АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 683/2003/14-ц
Провадження № 22-ц/792/206/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.,

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, третя особа - відділ Державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись в суд із зазначеним позовом вказувала, що на підставі рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2012 року ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання двох синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не виконує в повному обсязі вказаного рішення суду, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, розміру стягуваних з відповідача аліментів (з яких сплачується біля 330 грн. на місяць) не достатньо на утримання двох дітей, так як це значно менше 1/2 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З _______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Цимбалюк О.В. Категорія: 48,50

Доповідач: Варвус Ю.Д.

урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач просила збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання двох синів в твердій грошовій сумі по 643 грн. на кожну дитину, але не менше, ніж 1/2 частина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей, стягнути пеню в розмірі 54504 грн. 66 коп. та судові витрати.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 22500 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його змінити в частині, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково та відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів немає, а має місце помилка посадової особи Головного управління Пенсійного фонду України, нездійснення державним виконавцем розподілу сум, що підлягають стягненню за декількома виконавчими документами, неповідомлення його, як боржника за виконавчим провадженням, про наявність та щомісячне збільшення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов, збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання двох синів в твердій грошовій сумі по 643 грн. на кожну дитину, але не менше, ніж 1/2 частина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей, стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2012 року по 25 вересня 2014 року в сумі 48000 грн. Вказує, що ОСОБА_1 умисно допустив заборгованість по сплаті аліментів, оскільки позивач повідомляла його про утворення заборгованості. Також вважає, що суд безпідставно зменшив розмір неустойки більш як в два рази, з мотивів наявності у нього ще однієї дитини, отримання доходів лише з однієї пенсії та врахування майнового стану. Відповідач ОСОБА_1 молодого віку, працездатний, отримує велику пенсію, їздить на автомобілі, відпочиває на морі, працює без офіційної реєстрації та не декларує свої доходи, є власником нерухомого майна. Крім того, згідно постанови ДВС Старокостянтинівського РУЮ від 25 березня 2014 року на все майно відповідача накладено арешт у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів, але останній грубо ігнорує заходи примусу. На її утриманні перебувають двоє спільних із відповідачем синів та донька від першого шлюбу. В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином і не має можливості працювати.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 13 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 травня 2012 року і до повноліття дітей та 1/10 частини доходу на утримання ОСОБА_4, починаючи з 25 травня 2012 року до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3. Станом на 01 жовтня 2014 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 7151 грн.05 коп., розмір якої сторонами не оспорюється.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності певних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні її позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не доведено підстав, за наявності яких, згідно статті 192 СК України, є можливість збільшити розмір аліментів на дітей, визначений за рішенням Старокостянтинівського районного суду від 13 червня 2012 року.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду, дані висновки суду ОСОБА_4 не спростовані, доказів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін не надано.

Рішення суду в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни або скасування не встановлені.

Проте, не можна повністю погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів.

Встановлено, що відповідач з травня 2013 року аліменти сплачував в менших розмірах, це передбачено законом.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, рішенням Красилівського районного суду від 13 червня 2012 року, довідками-розрахунками заборгованості по аліментах відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області, довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 14 жовтня 20014 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи з ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 22500 грн., суд першої інстанції виходив з того, що розрахований позивачкою розмір пені підлягає зменшенню, у зв'язку з майновим станом відповідача та виплатою ним аліментів на утримання ще однієї дитини від першого шлюбу.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки він зроблений без з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору та урахування вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, без урахування аліментів, які рішенням Красилівського районного суду від 13 червня 2012 року стягнуті з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_3 - досягнення дитиною трирічного віку, що призвело до неправильного застосування положень ст.196 СК України.

Оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права, колегія судів вважає за необхідне скасувати судове рішення в частині визначення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і ухвалити в цій частині нове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що аліменти за травень 2012 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 87 грн.64 коп., проте не сплатив, хоча про необхідність сплати аліментів на утримання синів знав, був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи про стягнення аліментів. Тому з 01 червня 2013 року на них нараховується неустойка (пеня) по 01 жовтня 2014 року з урахуванням внесеної відповідачем в серпні 2014 року суми 2000 грн. на погашення заборгованості.

Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01 червня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає 27532 грн.19 коп., з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року - 12069 грн.94 коп., з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2014 року - 2558 грн.02 коп. та з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2013 року - 1766 грн.26 коп., а всього за оспорюванний період - 42160 грн.15 коп. (розрахунок пені додається).

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року №6-81цс13, яка є обов'язковою для виконання судами.

Відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримує пенсію в розмірі 2242 грн.73 коп., з якої виплачує аліменти на користь ОСОБА_10 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів та на користь позивачки в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, в даний час не працює.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності та з урахуванням співрозмірності суми заборгованості по аліментам станом на 01 жовтня 2014 року та суми пені, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення стягнення з відповідача на користь позивачки розміру неустойки за прострочення сплати аліментів до 16000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2014 року в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 16000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус

РОЗРАХУНОК

неустойки (пені)

по сплаті аліментів ОСОБА_1

на користь ОСОБА_4

за період з 01 червня 2012 року по 30 червня 2014 року

місяцькількість дніввідсоткисума заборгованостісума
2012 рік
червень760?1%?671,46=5103,09
липень731?1%?671,46=4908,37
серпень700?1%?671,46=4700,22
Станом на 01.09.2014 р. погашена заборгованість в сумі 1820,05 грн. добровільно за VI, VII місяці і частину серпня 2012 р.
вересень760?1%?671,46=5103,09
жовтень730?1%?366,24=2673,55
листопад699?1%?366,24=2560,01
грудень669?1%?371,28=2483,86
Всього: 27532 грн. 19 коп.
2013 рік
січень638?1%?393,78=2512,31
лютий607?1%?300,02=1821,12
березень579?1%?175,01=1013,30
квітень548?1%?175,01=959,05
травень518?1%?175,01=906,55
червень487?1%?175,01=852,29
липень457?1%?175,01=799,79
серпень426?1%?175,01=745,54
вересень395?1%?175,01=691,28
жовтень365?1%?175,01=638,78
листопад334?1%?175,01=584,53
грудень304?1%?179,41=545,40
Всього: 12069 грн. 94 коп.
2014 рік
січень273?1%?179,41=489,78
лютий242?1%?112,13=271,35
березень214?1%?112,13=239,95
квітень183?1%?112,13=205,19
травень153?1%?283,69=434,04
червень122?1%?403,69=492,50
липень92?1%?403,69=371,39
серпень61 заборгованості немає
вересень30?1%?179,41=53,82
Всього: 2558 грн. 02 коп.
Пеня всього: 42160 грн. 15 коп.