АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1567/15 Головуючий 1 інстанції: Лазюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області про затримку видачі трудової книжки, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт затримки видачі трудової книжки, оскільки повідомлення про звільнення було направлене лише 07.10.2014 року, а також вимагала вважати днем її звільнення 07.10.2014 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що дата звільнення, зазначена в трудовій книжці 06.10.2014 року, не відповідає даті надсилання 07.10.2014 року.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона (не) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела, що її право порушено і підлягає захисту.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до ст.. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що наказ про звільнення позивача датована 06.10.2004 року.

06 жовтня 2014 року позивач відсутня була на роботі у зв'язку з хворобою, що також не заперечується сторонами, а тому не змогла отримати трудову книжку у день звільнення.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року в п. 4.1 передбачено, що у разі відсутності працівника на роботі в день звільнення, власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Поштове повідомлення про необхідність отримати трудову книжку було направлено позивачу наступного дня, а саме 07.10.2014року.

Затримку відправлення поштового повідомлення про необхідність отримати трудову книжку позивач пов'язує з вимогою змінення дати звільнення і вважає, що датою звільнення є не 06.10.2014р., а 07.10.2014року, тобто день коли їй було направлено повідомлення.

Проте законодавець не пов'язує дату відправлення повідомлення про необхідність отримання працівником трудової книжки з датою звільнення, оскільки ст.. 235 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця у разі затримки видачі трудової книжки, саме видачі, не затримки відправлення вищеназваного повідомлення.

Позивач і на сьогодні відмовляється отримувати трудову книжку, пояснюючи свої дії тим, що має бути встановлений факт її звільнення 07.10.2014року.

Судова колегія враховує, що існує наказ № 295-к від 06.10. 2014 року, про звільнення ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста відділу страхових виплат з 06.10.2014року, який є чинним на сьогодення.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що суд першої інстанції встановивши факт затримки відправлення позивачу повідомлення про отримання трудової книжки, дійшов до неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судовою колегією не приймається, оскільки висновку суду першої інстанції відповідають обставинам справи, яким суд дав мотивовано правильну оцінку і дійшов до правильного висновку про відсутність затримки видачі трудової книжки з боку відповідача.

Позивач не позбавлена можливості отримати трудову книжку у відповідача, яку вона не отримує з власної ініціативи.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії