Справа № 199/7017/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійним, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, орган опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу недійним. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 04.11.2014 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Продавцями за цим договором купівлі-продажу квартири були ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а покупцем - ОСОБА_5. Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з однім із співвласників спірної квартири - ОСОБА_4 з 24 липня 2004 року. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу він разом з ОСОБА_4 та їх дітьми проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3. Його дружина та діти були зареєстровані у цій спірній квартирі.23 лютого 2015 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. Після розлучення їх малолітні діти залишились зареєстрованими і проживати разом із матірю у спірній квартирі, яка на той час належала на праві спільної часткової власності чотирьом особам: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 13.03.1995 року.

З 04.11.2014 року власником квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, б. 8, кв. 10, на підставі спірного договору купівлі-продажу стала ОСОБА_5. Позивач, як законний представник своїх малолітніх дітей звернувся до суду за захистом прав малолітніх доньок оскільки вважає, що спірний договір купівлі-продажу квартири укладений з порушеннями законодавства України, порушує права його дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та повинен бути визнаний недійсним. Зазначає, що договір не відповідає нормам Закону, оскільки на момент його укладання спірна квартира була місцем проживання його малолітніх дітей, а попередній дозвіл органів опіки та піклування був відсутній.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_10 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, посилаючи на те, що договір купівлі-продажу був укладений без порушення норм діючого законодавства України, діти мешкають у покращених умовах на теперішній час, а подання позову викликане неприязненими стосунками колишнього подружжя, через позов ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Просили у позові відмовити.

Інші відповідачі до судового засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки начальником управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради 29.10.2014 року було надано висновок щодо можливості зміни реєстрації місця мешкання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з адреси: АДРЕСА_2 на адресу: м. Дніпропетровськ, пров. Рожевий, буд.13. Права дітей не порушені, а навпаки, зміна місця проживання відбулась на кращі умови.

Приватний нотаріус ОСОБА_9 до судового засіданні не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2014 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9. Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з однім із співвласників спірної квартири - ОСОБА_4 з 24 липня 2004 року. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 23 лютого 2015 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти,

необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що

надається відповідно до закону.

Відповідно до ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ст. 71 цього кодексу) є нікчемним.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з листа АНД РВ в м. Дніпропетровську ГУ в Дніпропетровській області від 17.07.2015 року, ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, були зняті з реєстраційного обліку 30.10.2014 року за адресою АДРЕСА_4. Також у листі управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради 29.10.2014 року було зазначено, що управління-служба не заперечує та вважає за можливу зміну реєстрації місця мешкання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з адреси: АДРЕСА_2 на адресу: м. Дніпропетровськ, пров. Рожевий, буд.13.

Таким чином, станом на час укладання спірного договору, малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, змінили місце проживання в установленому законом порядку, тобто права користування квартирою 10 в будинку 8 по вулиці Білостоцького в м. Дніпропетровську вже не мали. Це підтверджено також матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення спірного договору купівлі-продажу квартири, де знаходиться довідка КП «ЖЕП №31» ДМС від 31.10.2014 року про відсутність зареєстрованих осіб, в тому числі і малолітніх дітей, у вищевказані квартирі. Отже, попередній дозвіл органів опіки та піклування на укладання спірного договору не потребувався.

Крім того, відповідно до акту обстеження житлових умов проживання сімї за адресою: пров Рожевий,13 в м. Дніпропетровську, складений фахівцями управління-служби у справах дітей Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради 03.11.2015 року, для дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані у вказаному житлі в установленому законом порядку з серпня 2015 року та постійно проживають з листопада 2014 року, створені необхідні умови для проживання, санітарний стан житла відповідає санітарним вимогам.

Таким чином, судом не встановлено зменшення або обмеження прав та інтересів малолітніх дітей під час вчинення спірного правочину щодо жилого приміщення.

А отже вимоги позивача в ході розгляду справи не знайшли свого законного обґрунтування, а тому суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.203, 215, 224 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 130, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійним,-відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя