньої волі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 1 жовтня 2013 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом банку.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Московського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено у повному обсязі.

У зустрічному позові ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 з посиланням на підставність її позову, що підтверджено відповідними доказами, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, рішення районного суду про солідарне стягнення заборгованості ОСОБА_6 просить скасувати, новим рішенням її позов задовольнити, а банку до неї у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України, вирішила апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити, рішення районного суду залишити без зміни, виходячи із наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 цього Кодексу які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом, згідно наданих доказів встановлено, що відповідно кредитного договору від 22 лютого 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надано кредит ОСОБА_6 у розмірі 6000 доларів США, з погашенням заборгованості та сплаті 24% річних за користування коштами при дотриманні графіку платежів до 21 лютого 2009 року та збільшення відсоткової ставки до 48 % при порушенні позичальником прийнятих зобов'язань.

Згідно наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_5 станом на 14 травня 2013 року ним не повернуто 2564,59 доларів США по кредиту, по відсотках заборгованість нарахована у сумі 5171,22 долара США, та штрафи у сумі 418,08 доларів всього 8153,89 доларів США, еквівалентних за курсом 65149,58 грн.

З метою виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору банком укладено 22 лютого 208 року договір поруки з ОСОБА_7, прийнявши солідарну відповідальність в обсягах його зобов'язання по кредиту. ОСОБА_3 просить визнати його недійсним за відсутності її справжньої волі на поручительство за колишнього чоловіка, як вчинення з її боку договору внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з його боку.

Проте будь-яких достовірних доказів про те, що вчинила цей договір з банком під тиском ОСОБА_5 за цей період суду не було надано.

З таких підстав суд, у відповідності до положень ст..212 ЦПК Уркаїни , відмовляючи їй у позові про недійсність договору поруки та стягуючи з неї на підставах договорів кредиту та поруки заборговані позичальником суми солідарно з ним, дійшов правильного висновку про недоведеність її зустрічної позовної заяви не прийнявши до уваги документи про насильство в сім'ї за 2004-2005 роки та розірвання між ними шлюбу у грудні 2010 року та стягнення аліментів у лютому 2011 року.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 про неправильність оцінки наданих доказів в тому числі свідків показання яких свідчать про примус з боку ОСОБА_5 при укладанні договору, а також те, що вона не отримувала письмової вимоги, колегія вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду, оскільки вказаних свідків при укладанні спірного правочину в приміщенні банку не було, і про обставини їм відомо зі слів ОСОБА_3, що перешкоджає визнати їх показання достовірними, а решта частина доводів скарги не є підставами для скасування рішення по суті справи.

З огляду на викладене, колегія вважає рішення таким, що ухвалене у відповідності до положень ст..ст.203, 231, 553-554, 1054 ЦК України, з дотриманням вимог процесуального права підстави до його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги, у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді