№ 207/5919/14-ц
№ 2/207/289/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Дніпродзержинськ .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради , орган , якому законом надано право захищати права , свободи та інтереси інших осіб : прокуратура Баглійського району міста Дніпродзержинська , про позбавлення батьківських прав ,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою , у якій просили позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітньої дитини : сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки з 7 вересня 2001 року по 5 травня 2004 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення сімейних відносин у січні 2004 року відповідач практично забув про існування дитини , не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини . Згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 8 січня 2008 року ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ) , починаючи з 10 вересня 2007 року до повноліття дитини . Відповідач рішення суду не виконує , заборгованість в період з 10 вересня 2007 року по 20 квітня 2012 року складала 17733 гривні . Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2012 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року . Після винесення вироку ОСОБА_2 не змінив свого ставлення до сина та обовязку утримання дитини . Починаючи з 2005 року відповідач з сином не бачиться , не приймає участі в його вихованні та утриманні , не зявлявся за місцем проживання , навчання , не дзвонив до дитини і не намагався побачити дитину . В 2013 , 2014 роках зверталася до відповідача з проханням дати нотаріальну згоду на виїзд за кордон для відпочинку , брала з собою сина , щоб він побачив батька , але ОСОБА_2 не став спілкуватися з дитиною .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що з 2001 року по 2004 рік перебували у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 . В перші роки після розірвання шлюбу відповідач декілька разів приїздив до сина . У період часу з 2004 року по 2007 рік сплатив аліменти у розмірі 650 гривень . Більше аліменти не сплачував . Хотіла , щоб відповідач спілкувався з дитиною . З приводу заборгованості по аліментам зверталась до міліції . У 2012 році відповідач був притягнений до кримінальної відповідальності через несплату аліментів . Відповідач аліменти не платить та не приймає участі у вихованні дитини .

Представник позивача ОСОБА_5 заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що протягом 11 років відповідач повністю не виконує батьківські обовязки . З сином ОСОБА_4 не спілкується та не надає кошти на його утримання. З 2007 року жодного разу не сплатив аліменти . До 2014 року син взагалі не бачив батька . З приводу заборгованості по аліментам позивачка зверталась до міліції і відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності .

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не визнав та пояснив , що деякий час не спілкувався з дитиною , бо позивачка проживала з іншим чоловіком . Вона налаштовувала сина ОСОБА_4 проти нього . У 2012 - 2013 роках позивачка дозволила бачитись із сином . У 2012 році отримав травму і тому не міг працювати та сплачувати аліменти . Був притягнутий до кримінальної відповідальності за несплату аліментів . Наданий момент є інвалідом 2 групи і аліменти сплачує із пенсії . Хоче спілкуватись та бачитись з дитиною .

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позовних вимог , вважає недоцільним доцільним позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 .

Представник прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позовних вимог , вважає що немає підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 7 вересня 2001 року по 5 травня 2004 року перебувала у шлюбі , мають неповнолітню дитину : сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини .

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків , опікун , піклувальник , особа , в сімї якої проживає дитина , заклад охорони здоровя , навчальний або інший дитячий заклад , в якому вона перебуває , орган опіки та піклування , прокурор , а також сама дитина , яка досягла чотирнадцяти років .

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Свідок ОСОБА_8 пояснила , що після розірвання шлюбу відповідач не спілкувався з дитиною . Як батько не приймав участі у вихованні сина . Аліменти не сплачував .

Свідок ОСОБА_9 пояснила , що з 2009 року проживає по сусідству з ОСОБА_1 . З позивачкою у дружніх відносинах . За цей час жодного разу не бачила відповідача . Позивачка виховує сина сама .

Свідок ОСОБА_10 пояснила , що проживає з відповідачем ОСОБА_2 11 років . Вони неодноразово брали до себе у гості сина відповідача ОСОБА_4 . Потім між позивачкою та відповідачем почались конфлікти . Вона заборонила їм спілкуватись . Знову вони почали бачитись з 2013 року .

Свідок ОСОБА_11 пояснив , що у 2013 році допомагав відповідачеві з підготовкою до Дня народження сина через те , що відповідач був травмований . Бував у ОСОБА_2 вдома та бачив там його сина . Також сам з ним спілкувався. У відповідача з сином хороші відносини .

Свідок ОСОБА_12 пояснила , що третій рік є класним керівником ОСОБА_3 . За ці роки відповідач був у школі лише один раз в січні 2015 року . Вони спілкувались у кабінеті директора . Поведінка його була некоректна . Відповідач не ходив на батьківські збори . Вихованням дитини повністю займається ОСОБА_1 .

Доводи позивачки , про те , що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виховання дитини не підтверджені наданими суду доказами . Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 підтвердили участь відповідача ОСОБА_2 у спілкуванні та у вихованні дитини . Свідок ОСОБА_8 є матірю позивачки , а тому зацікавленою особою , свідок ОСОБА_9 спілкувалася з позивачкою тільки за місцем її проживання , тому її показання щодо виховання дитини не можуть бути достовірними . Свідок ОСОБА_12 є класним керівником дитини і не може стверджувати про відсутність виховання батька поза межами школи . У звязку з наведеним суд оцінює і характеристику надану НВК № 26 ( а.с. 39 ) критично , що також підтверджується відповіддю Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради ( а.с. 46 ) . Посилання позивачки на наявність заборгованості перед нею по аліментам не є тотожнім ухиленню від обовязків по вихованню дитини . Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи за опорно-руховим апаратом ( а.с. 49 ) , що позначається на можливості вільного пересування .

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей . Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини .

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи , які їх замінюють , мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці .

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина , яка проживає окремо від батьків або одного з них , має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки , які проживають окремо від дитини , зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею , якщо судом визнано , що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини .

Враховуючи , що батьки неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають окремо , дитина проживає з матірю, між сторонами склалися неприязні відносини , що підтверджує факт притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності , тому для відповідача , який є інвалідом , є утрудненим спілкування з дитиною . Але відповідач надав суду докази , які підтверджують його участь у вихованні дитини . Зокрема , це підтверджується деталізацією дзвінків , копіями СМС повідомлень . В самій позовній заяві позивачка ОСОБА_1 стверджувала , що відповідач у 2013 , 2014 роках надавав нотаріальну згоду на тимчасовий виїзд дитини на відпочинок за кордон .

Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини , місця проживання дитини , позбавлення та поновлення батьківських прав , побачення з дитиною матері , батька , які позбавлені батьківських прав , відібрання дитини від особи , яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду , управління батьками майном дитини , скасування усиновлення та визнання його недійсним обовязковою є участь органу опіки та піклування . Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей , одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини , батьків , інших осіб , які бажають проживати з дитиною , брати участь у її вихованні , а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування , якщо він є недостатньо обґрунтованим , суперечить інтересам дитини .

Оцінюючи наданий Органом опіки та піклування письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав , суд вважає його необгрунтованим , тому що в ньому взагалі не наведено мотивів , чому Орган опіки та піклування дійшов до висновку щодо того , що батько не цікавиться долею сина , не сплачує аліменти , не надає ніякої допомоги . Разом з тим , підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини . Як слідує з висновку ця підстава не розглядалася Органом опіки та піклування .

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради не повідомив суду мотиви прийняття такого висновку та мав іншу думку щодо розвязання спору , а саме просив відмовити у задоволенні позову .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачці відповідачем .

Керуючись ст. 19 , 164 167 СК України 2003 року , 11 , 12 , 15 Закону України «Про охорону дитинства» , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба