РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С., Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, 3-тя особа п'ята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, Харківської міської ради, 3-тя особа п'ята Харківська державна нотаріальна контора та просив постановити рішення, на підставі якого встановити факт, яким визнати, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 доводиться рідною матір*ю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року в м. Харкові; встановити юридичний факт, яким визнати, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_5 доводиться рідним батьком ОСОБА_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 03 вересня 2007 року 5-ю ХДНК, реєстровий номер 1-1770 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав в цілому по праву власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 10 вересня 1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року за місцем свого постійного проживання та реєстрації - АДРЕСА_1

Заповіту на належне їй майно ОСОБА_4 не залишила.

Після її смерті залишився один спадкоємець першої черги за законом - її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час смерті ОСОБА_4 , її син, який є батьком позивача, ОСОБА_6 постійно проживав і був зареєстрований разом зі спадкоємцем. Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) фактично прийняв спадщину після смерті матері, поховав її, вступив в управління та володіння спадковим майном, але спадщину в нотаріальній конторі не оформив.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року за місцем свого постійного проживання - АДРЕСА_1 Але в свідоцтві про смерть вказано, що актовий запис про смерть №2631 від ІНФОРМАЦІЯ_11 року зроблено на ім'я ОСОБА_5, замість «ОСОБА_5».

Той факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_4 доводиться рідною матір*ю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, в судовому засіданні підтвердять свідки.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_13 року. Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Позивач з дитинства і по теперішній час, у тому числі і на час смерті батька, постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 Він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном, успадкував усі належні батькові речі, які знаходились в будинку. Але позивач не оформив належним чином спадщину після смерті бабки та батька.

Крім того, в свідоцтві про народження позивача батько вказаний як ОСОБА_5, а в свідоцтві про смерть, як ОСОБА_5

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин.

Крім того, як зазначає позивач, відповідно до довідки КП «ХМБТІ» №7767 від 13.09.2012 року, спірний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 на теперішній час зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим 03.08.2007 року 5-ю ХДНК,

Своє право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями відповідач отримав таким чином:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року була задоволена заява ОСОБА_8 (матері відповідача) про оголошення особи померлою. Своїм рішенням суд оголосив померлою ОСОБА_9, яка до 1979 року постійно проживала за адресою АДРЕСА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року був задоволений позов ОСОБА_8, діючій в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, встановлено факт належності ОСОБА_4, оголошеній померлою рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року, правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 яке видано 10.09.1963 року Жовтневим райжилуправлінням на ім'я ОСОБА_4. Визначено ОСОБА_8 додатковий строк на подання заяви в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про прийняття спадщини за законом після смерті його прабабки ОСОБА_9

На підставі даного рішення, 5-ю ХДНК була прийнята заява ОСОБА_8 про прийняття спадщини за законом на ім'я ОСОБА_2 від 03.09.2007 року, реєстровий № 1-1770.

Про вищезазначені обставини позивачу стало відомо під час розгляду справи в суді, після чого за його апеляційними скаргами, ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 28.02.2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року скасовано, заява ОСОБА_8 залишена без розгляду.

Рішення від 27.10.2006 року також було скасовано, рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 року в позові ОСОБА_8 про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено по суті.

Отже підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 від 03.09.2007 року 5-ю ХДНК на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 було рішення Жовтневого районного суду від 26.01.2006 року та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року, які на теперішній час скасовані, ухвала та рішення апеляційного суду Харківської області набрали законної сили.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що вказане свідоцтво є недійсним.

Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_10 заявлений позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину своєї неявки суд не повідомили. Раніше від представника відповідача ОСОБА_11 надходила заява про закриття провадження у справі, яка ухвалою суду від 20.10.2014 року залишена без задоволення. ( а.с. 120-125)

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину не явки суд не повідомив, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просив справу розглянути у його відсутність, прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник 3-тьої особи 5-тої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу та постановити рішення у відсутності сторін, що не з'явилися.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної справи та справи № 2-280/2011, вважає заявлений ОСОБА_1 позов обґрунтованим та задовольняє його, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав в цілому по праву власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 10 вересня 1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова. ( справа № 2-280/11 (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 померла про що в Книзі реєстрації смертей від 30.10.1978 року зроблено відповідний актовий запис за № 9992. ( а.с. 12)

Як зазначає представник позивача, після смерті ОСОБА_4 залишився один спадкоємець першої черги за законом - її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки за № 183-01-64 від 22.04.2008 року вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_14 року в селі Писарівка Вовчанського району Харківської області. Його батьками є: батько - ОСОБА_12, мати - ОСОБА_4. ( а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_15 року народився ОСОБА_1. Згідно свідоцтва про народження його батьками зазначені: батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7. ( а.с. 9)

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_6, однак в свідоцтві про смерть вказано, що актовий запис про смерть №2631 від ІНФОРМАЦІЯ_11 року зроблено на ім'я ОСОБА_5, замість «ОСОБА_5».

Дійсно, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, в Книзі реєстрації смертей ІНФОРМАЦІЯ_11 року зроблено відповідний актовий запис за № 2631 про смерть ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_5. ( а.с. 11)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 пояснили, що вони знають сім*ю ОСОБА_6 більш ніж п'ятдесят років, так як були сусідами. Свідкам достовірно відомо, що в будинку АДРЕСА_1 постійно проживали ОСОБА_4, її син ОСОБА_5, онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_15. Головною у їх сім*ї була ОСОБА_4, а після її смерті в 1978 році будинок на себе прийняв її син ОСОБА_5. Останній в спірному будинку жив постійно, а після смерті матері вступив в управління та володіння будинком, дбав про нього, ремонтував.

ОСОБА_5 помер у 1996 році. Після його смерті в будинку залишився проживати його син ОСОБА_1, який також прийняв на себе всі зобов'язання щодо утримання будинку.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, які більше сімдесяти років є сусідами позивача, в судовому засіданні підтвердили факт того, що у будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4, її син ОСОБА_5, онук ОСОБА_1 (який є сином ОСОБА_5.)

Перша померла ОСОБА_4 Після її смерті в будинку залишилися проживати її син ОСОБА_5 та онук ОСОБА_1

ОСОБА_5 після смерті матері фактично прийняв спадщину, так як став дбати про будинок, ремонтувати його, користувався городом.

Після смерті ОСОБА_5 будинок перейшов у користування його сина ОСОБА_1, який також в будинку постійно проживав, дбав про нього.

Також свідки підтвердили той факт, що ОСОБА_4 була матір*ю ОСОБА_5, а він в свою чергу батьком ОСОБА_1

Вищезазначені обставини також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_18, який є троюрідним братом позивача ОСОБА_1

Таким чином, свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_16 в судовому засіданні однозначно підтвердили факт родинних стосунків, а саме, що ОСОБА_4 була рідною матір*ю ОСОБА_5, а останній був батьком ОСОБА_1.

Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами передбачено п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Судом встановлено, що встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року його батька ОСОБА_5, а отримати документи, що підтверджували б даний факт не є можливим.

За положеннями ч. 1 ст. 234 ЦПК у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

На підстави вищенаведених доказів, суд дійшов висновку про наявність зазначених у положеннях ст. 234, 258 ЦПК України підстав для встановлення факту родинних відносин.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_4 , її син ОСОБА_5 постійно проживав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, поховав її, вступив в управління та володіння спадковим майном, але спадщину в нотаріальній конторі не оформив.

Приймаючи до уваги, що відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, при постанові рішення суд поряд с нормами Цивільного кодексу України в редакції 2004 року застосовує норми Цивільного кодексу Української РСР у редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Даним судовим рішенням визнано, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4, а отже спадкоємцем за законом першої черги.

Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 підтвердили, що після смерті ОСОБА_4, її син ОСОБА_5 залишився проживати в будинку АДРЕСА_1, дбав про нього, ремонтував, тобто фактично прийняв спадщину.

Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного архіву від 16.02.2015 року за № 335/01-21, за наявними в нотаріальному архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ 5-тої ХДНК за 1978-1990 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року гр. ОСОБА_4, яка мешкала в АДРЕСА_1, до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. ( а.с. 208-210)

Згідно відповіді 5-тої ХДНК за № 337/01-16 від 11.02.2015 року, за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах 5 ХДНК, з 1991 року по теперішній час, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_17 року (визнана померлою згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року) ОСОБА_9, яка за життя мешкала за адресою АДРЕСА_1, була заведена спадкова справа № 970/2006 року, в якій знаходиться заява від 12 грудня 2006 року про прийняття спадщини за законом від неповнолітнього ОСОБА_2, що діяв зі згоди матері ОСОБА_19; заява від 03 серпня 2007 року від неповнолітнього ОСОБА_2, що діяв зі згоди своєї матері ОСОБА_19, про оформлення спадкового права та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якого видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 серпня 2006 року, за реєстровим № 1-1770, гр. ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Дана інформація стосовно спадкової справи № 970/2006 після померлої ОСОБА_9 вказана у зв'язку зі збігом її місця проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4. ( а.с. 196-199)

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_5. ( а.с. 11)

Як було встановлено в судовому засіданні після його смерті залишився єдиний спадкоємець за законом першої черги, його син ОСОБА_1, який проживав та після смерті батька залишився постійно проживати в будинку АДРЕСА_1 дбав про нього, ремонтував, тобто фактично прийняв спадщину.

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Крім того, факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 у спірному будинку підтверджується записом у домовій книзі, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні, та копією паспорта громадянина України на ім'я позивача. ( а.с. 7, 8, 173)

З відповіді 5-тої ХДНК за № 336/01-16 від 11.02.2015 року вбачається, що згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ після померлого ІНФОРМАЦІЯ_16 року ОСОБА_5, 1929 року народження, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавалися, спадкова справа не заводилася. ( а.с. 200-202)

Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача оформити право власності на будинок АДРЕСА_1 позивач не може, оскільки він на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.09.2007 року 5-тою ХДНК, реєстровий № 1-1770 належить ОСОБА_2.

Як вбачається з копії спадкової справи № 970/2006 неповнолітній ОСОБА_2 зі згоди матері ОСОБА_19 12 грудня 2006 року подав до 5-тої ХДНК заяву про прийняття спадщини після смерті прабабки ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_17 року.

Дані заяви були подані на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року по справі 22-о-15/2006 за заявою ОСОБА_8, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, зацікавлена особа Харківський міський відділ реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції про оголошення померлою ОСОБА_9, яка постійно мешкала за адресою АДРЕСА_1, яким заява була задоволена та ОСОБА_9 була оголошена померлою та на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року по справі № 2-4837/2006 за позовом ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до територіальної громади м. Харкова про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яким позов був задоволений, встановлений факт належності ОСОБА_9, оголошеній померлою рішенням Жовтневого районного суду м Харкова від 26.01.2006 року, правовстановлюючого документу у вигляді свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, яке було видане 10.09.1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова на ім'я ОСОБА_4; визначений ОСОБА_8 додатковий строк в три місяці на подання заяви в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті його прабабки ОСОБА_9. ( справа № 2-280/11 а.с. 52-87)

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року скасовано і ухвалене нове рішення, яким в позові ОСОБА_8, діючий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до територіальної громади м. Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. ( а.с. 13-15)

Рішення набрало законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.02.2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року скасовано, заява ОСОБА_8 залишена без розгляду. ( а.с. 19)

Ухвала набрала законної сили.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що спадкодавцем була ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті залишився спадкоємець першої черги, її син ОСОБА_5, який спадщину прийняв у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, так як фактично вступив у володіння майном.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв його син ОСОБА_1, який також спадщину прийняв фактично, так як усе життя проживав у спірному будинку та зареєстрований в ньому.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частина 1 ст. 215 ЦК України зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 були рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року та від 27.01.2006 року, які скасовані апеляційним судом 28.02.2011року та 16.08.2011 року відповідно, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 03 вересня 2007 року 5-ю ХДНК, реєстровий номер 1-1770 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 повинно бути визнано недійсним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 11, 15, 60, 208-210, 212-215, 234, 235, 256, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 524,527,529,548,549 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст..ст. 203, 215 ЦК України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, 3-тя особа П'ята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, яким визнати, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 доводиться рідною матір*ю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м. Харкові.

Встановити юридичний факт, яким визнати, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року є рідним батьком ОСОБА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 03 вересня 2007 року 5-ю ХДНК, реєстровий номер 1-1770 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович