1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 335/4414/15-ц 2/335/1346/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
при секретарі Смоляк А.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом в.о. прокурора міста Запоріжжя в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, реєстраційна служба ОСОБА_1 міського управління юстиції про визнання договору дарування квартири недійсним,
В.о. прокурора м. Запоріжжя звернувся до суду в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради з позовом до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, реєстраційна служба ОСОБА_1 міського управління юстиції про визнання недійсним з моменту укладання договору дарування квартири АДРЕСА_1 Радянської України в м. Запоріжжя, укладеного 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1844.
Від прокурора, представника позивача ОСОБА_1 міської ради, третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У своїй заяві прокурор вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином рекомендованими листами із повідомленням, причину неявки не повідомила. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідача від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Представник третьої особи реєстраційної служби ОСОБА_1 міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник третьої особи суду не надавав.
За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
10 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 як Дарувальником та ОСОБА_2 як Обдаровуваною було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2 Радянської України в місті Запоріжжя. Договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1844 (арк. справи 67).
Разом із тим, згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 283989, виданого 23 січня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_1 міського управління юстиції, та актовим записом про смерть № 417 від 23 січня 2014 року, ОСОБА_5 померла 5 січня 2014 року (арк. справи 12, 23).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до якої увійшли банківські вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, які за заповітом успадкувала громадянка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповідальним розпорядженням від 8 липня 2014 року, виданим приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_7 (арк. справи 28).
Квартира АДРЕСА_2 Радянської України в місті Запоріжжя належала померлій ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1094 від 25 березня 1998 року, виданим ОСОБА_1 титано-магнієвим комбінатом (арк. справи 30). Спадкоємці щодо цього нерухомого майна відсутні.
Аналізуючи наведені вище обставини, суд доходить висновку, що правочин 10 жовтня 2014 року не міг бути вчинений фізичною особою ОСОБА_5, оскільки остання померла 5 січня 2014 року.
Так, частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Як передбачено частиною першою статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною другою статті 719 ЦК України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з частиною першою статті 720 ЦК України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи.
Відповідно до частини першої статті 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Частинами першою та четвертою статті 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Враховуючи, що на момент вчинення спірного договору дарування ОСОБА_5 померла, разом зі смертю втратила здатність мати та здійснювати цивільні права та обовязки, в тому числі, повязані із укладанням договору дарування, суд доходить висновку, що спірний договір дарування вчинено всупереч положенням частини другої статті 203 ЦК України, з огляду на що він підлягає визнанню недійсним на підставі частини першої статті 215 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
За таких обставин, позовні вимоги в.о. прокурора міста Запоріжжя в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.
Керуючись ст.ст. 25, 30, 203, 215, 236, 717, 719, 720 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 212-215, 224 ЦПК України, суд
Позов в.о. прокурора міста Запоріжжя в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, реєстраційна служба ОСОБА_1 міського управління юстиції про визнання договору дарування квартири недійсним задовольнити.
Визнати недійсним з моменту вчинення договір дарування квартири АДРЕСА_1 Радянської України в м. Запоріжжя, укладений 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1844.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення надіслати на адресу відповідача рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.В. Шалагінова