Справа № 752/3365/15-ц
Провадження № 4-с/752/50/15
У Х В А Л А

Іменем України

25.05.2015 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Олійник А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві,

встановив?

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києвіз приводу зняття арешту з майна 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить йому на праві спільної часткової власності, накладений в рамках виконавчого листа №2-345418 від 23.01.2004 року, виданого Голосіївським районним судом. В обґрунтування вимог заявник вказав, що на момент звернення до суду виконавче провадження закінчено у зв'язку із добровільним виконанням судового рішення, про що було винесено постанову державним виконавцем від 28.02.2007 року. З викладених у скарзі підстав (а.с.2-4) просив її задовольнити в повному обсязі, зобов'язавши суб'єкта дії якого оскаржуються зняти арешт з квартири і зобов'язавши вилучити заборону №39143300 з ЄДР обтяжень об'єктів нерухомого майна.

В судовому засіданнізаявника підтримав скаргу, просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Суб'єкт, дії якого оскаржуютьсята стягувачне прибули в судове засідання, повідомлені належним чином про дату і час судового розгляду скарги, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями /а.с.28-29/.

Ст. 385 ЦПК України визначено строки для звернення із скаргою.

Згідно системного аналізу вказаної норми та керівних роз'яснень судів касаційної інстанції, законодавцем встановлено два строки для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, зокрема скаргу може бути подано до судуу 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Постанова державного виконавця, що може бути оскаржена до суду, надсилається сторонам виконавчого провадження, тому початок строку на оскарження в кожному разі повинен визначатися з моменту одержання постанови заінтересованою особою, оскільки цей момент може бути встановленим за відміткою засобів зв'язку, за розпискою або іншими способами.

Враховуючи, що скаргу заявником подано до суду 16.02.2015 року, за умови відсутності доказів щодо своєчасного направлення боржнику листавід 23.01.2015 року про відмову у знятті арешту на нерухоме майно, а суд не вбачає підстав для вирішення судом питання про поновлення строку звернення до суду, оскільки вважає його не пропущеним, що у свою чергу підтверджується матеріалами цивільної справи.

Суд заслухав заявника, дослідив матеріали справи, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінив усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 383 ЦПК України законодавчо визначено право на звернення із скаргою до суду. Так, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Виходячи з системного аналізу вказаної норми ключовим моментом є судовий контроль за виконанням судових рішень під час їх виконання.

Судом достовірно встановлено та не оспорюється заявником ОСОБА_1, що на момент звернення останнього до суду зі скаргою на суб'єкта дії якого оскаржуються виконавче провадження 755/14з примусового виконання виконавчого листа №2-345418 закінчено, що у свою чергу підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2007 року /а.с.5/.Вимоги щодо скасування вказаної постанови державного виконавця з приводу її винесення з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» заявником перед судом не порушувалось, а відтак відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1

Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 3,11,31 ЦПК України лише заявнику належить право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права, в тому числі визначення предмету та правових підстав заявленої, у тому числі, скарги, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст.4 ЦПК є обов'язком суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

А відтак, суд вважає за необхідне роз'яснити заявникові про можливість повторного звернення до суду з аналогічною скаргою чи/або позовом, попередньо визначившись зі способом захисту порушеного або оспорюваного права, належним відповідачем - порушником його прав, обґрунтувавши відповідними доказамипро неправомірні дії останнього.

На підставі наведеного, керуючисьЗаконом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 15, 58, 60, 208-210, 293-296, 386-388 ЦПК України,-

ухвалив:

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Н.М. Сальникова