АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Одринської Т.В.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на їхню неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 до ? частини доходів. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що старша донька ОСОБА_5, яка проживає з відповідачем, вже досягла повноліття та не потребує утримання від батька.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов, просив ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати аліментів, посилаючись на те, що старша донька ОСОБА_5 продовжує навчання і фактично перебуває на його утриманні, а відповідачка вийшла заміж, проживає у власному помешканні, у зв'язку з чим у неї відпала необхідність нести витрати на оренду житла.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2015 року у задоволені обох позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 за довіреністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд не дав належної оцінки доказам, що підтверджують матеріальний стан обох сторін по справі, не з'ясував фактичний розмір грошових витрат, які несе ОСОБА_3 на утримання обох дітей, а тому зробив помилковий висновок про відсутність підстав для застосування положень ст.273 СК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 1994 року по 20 вересня 2011 року. Від шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 є повнолітньою, навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, проживає у гуртожитку (м.Харків) і перебуває на утриманні батька ОСОБА_3

Згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 грудня 2011 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання їхньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/6 усіх видів доходів.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 працюють і мають постійний дохід.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову. При цьому суд правомірно визнав недоведеними обставини, на які послався позивач по зустрічному позову в обґрунтування заявлених ним вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_3 є матеріально-правова вимога про звільнення його від сплати аліментів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_6, 2006 року народження. ОСОБА_3 у зустрічному позові як на правову підставу для задоволення його позовних вимог посилається на положення ст.273 СК України.

Наведена норма закону розміщена у главі 22 СК України, якою врегульовані правовідносини з утримання інших членів сім'ї та родичів, а саме баби, діда, онуків, правнуків, братів, сестер, мачухи, вітчима, падчерки, пасинка, інших осіб та родичів, у сім'ї яких виховувалася дитина (ст.265-271 СК України). При цьому приписи ст.273 СК України не містять відсильних норм на норми глави 15 СК України, так само як і остання не містить відсильних норм на главу 22 СК України. Оскільки нормами глави 15 СК України врегульовані правовідносини щодо обов'язку утримання батьками дитини до досягнення нею повноліття, то відповідно до ст.10 СК України аналогія закону або права до спірних правовідносин не може бути застосована.

Нормами глави 15 СК України передбачено, що обов'язок батьків з утримання їхньої неповнолітньої дитини може бути припинений, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (ст.188). Окрім того, право на утримання неповнолітньої дитини може бути припинено у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно (ст.190). Інших випадків припинення права на утримання або ж обов'язку зі сплати аліментів на неповнолітню дитину законом не передбачено.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_3 посилався на такі обставини: на його утриманні перебуває повнолітня донька ОСОБА_5, яка продовжує навчання, його колишня дружина ОСОБА_4 вийшла заміж і проживає з чоловіком, у зв'язку з чим вже не має необхідності нести витрати з оренди житла.

Перелічені обставини, про доведеність яких йдеться також і в апеляційній скарзі, могли бути підставою для зміни розміру аліментів (ст.192 СК України), проте навіть у разі їх доведеності не можуть бути підставою для ухвалення рішення про звільнення від обов'язку сплачувати аліменти.

Посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на приписи ст.273 СК України не вплинуло на правильність судового рішення по суті, отже відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути підставою для його зміни чи скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтав від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

Т.В. Одринська

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов