Справа № 375/838/15 Головуючий у І інстанції Литвин О.В.
Провадження № 22-ц/780/5192/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 18 17.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк" на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 06 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 31.01.2013 року між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Ляшенко О.В. був укладений кредитний договір № 5958 за умовами якого банк видає позичальнику платіжну картку миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, зі строком дії 2 роки, відкриває спеціальний картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривні та здійснює її обслуговування. 31.01.2013 року було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої банк надав позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 8000,00 грн. на строк з 31.01.2013 року по 31.01.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32% річних на споживчі цілі. Зазначає, що банк виконав свої зобов'язання перед позичальником, а відповідач скористався кредитною лінією, не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, яка станом на 13.03.2015 року складає 15020, 86 грн., що складається з: заборгованість по кредиту 6434,44 грн., заборгованість за процентами 2484,57 грн., пені за прострочення сплати кредиту 3412,20 грн., пені за прострочення сплати процентів 619, 26 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по кредиту 1560,12грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах 321, 29 грн., трьох процентів річних, згідно ст. 625 ЦК Ураїни, по заборгованості за кредитом 159, 95 грн.. трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України по заборгованості за процентами 29,03 грн. У зв'язку з цим просить стягнути на свою користь з відповідача загальну суму заборгованості в сумі 15020,86грн. та судовий збір в дохід держави.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 06 липня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14416,86 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» просить змінити рішення в частині задоволення позову частково і задовольнити позов повністю, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 15020,86 грн., посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оскільки відповідачем жодних дій направлених на задоволення вимог банку не здійснено, а заборгованість по кредитному договору в повному обсязі не погашена, банк має право вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку, крім того відповідач визнав позовні вимоги повністью.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором яка складається з заборгованість по кредиту 6434,44 грн., заборгованість за процентами 2484, 57 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по кредиту 1560, 12 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах 321, 29 грн., трьох процентів річних, згідно ст. 625 ЦК України, по заборгованості за кредитом 159,95 грн.. трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України по заборгованості за процентами 29,03 грн. заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Крім того суд першої інстанції вважав за необхідне застосовувати спеціальний строк позовної давності визначений п.1.ч.2 ст. 258 ЦК України в один рік та стягнув пеню в межах зазначеного строку позовної давності в розмірі 3024,36грн за прострочення основного зобов'язання та 501,28грн за прострочення сплати відсотків.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 31.01.2013 року між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Ляшенком О.В. був укладений кредитний договір № 5958 за умовами якого банк видає позичальнику платіжну картку миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, зі строком дії 2 роки, відкриває спеціальний картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривні та здійснює її обслуговування (а.с. 6-8).

31.01.2013 року було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої банк надав позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 8000,00 грн. на строк з 31.01.2013 року по 31.01.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32% річних на споживчі цілі (а.с. 9-10). На виконання своїх зобов'язань за кредитним договором банк надав позичальнику кредит, що підтверджується випискою по СКР (а.с. 15-17). В свою чергу відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, яка станом на 13.03.2015 року складає 15020,86 грн., що складається з: заборгованість по кредиту 6434,44 грн., заборгованість за процентами 2484,57 грн., пені за прострочення сплати кредиту 3412,20 грн., пені за прострочення сплати процентів 619,26 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по кредиту 1560,12 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах 321, 29 грн., трьох процентів річних, згідно ст. 625 ЦК України, по заборгованості за кредитом 159,95 грн.. трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України по заборгованості за процентами 29,03 грн. ( а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність про стягнення неустойки складає 1 рік.

В правовій позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (у справі № 6-738цс15), зазначено, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем не подавалась до суду заява про застосування спеціальних строків позовної давності до вимог позивача про стягнення пені.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (у справі № 6-738цс15) за власної ініціативи застосував спеціальні строки позовної давності до вимог про стягнення пені, не звернувши уваги на те що в матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позову (а.с.39).

З урахуванням, наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо застосування строку позовної давності до пені та не врахував того, що відповідач не звертався до суду з заявою про застосування строків позовної давності та така заява відсутня в матеріалах справи, а суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. (за подачу апеляційної скарги) та 121,80 грн. за подачу апеляційної скарги, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 06 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, пр-т. Перемоги, 41, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 15020,86 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 365, 40 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: