Справа № 296/9025/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Рябчун О.Д.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариство з обмеженою відповідальністю "Грифон Капітал", третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О И В :

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Ерсте Банк", в якому просив визнати недійсним кредитного договору від 26.09.2008 р., укладений між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_3 Представник позивача неодноразово подавав заяви про зміну, збільшення та зменшення позовних вимог та остаточно просив:

- визнати дії відповідача під час укладання кредитного договору від 26.09.2008 р. між ВАТ "Ерсте Банк" і громадянином України ОСОБА_3 №014/17847/2/23406, що полягали в тому, що відповідач інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та наданні позивачу не в повному обсязі, відповідач приховав інформацію про вартість послуг на користь третіх осіб (страховиків, нотаріусів тощо); про варіанти погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність, та обсяги; про можливість дострокового повернення кредиту та його умови, чим фактично відповідачем заведено в оману позивача - неправомірними;

- визнати дії відповідача під час укладання кредитного договору від 26.09.2008 р. між ВАТ "Ерсте Банк" і громадянином України ОСОБА_3 №014/17847/2/23406, що полягали в тому, що відповідач інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закону) та надав позивачу не в повному обсязі, відповідач приховав інформацію про вартість послуг на користь третіх осіб (страховиків, нотаріусів тощо); про варіанти погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність, та обсяги; про можливість дострокового повернення кредиту та його умови, чим фактично відповідачем заведено в оману позивача такими що суперечать та ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- зобов'язати відповідача надати в письмовому вигляді позивачу інформацію, яку відповідач повинен був надати позивачу під час укладання під час укладання кредитного договору від 26.09.2008 р. між ПЗАТ "Ерсте Банк" і громадянином України ОСОБА_3 №014/17847/2/23406 інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закону) інформацію про вартість послуг на користь третіх осіб (страховиків, нотаріусів тощо); про варіанти погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність, та обсяги; про можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

В обґрунтування позову зазначав, що 26 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк», було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 303600 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами терміном до 25 вересня 2028 року для придбання нерухомості.

Посилаючись на те, що банк у порушення вимог закону не надав детального розпису загальної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, що може розглядатися як прояв нечесної підприємницької практики та порушує його права як споживача. Окрім того, договір укладено з порушенням ряду вимог Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема відповідач не повідомив його про можливість надання кредитних послуг в національній валюті - гривні.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 19.01.2015 р. за згодою позивача допущено заміну відповідача з Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" на товариство з обмеженою відповідальністю "Грифон Капітал".

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 14.05.2015 р. позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог про визнання недійсним кредитного договору від 26.09.2008 р., укладений між ВАТ "Ерсте Банк" і ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні поданий уточнений позов від 14.05.2015 р. підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду повідомлення позичальника про умови споживчого кредиту від 26.09.2008 р., посилаючись на безпідставність позову просила у його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв до суду не направляла.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом установлено, що 26 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк», було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 303600 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами терміном до 25 вересня 2028 року для придбання нерухомості.

Як вбачається з договору про відступлення права вимоги №1 від 31 січня 2014 року укладеного між публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал», ПАТ «Фідобанк» відступило своє право грошової вимоги до фізичних осіб-позичальників та всі інші права ТОВ «Скай Кепітал»

Відповідно до договору про відступлення права вимоги №9 від 29 квітня 2014 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал» та товариством з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал», ТОВ «Скай Кепітал» відступило своє право грошової вимоги до фізичних осіб-позичальників та всі інші права ТОВ «Грифон Капітал».

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 по справі № 15рп/2011, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, враховуючи, що за умовмами укладеного між сторонами договору, кредит надавався на придбання нерухомості, тобто на споживчі цілі, тому, на правовідносини, пов'язані з його укладенням поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Також, відповідно до положень п. п. 2.1., 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

Згідно з п.п.3.7., 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за №168 якщо умовами кредитного договору передбачено або допускається використання кількох альтернативних варіантів надання банківських послуг, які є супутніми до кредитної операції (зокрема погашення заборгованості готівковими коштами до банку або шляхом безготівкового розрахунку), банк зобов'язаний надати клієнту вичерпну інформацію про вартість кожного з альтернативних варіантів надання послуг. У разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману є нечесною підприємницькою практикою. Нечесна підприємницька практика забороняється.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 26.09.2008 р. вбачається, що позивач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, форми та видів його забезпечення, тощо, а також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту, відомостей щодо процентної ставки, комісії за надання та обслуговування кредиту, мінімальної щомісячної суми платежу та строку кредитування, про що свідчить його підпис (а.с. 6-8).

Окрім того, як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_3 ознайомилась під підпис із повідомленням позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту» від 26 вересня 2008 року, що є додатком №1 до Кредитного договору від 26.09.2008 р. та складає його невід'ємну частину, чим засвідчила свою обізнаність щодо наявних в установі ВАТ "Ерсте Банк" умов кредитування, короткого опису відмінностей між ними, в тому числі - щодо власних зобов'язань за кожним із них, та отримала всі необхідні роз'яснення.

Згідно ст. ст. 627, 638 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи свідчать, що позивач до банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору не звертався, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, представник позивачки не надав суду будь-яких належних доказів на підтвердження введення її в оману ВАТ "Ерсте Банк", а також на підтвердження того, що умови кредитного договору є несправедливими та надання не в повному обсязі інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яке саме по собі не свідчить про введення особи споживача в оману.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до товариство з обмеженою відповідальністю "Грифон Капітал", третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про визнання дії неправомірними та зобов"язання надати письмову інформацію - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота