Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1

справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій посилається на те, що 08 липня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов зазначеного Кредитного ОСОБА_4 Позивач надав ОСОБА_2 56000,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобовязався повернути наданий кредит не пізніше 09 липня 2029 року та сплатити проценти у розмірі 14% за користування кредитними коштами.

Також 08 липня 2008 року між ОСОБА_3 та Позивачем був укладений Договір Поруки № 216089.

Всупереч умов Кредитного ОСОБА_4 ОСОБА_2 не здійснює платежів для погашення кредиту з березня 2014 року, чим порушує взяті на себе обовязки.

Станом на 08.12.2014 року заборгованість ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 46828,89 доларів США. Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті пені станом на 08.12.2014 року складає 8927,58 грн.

У звязку з чим Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості з Відповідачів у солідарному порядку.

Позивач до суду не зявився та надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Відповідачів в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за відсутності Відповідачів, просив розглянути справу враховуючі надані заперечення.

В наданих до суду запереченнях від 18.03.2015 року представник Відповідачів заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що Позивач всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не наводить належного обсягу доказів щодо наявності боргу, не надано доказів отримання позичальником грошей, виявив сумнів щодо справжності доданих до позовної заяви виписки по рахунку, довідки про розрахунок заборгованості, а також сумнів щодо повноважень осіб, які їх підписали також додатково зазначив, що порука є припиненою та Позивач не має права на стягнення грошових коштів з ОСОБА_3

Письмові заперечення представника Відповідачів були вручені представнику Позивача у судовому засіданні.

У наступні судові засідання Позивач не зявлявся та надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Однак у судовому засіданні за клопотанням представника Відповідача явка Позивача була визнана обовязковою.

Позивач неодноразово був сповіщений про судові засідання, але до суду не зявився.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з урахуванням письмових заяв Позивача та Відповідачів про розгляд справи за їх відсутності, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін у судовому засіданні.

Встановлено, що 08 липня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов зазначеного договору Позивач зобовязується надати ОСОБА_2 56000,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобовязався прийняти, налженим чином використовувати і повернути Позивачу наданий кредит та сплатити проценти у розмірі 14% за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного ОСОБА_4 Позичальник повинен надати Банку письмову заяву із зазначенням суми траншу та бажану дату його отримання.

Відповідно до п. 1.5. того ж ОСОБА_4 надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № 9300 у Банку.

В якості доказів надання кредитних коштів Позивач надав суду довідку про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 № 9300 за період з 06.07.2008 року по 30.07.2008 року. Відповідно до цієї довідки з 08.07.2008 року Позивач зарахував грошові кошти на рахунок ОСОБА_2 у сумі 56000,00 доларів США. Також відповідно до цієї ж довідки зазначені грошові кошти були видані.

Разом з тим зазначена довідка не містить у собі даних про особу, яка здійснила отримання грошових коштів, а також не містить даних про дату її складання.

Зазначена довідка була складена та підписана представником Позивача ОСОБА_1

Відповідно до довіреності від 15.10.2014 року, виданої Позивачем ОСОБА_1, для представництва інтересів Позивача у місцевих та інших судах ОСОБА_1 надані повноваження завіряти власним підписом копії документів, що подаються до судів.

Отже представник Позивача ОСОБА_1 не має права складати та підписувати документи від Банку, вона лише має право завіряти такі документи.

Тому суд критично відноситься до зазначеної виписки по рахунку ОСОБА_2, як до доказу, який підтверджує видачу грошових коштів Відповідачу ОСОБА_2

Окрім цього, для підтвердження переказу грошових коштів Позивач повинен надати суду меморіальний ордер на переказ грошових коштів.

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу ІІІ Постанови НБУ № 337 від 2003 року, яка була дійсна на момент укладання Кредитного ОСОБА_4, встановлений порядок видачі готівки з каси банку, а саме видача готівки іноземної валюти фізичним особам з їх поточних рахунків здійснюється за заявою на видачу готівки.

Відповідної заяви на видачу готівки за кредитним договором на імя ОСОБА_2 до суду не було надано.

Окрім цього відповідно до п. 1.1. Кредитного ОСОБА_4 для надання грошових коштів ОСОБА_2 повинен надати заяву на отримання траншу. Відповідної заяви Позивач до суду не надає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи зі змісту зазначеної норми предметом кредитного договору є грошові кошти, а кредитодавцем - фінансова установа.

Отже Позивач не надав належних доказів видачі кредитних коштів ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд також критично відноситься до Довідки-розрахунку заборгованості за кредитом на 08.12.2014 року, яка також була складена та підписана представником Позивача ОСОБА_1 без відповідних на те повноважень.

Відповідачі заперечують щодо суми заборгованості, а тому Позивач повинен був довести свої вимоги належними доказами.

08 липня 2008 року між ОСОБА_3 та Позивачем був укладений Договір Поруки № 216089.

Відповідно до ОСОБА_4 Поруки ОСОБА_3 зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобовязань що виникли з Кредитного ОСОБА_4.

Оскільки позивачем не надано суду належних доказів видачі кредитних коштів, а також належних доказів суми заборгованості, стягнення грошових коштів з Поручителя є неприпустимим.

Окрім цього, представником Відповідачів була надана до суду вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг», що діяло від імені Позивача, від 16 травня 2014 року про дострокове повернення грошових коштів за Кредитним ОСОБА_4 на користь Позивача у строк до 29.05.2014 року у повному обсязі.

Позивачем було отримано копію цього листа разом із запереченнями Відповідачів, але Позивач не спростував справжності цього листа, чим підтвердив його дійсність.

Таким чином, Позивач змінив дату повернення кредитних коштів на 29.05.2014 року, а до суду Позивач звернувся лише 19 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 3.1 договору Поруки № 216089 від 08.07.2008 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука за ОСОБА_4 Поруки № 216089 від 08.07.2008 року є припиненою у звязку з тим, що Позивач не предявив свого позову до Поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість заперечень представника Відповідачів стосовно відсутності доказів надання кредитних коштів, відсутності доказів підтверджуючих суму заборгованості, припинення поруки, а тому позовна заява публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені підлягає залишенню без задоволення, оскільки позивач не довів наявності обставин на які він посилався як підставу своїх вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст.251, 252 ,559 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені в сумі 46828,89 доларів США та 8927,58 грн. відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Суддя-