АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/533/15 Головуючий в суді І інстанції: Никифоров Є.О.
Категорія: 42 Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, який діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Цюрупинської районної державної адміністрації, про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, який діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, про виселення, посилаючись на те, що 20.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 136350 грн. та у забезпечення виконання зобов'язання за договором передав квартиру АДРЕСА_1, у іпотеку.

Позивач зазначав, що рішенням суду від 08.08.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, проте, незважаючи на письмове повідомлення, відповідачі у добровільному порядку звільняти житлове приміщення відмовляються.

Посилаючись на викладене, уточнивши у ході судового розгляду справи позовні вимоги позивач просив суд виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки предметом розгляду даної справи є виселення, а не звернення стягнення на майно.

У письмових запереченнях на подану апеляційну скаргу ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_3, ОСОБА_5 її доводів не визнала, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.03.2008 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 136350 грн., строком до 20.03.2028 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за укладеним договором ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 серпня 2012 року ухваленого у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено, що іпотечний кредит надано ОСОБА_3 у іноземній валюті, а саме доларах США.

Зазначена обставина встановлена судом та визнана сторонами, що відповідно до положень ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Цим же рішенням суду від 08 серпня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

На час звернення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з позовом про виселення, рішення суду від 08.08.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки виконано не було.

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунхоз» від 25.04.2014 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачі зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, загальна площа якої не перевищує 140 кв.м., і використовується ними як постійне місце проживання, а також те, що у їх власності не знаходиться інше нерухоме майно.

Відповідно до Закону України від 3 червня 2014 року № 1304 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Отже, обов'язковою умовою застосування зазначеного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність іншого нерухомого житлового майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позовна вимога про виселення знаходиться у безпосередньому зв'язку зі зверненням стягнення на іпотечне майно, яке протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника), а також, вказаний в договорі предмет іпотеки використовуюється як місце постійного проживання відповідачів, іншого житла вони не мають, тому підстави для виселення останніх відсутні.

Обставини, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду щодо цього, апеляційна скарга не містить, тому доводи апеляційної скарги, як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Посилання апелянта на те, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на правовідносини щодо виселення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки рішення суду від 08.08.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час не виконане, а вимога про виселення знаходиться у безпосередньому зв'язку зі зверненням стягнення на іпотечне майно, яке протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово відчужене.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: