У х в а л а

23 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Колодійчука В.М.

суддів: Коротуна В.М., Євграфової Є.П., Амеліна В.І., Іваненко Ю.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, передання майна в управління; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, передання майна в управління.

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 21 лютого 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 269. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2006 року в розмірі 126 815,19 доларів США з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 50 901,35 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 31 068,76 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за кредитним договором - 39 656,59 доларів США; комісія за користування кредитом - 5 188,49 доларів США, яка утворилась станом на 30 серпня 2012 року, звернуто стягнення на належний на праві приватної власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу банком вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем із встановленням початкової ціни на рівні не нижче 383 040 грн, з правом замовляти технічну інвентаризацію та брати участь у її проведенні, з правом замовлення та отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для відчуження нерухомості, з правом отримання технічного паспорту на нерухомість, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з правом замовлення та отримання витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру правочинів щодо нерухомості, правом направлення грошових коштів по договору купівлі-продажу на погашення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2006 року та з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

У задоволенні іншої частини позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

ОСОБА_1 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2011 року в справі за позовом про визнання договору недійсним, скасування рішення про оформлення права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом про визнання договору недійсним, за позовами третіх осіб із самостійними вимогами про визнання договору недійсним;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року в справі за позовом про визнання частково недійсним договору застави;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року в справі за позовом про визнання іпотечного договору недійсним в частині та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року № 11 «Про практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстав, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доданих до заяви ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2011 року, від 2 жовтня 2013 року, від 16 жовтня 2013 року на які посилається заявник, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вищевказані судові ухвали касаційної інстанції постановлені у справах, де предмет спору, зміст позовних вимог не є тотожними та ухвалені у справах за різних встановлених судами фактичних обставин, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, передання майна в управління; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним, за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.М. Коротун

Є.П. Євграфова

В.І. Амелін

Ю.Г. Іваненко