Номер провадження: 22-ц/785/1135/15
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Панасенкова В.О.

суддів: Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

29 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 серпня 2005 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальниці кредит у сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається з підписаною відповідачкою Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідачка в свою чергу зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами щомісячно. У порушення умов кредитного договору позичальниця не виконує належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року склалась заборгованість в розмірі 26802,98 грн., у тому числі: 4791,29 грн. - заборгованість за кредитом; 20259,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1252,52 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, та на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, позивач просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, проти позову заперечував й в своїх поясненнях зазначав, що Банк пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Справа розглядалася судом першої інстанції неодноразово.

Останнім рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмолено.

В апеляційній скарзі позивач, Банк, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить скаргу відхилити у зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, Банку, пояснення на апеляцію представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанцуії встановлено, що 21 серпня 2005 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальниці кредит у сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається з підписаною відповідачкою Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 9-10, 11-15, 15-17).

Згідно умов кредитного договору строк дії платіжної картки - 21 серпня 2006 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH), тому дія картки закінчилась 21 серпня 2006 року.

Згідно наданим Банком розрахунком заборгованості за кредитом останній платіж здійснено відповідачкою ОСОБА_3 23 лютого 2007 року, а позов пред'явлений Банком лише 29 жовтня 2013 року (а.с. 2).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Банком пропущений строк позовної давності для захисту порушеного права, підстав поважності причин пропуску строку Банком не наведено, тому є законні підстави для відмови у позові за спливом строку позовної давності.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Посилання позивача, Банку, в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд не врахував, що строк позовної давності не пропущений, не приймаються до уваги, оскільки вони є помилковими.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс 14, в постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №6-127цс14, в постанові від 12 листопада 2014 року №6-167цс14, які у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" відхилити, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік