У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду

м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, про визнання шлюбу недійсним,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 17 грудня 1999 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка ОСОБА_5.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської від 09 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 листопада 2011 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

11 червня 2011 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер.

Вказувала, що відповідачка та ОСОБА_4 ніколи разом не проживали, не вели спільне господарство, шлюб був фіктивний і укладений з метою заволодіння майном, тому просила визнати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсним.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 грудня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові відповідно до вимог ст. 40 СК України з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки позивачка не довела факт фіктивності шлюбу, укладеного 11 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, про визнання шлюбу недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік