Справа № 466/5644/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі - Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в:

12.08.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування», Львівське регіональне управління ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування» на її користь страхове відшкодування в розмірі 274075,00грн., пеню в розмірі 17613,61грн., та штрафні санкції в розмірі 3% - 4614,09 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що 08.08.2013 року, у м. Львові укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Авто-КАСКО» №046.0489661.113 (надалі - Договір) з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування», за умовами якого позивач - ОСОБА_1 є вигодонабувачем.

У відповідності до Договору взято під страховий захист майнові інтереси позивача - ОСОБА_1, що пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Зокрема, умовами цього договору - пункти 7.1.а, 7.1.б., до страхового ризику відноситься пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу внаслідок: «ДТП - дорожньо-транспортна пригода», «ПДТО - протиправні дії третіх осіб», Страхова сума за Договором становить 320 000 грн., страховий платіж по Договору - 17 664 грн., які у повному обсязі сплачені на поточний рахунок Страхового товариства. Згідно п.4 Договору, кількість водіїв, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - без обмежень. Під час дії Договору, в кінці листопада 2013 року на підставі усного доручення позивач - ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 у користування автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2, без права передоручення його іншим особам.

Крім того позивач зазначає, що 07 грудня 2013 року близько 19 год. 20 хв. водій ОСОБА_3, рухаючись по автодорозі Івано-Франківськ-Львів на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2 на 419 км., не впорався з керуванням транспортного засобу під час здійснення маневру об'їзду перешкоди, виїхав на обочину, де зіткнувся з деревом, внаслідок чого автотранспортному засобу спричинені технічні ушкодження, а позивачу ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу - значна матеріальна шкода, вартість відновлюваного ремонту складає 153 803 грн., згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження та рахунку на оплату № від 14.01.2014 року ФОП ОСОБА_4

На місці події ОСОБА_5, який знаходився у даній автомашині як пасажир, за проханням ОСОБА_3, було помилково повідомлено працівникам ДАІ, які прибули за викликом, про те, що саме він був за кермом автомашини та не впорався з її керуванням, у зв'язку з чим працівниками ДАІ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області було складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. Аналогічна інформація з місця події ним була повідомлена у телефонному режимі ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Проте, ОСОБА_5 в цій частині надав працівникам ДАІ неправильну інформацію, оскільки фактично за кермом автомашини на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була інша особа - ОСОБА_3

25 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5, судом прийнято до уваги заперечення ОСОБА_5 щодо протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення щодо схеми ДТП та обставин її вчинення, у яких він пояснив, що саме ОСОБА_3 був за кермом автомашини під час події, і що саме за його проханням він повідомив неправильну інформацію працівникам ДАІ щодо своєї участі у ДТП.

12 червня 2014 року суддя апеляційного суду Львівської області Михалюк В.О. виніс постанову, якою скасував постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, №466/902/14-п, а провадження у справі закрив, у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду страхового випадку Страховою компанією «Альфа Страхування» листом від 14.07.2014 р. за вих. № 4591.206.13.02-0405.07 позивачу - ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з пунктом 25.2 Частини 2 Договору: «Дія Договору поширюється лише на водіїв/категорію водіїв, визначених в Частині 1 Договору, в той час як в п.4 Частини 1 Договору вказано, що вік водіїв, які мають право керувати застрахованим ТЗ - від 25 років.

Перевіркою інформації щодо встановлення водія застрахованого транспортного засобу на момент настання випадку 07 грудня 2013 року, страховою компанією встановлено, що за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_5, вік якого був меншим, ніж 25 років, тобто дія Договору на дану особу не розповсюджується. Окрім того, Страховику надана неправдива інформація про обставини настання випадку 07 грудня 2013 року в частині інформування про особу, яка в дійсності перебувала за кермом транспортного засобу на момент настання дорожньо-транспортної пригоди. Керуючись вищезазначеним, та враховуючи п.п.16.1.4 Частини 2 Договору, який передбачає відмову у виплаті страхового відшкодування у разі «подання Страхувальником/Вигодонабувачем свідомо неправдивих відомостей про обставини настання страхового випадку, у т.ч. надання відомостей про пошкодження, що відбулися в різний час і за різних обставин, як про один страховий випадок», ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомляє, що компанія немає правових підстав для виплати страхового відшкодування.» .

Позивач ОСОБА_1 вважає, що дії ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відповідають об'єктивним обставинам та не суперечать умовам договору добровільного страхування наземного транспорту «Авто-КАСКО» №046.0489661.113 укладеного на користь вигодонабувача позивача ОСОБА_1 з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування».

Окрім цього, вважає, що рішення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відмову у виплаті страхового відшкодування не відповідає умовам укладеного Договору та є незаконним з наступних мотивів: У відповідності з пунктами 7.1.а), 7.1.б) Договору страхування до страхового ризику відноситься пошкодження транспортного засобу внаслідок: «ДТП- дорожньо-транспортна пригода, «ПДТО - протиправні дії третіх осіб». Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які розглядалися в Шевченківському районному суді м. Львова щодо даного випадку, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що 07 грудня 2013 року близько 19 год. 20 хв. водій автомобіля марки «Тойота Ланд Крузер» р.н. НОМЕР_2, рухаючись на застрахованому автомобілі по автодорозі Івано - Франківськ - Львів, на 419 км., не впорався з керуванням транспортного засобу під час здійснення маневру об'їзду перешкоди, виїхав на обочину, де зіткнувся з деревом, у наслідок чого автотранспортному засобу спричинені технічні ушкодження, а позивачу - ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу - значна матеріальна шкода, що у повному об'ємі відповідає п.7.1.а) Договору.

Позивач вказує, що наведена у листі Страхової компанії від 14.07.2014 року підстава, передбачена у пункті 16.1.4 Договору, яка надає право для відмови у виплаті страхового відшкодування, зокрема, подання Страхувальником /вигодонабувачем та/або його довіреними особами/водієм свідомо неправдивих відомостей про обставини настання страхового випадку, у тому числі відомостей про пошкодження, що відбулися в різний час і за різних обставин, як про один страховий випадок - немає місце у даному конкретному випадку, а просто вигадана страховою компанією. Оскільки, всі виявлені механічні ушкодження автомобіль марки «Тойота Ланд Крузер» р.н. НОМЕР_2 одержав саме під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_5 не є довіреною особою страхувальника та вигодонабувача ОСОБА_1, не був водієм автомашини під час ДТП. Жодних будь-яких фактів, які спростовують це, страховою компанією не наведено. Навпаки, страховою компанією надана копія заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3, у якій 9 грудня 2013 року, тобто у перший робочий день після ДТП, повідомляють достовірну інформацію про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, правова позиція ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у рішенні про відмову у виплаті страхового відшкодування суперечить умовам договору, оскільки у такому випадку, дана подія підпадає під дію п.7.1.б) - протиправні дії третіх осіб, оскільки, згідно п.2.1.1.б) - Страхові ризики за Договором визначаються відповідно до обраної Програми страхування та можуть включати: пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного ТЗ внаслідок « ПДТО» - протиправних дій третіх осіб, за винятком випадків, передбачених п.п. д),е) цього Розділу. Пункт д) передбачає зовнішній вплив на ТЗ сторонніх предметів/речовин ( падіння каміння, дерева тощо). Пункт е) передбачає незаконне заволодіння ТЗ внаслідок крадіжки, грабежу, розбою ( за винятком випадків, коли дані дії були скоєні особою, що була допущена Страхувальником/довіреною особою/Водієм до керування ТЗ в добровільному порядку.

Тобто, якщо ПрАТ «СК «Альфа Страхування» стверджує, що проведеною перевіркою страхового випадку встановлено, що саме ОСОБА_5 був за кермом автомашини, якому власниця транспортного засобу - позивач ОСОБА_1 не надавала право керувати, як не надавала ОСОБА_3 право передоручати іншим особам керування транспортного засобу, то в такому випадку дії ОСОБА_5 є протиправними, але до такого висновку не дійшов навіть суддя апеляційного суду Львівського області, скасовуючи постанову від 25 лютого 2014 року Шевченківського районного суду щодо ОСОБА_5, оскільки винним останнього у вчиненні ДТП не визнав та провадження у справі закрив.

Таким чином, дане рішення страхової компанії на думку позивача суперечить вимогам ст. 991 ЦК України, ст.ст. 8, 26 Закону України «Про страхування» та «Правилам добровільного страхування наземного транспорту.

Окрім цього позивач вказує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свої свідчення щодо обставин даної дорожньо-транспортної пригоди надали не тільки у письмових заявах до ДАІ Пустомитівського РВ та Шевченківського районного суду, але і під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення Шевченківським районним судом м. Львова та апеляційним судом Львівської області, даної цивільної справи, тобто відповідно до вимог законів про судочинство.

ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок неправомірного невиконання ПрАТ «СК «Альфа Страхування» свого зобов'язання (виплати страхового відшкодування), яке станом на грудень 2013 року, згідно висновку авто товарознавчого дослідження, проведеного на замовлення страховика, складало розмір 153 803, 13 (сто п'ятдесят три тисячі вісімсот три) грн., що відповідало фактичним видаткам виконавця, на даний час складає 274 075,00 ( двісті сімдесят чотири тисячі сімдесят п'ять) грн. Саме на таку суму 3 грудня 2014 року виконавцем ремонтних робіт ОСОБА_4 пред'явлено претензію до позивача ОСОБА_1 як замовника цих ремонтних робіт, згідно рахунку на оплату №000000511 від 17 листопада 2014 року. Виконавцем ремонтних робіт ОСОБА_4 обґрунтовується збільшення вартості відновлювального ремонту збільшенням вартості запчастин та матеріалів на даний час виходячи з їх ринкової вартості та претензій і рахунків наданих постачальниками цих запасних частин та матеріалів, яким вчасно не були сплачені відповідні кошти за відпущені запчастини та матеріали.

Таким чином вважає, що відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», зобов'язаний сплатити позивачу страхове відшкодування та відшкодувати спричинені матеріальні збитки в розмірі 274 075,00 грн.

Окрім того, відповідно до ст. 992 ЦК України передбачено: «У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом».

Відповідно до п.20.1. Договору добровільного страхування наземного транспорту «Авто-КАСКО» №046.0489661.113 передбачено: «За невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла на момент прострочення цього платежу.

Враховуючи, що відповідач покликається на те, що рішення про відмову у виконання грошових зобов'язань прийнято ним 14.07.2014 року, відповідно з цієї дати позивач вважає за необхідне рахувати пеню за невиконання грошових зобов'язань.

Таким чином, пеня за період з 14.07.2014 року по 23.12.2014 року складає 17613,61грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, що складає 4614,09 ( чотири тисячі шістсот чотирнадцять) грн.

Оскільки станом на день подачі позову до суду страхове відшкодування відповідачем виплачено не було, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, штрафні санкції, а також судові витрати.

Представник позивача - ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави та мотиви викладені у позові. Просив позов задовольнити

Представник відповідача «ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмові заперечення долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_3, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року, адміністративне провадження відносно ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке виразилося в тому, що 07 грудня 2013 року близько 22 год. 20 хв. гр. ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2, на 417км.+700м. автодороги Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого втратив керування, зїхав з дороги та здійснв зіткнення з перешкодою (деревом), завдавши автомобілю марки «Toyota Land Cruiser» технічних пошкоджень, закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

12 червня 2014 року постановою судді апеляційного суду Львівської області, постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, якою адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно останнього закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення скасовано, а адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_5 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 користується на законних підставах автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить їй на праві приватної власності.

08.08.2013 року у м. Львові укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу «Авто-КАСКО» №046.0489661.113 з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування». У відповідності до вказаного Договору взято під страховий захист майнові інтереси позивача - ОСОБА_1, що пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Зокрема, умовами цього договору - пункти 7.1.а, 7.1.б., до страхового ризику відноситься пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу внаслідок: «ДТП - дорожньо-транспортна пригода», «ПДТО - протиправні дії третіх осіб», Страхова сума за Договором становить 320 000 грн., страховий платіж по Договору - 17 664 грн., які у повному обсязі сплачені на поточний рахунок Страхового товариства. Згідно п.4 Договору, кількість водіїв, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - без обмежень.

Під час дії Договору, в кінці листопада 2013 року на підставі усного доручення позивач - ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 у користування автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2, без права передоручення його іншим особам, що підтверджується копією пояснення позивача.

07 грудня 2013 року близько 19 год. 20 хв. водій ОСОБА_3, рухаючись по автодорозі Івано - Франківськ - Львів на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2 на 419 км., не впорався з керуванням транспортного засобу під час здійснення маневру об'їзду перешкоди, виїхав на обочину, де зіткнувся з деревом, у наслідок чого автотранспортному засобу спричинені технічні ушкодження, а позивачу - ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу - значна матеріальна шкода.

Як вбачається зі слів свідків, на місці події ОСОБА_5, який знаходився у даній автомашині як пасажир, за проханням ОСОБА_3 було помилково повідомлено працівникам ДАІ, які прибули за викликом, про те, що саме він був за кермом автомашини та не впорався з її керуванням, у зв'язку з чим працівниками ДАІ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області було складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. Аналогічна інформація з місця події ним була повідомлена у телефонному режимі ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Проте, ОСОБА_5 в цій частині надав працівникам ДАІ неправдиву інформацію, оскільки фактично за кермом автомашини на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була інша особа - ОСОБА_3

За результатами розгляду страхового випадку, відповідачем Страховою компанією «Альфа Страхування» листом від 14.07.2014р. за вих. № 4591.206.13.02-0405.07 позивачу ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з пунктом 25.2 ч 2 Договору: «Дія Договору поширюється лише на водіїв/категорію водіїв, визначених в Частині 1 Договору, в той час як в п.4 Частини 1 Договору вказано, що вік водіїв, які мають право керувати застрахованим ТЗ - від 25 років. При перевірці інформації щодо встановлення водія застрахованого транспортного засобу на момент настання випадку 07 грудня 2013 року, страховою компанією встановлено, що за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_5, вік якого був меншим, ніж 25 років, тобто дія Договору на дану особу не розповсюджується. Крім того відповідачі зазначають, що Страховику надана неправдива інформація про обставини настання випадку 07 грудня 2013 року в частині інформування про особу, яка в дійсності перебувала за кермом транспортного засобу на момент настання дорожньо-транспортної пригоди. А тому, керуючись вищезазначеним, та враховуючи п.п.16.1.4 Частини 2 Договору, який передбачає відмову у виплаті страхового відшкодування у разі «подання Страхувальником/Вигодонабувачем свідомо неправдивих відомостей про обставини настання страхового випадку, у т.ч. надання відомостей про пошкодження, що відбулися в різний час і за різних обставин, як про один страховий випадок», відповідач ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомила позивача, що компанія немає правових підстав для виплати страхового відшкодування.»

У відповідності до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 вбачається, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно висновку №4535 експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення страховика ПрАТ СК «Альфа Страхування» від 10.01.2014р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2 становить 153 803,13грн., проте 3 грудня 2014 року виконавцем ремонтних робіт ОСОБА_4 пред'явлено претензію до позивача ОСОБА_1 як замовника цих ремонтних робіт на суму 274075,00грн., згідно рахунку на оплату №000000511 від 17 листопада 2014 року. Виконавцем ремонтних робіт ОСОБА_4 обґрунтовується збільшення вартості відновлювального ремонту збільшенням вартості запчастин та матеріалів на даний час виходячи з їх ринкової вартості та претензій і рахунків наданих постачальниками цих запасних частин та матеріалів, яким вчасно не були сплачені відповідні кошти за відпущені запчастини та матеріали.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Щодо обставини, вказаної в запереченнях відповідача про те, що факт керування автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2, на момент настання ДТП саме водієм ОСОБА_5, вік якого був меншим ніж 25 років, тобто дія договору страхування на вказану особу зі слів відповідачів не поширюється, встановлено Апеляційним судом Львівської області, який 12.06.2014р. прийняв відповідну постанову, яка є остаточною та не підлягає оскарженню, то як вбачається з п.4 Постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що за кермом автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2 під час ДТП, яке відбулося 07.12.2013 року знаходився саме ОСОБА_3, вік якого на момент вчинення ДТП був більший 25 років та на якого поширюється дія договору добровільного страхування транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser» з державним номерним знаком НОМЕР_2.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у відповідності до п. 33.1.4 ст. 33 до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подала заяву про настання страхового випадку у ПрАТ СК «Альфа Страхування».

Згідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином ПрАТ СК «Альфа Страхування» у відповідності до вимог закону, зобов'язана була здійснити виплату страхового відшкодування, відповідно до лімітів відповідальності страховика, однак виплату страхового відшкодування станом на день винесення рішення здійснено не було.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ СК «Альфа Страхування» суми страхового відшкодування у розмірі 274075,00 грн. та пені за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі - 17613,61 грн. підлягають до задоволення.

Окрім цього, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимога в частині стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що становить 4614,09грн. підлягає до задоволення.

Статтею 79 ЦПК передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З товарного чеку від 23 грудня 2014 р. вбачається, що адвокатом ОСОБА_9, який діє на підставі договору від 14.07.2014 р. позивачу ОСОБА_1 надано правову допомогу вартістю 5000 грн.

Виходячи з наведеного витрати на правову допомогу підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню 1538,03 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 84, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 22, 526, 610, 623, 625, 979, 990, 992, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування», Львівське регіональне управління ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 274075,00грн., пеню в розмірі 17613,61грн., та штрафні санкції в розмірі 3% - 4614,09 грн.

Стягнути з ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування», Львівське регіональне управління ПрАТ Страхової компанії «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 1538,03 грн. судового збору та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. І. Ковальчук