Справа № 539/351/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарях : Мирна Т.Ф., Очередько Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2.

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника ВДВС Лубенського МРУЮ- Матвієнка А.В.,

третьої особи ОСОБА_7,

представника третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи : відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_7 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи : відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_7 про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.2008 року та 09.03.2009 року між ним та відповідачами були укладені договори позики. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2009 року та рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2011 року з відповідачів стягнено заборгованість за цими договорами в сумі 76 248 грн. 00 коп. Разом із тим, в зв'язку з порушенням відповідачами умов договорів позики щодо повернення коштів, йому були спричинені збитки у формі упущеної вигоди, оскільки позичені кошти він міг би покласти на депозитний рахунок у банку та отримувати дохід. Через протиправні дії відповідачів він був позбавлений можливості вчинити такі дії, а отже сума неотриманих відсотків за депозитом є його упущеною вигодою. Згідно довідки банку «Фінанси та кредит» від 25.11.2014 року № 4/2669, за умов укладання депозитного договору з 06.03.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 6 місяців та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 50 748 грн 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщення вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 90 922 грн 17 коп. За умов укладання депозитного договору з 10.06.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 3 місяці та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 25 500 грн 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщенням вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 39 341 грн 28 коп.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 прохав суд : стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно 130 263 грн. 45 коп. як відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, прохали його задовольнити, обґрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували, вважали позовні вимоги не обґрунтованими та недоведеними.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позивач не довів того факту, що у випадку вчасного повернення відповідачами позики він вклав би ці кошти на депозит в банку. Крім цього, ОСОБА_1 не був клієнтом банку «Фінанси та кредит», де отримав довідку, також маючи вільні кошти, ОСОБА_1 не вкладав їх на депозит. Вважав, що тривалість невиконання рішення суду про стягнення з відповідачів на користь позивача коштів зумовлена діями ВДВС.

Представник третьої особи відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Матвієнко А.В. при вирішенні спору покладався на розсуд суду, вважав, що у ВДВС не має вини в тому, що рішення суду про стягнення коштів з відповідачів на користь позивача тривалий час не виконується.

Третя особа ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечували.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 позичили у ОСОБА_1 грошові кошти : 29.10.2008 року в сумі 50748 грн. та 09.03.2009 року в сумі 25500грн. про що надали ОСОБА_1 письмові розписки.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2011 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2009 року змінено та зменшено стягнуту солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми позики із 100183, 41 грн. до 76248 грн.

Позивачем ОСОБА_1 надана довідка банку «Фінанси та кредит» від 25.11.2014 року № 4/2669, відповідно до якої за умов укладання депозитного договору з 06.03.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 6 місяців та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 50 748 грн 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщення вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 90 922 грн 17 коп. За умов укладання депозитного договору з 10.06.2009 року по грудень 2014 року з терміном розміщення вкладу на строк 370 днів, 1 раз на строк 3 місяці та два рази на строк по 1 місяцю в сумі 25 500 грн 00 коп. відповідно з виплатою відсотків в кінці строку дії депозиту та перерозміщенням вкладу на суму збільшену відповідно до суми нарахованих відсотків сума імовірно нарахованих відсотків становила б 39 341 грн 28 коп.

Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснювали, що вони спілкуються із ОСОБА_1, від якого їм стало відомо, що ОСОБА_1 позичив кошти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які тривалий час їх не повертають. ОСОБА_1 казав їм, що краще, щоб він поклав кошти у банк.

Свідок ОСОБА_12 пояснювала, що в 2007-2013 роках працювала в Укрсоцбанку , клієнтом якого був ОСОБА_1 В цей період часу ОСОБА_1 цікавився у банку, скільки міг би отримати коштів, якби вклав їх до банку.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того роду та такої ж якості.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

При обчислені розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності цих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на позивача.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснювали, що неодноразово позичали грошові кошти у ОСОБА_1 під проценти.

З довідки Лубенської ОДПІ від 10.06.2015 року вбачається, що в період часу з 2009 року по 2014 рік фізична особа підприємець ОСОБА_1 декларував певний дохід. Разом із тим матеріали справи не містять даних, щоб у даний період часу ОСОБА_1 клав будь які кошти на депозит у банку.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що вимоги про стягнення упущеної вигоди повинні ґрунтуватися на доказах, що підтверджують дійсність наміру позивача зробити вклад саме цих коштів у банк та саме на цих умовах.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач зробив би вклад саме у ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», саме тих коштів, які йому вчасно не повернули відповідачі та саме на тих умовах, про які вказано у довідці банку.

Керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю. А.