Номер провадження: 22-ц/785/3577/15
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Железнова В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року, -

встановила:

У липні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідачів в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 796564,70 гривень, також стягнути з відповідачів суму судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальним зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту № 665/Ф03.-10/10, у відповідності з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 441000 грн. терміном користування до 30.01.2028 року зі сплатою 13,25 % річних. Відповідно до положень зазначеного договору, ОСОБА_2 зобов'язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Відповідач зобов'язання не виконує, кредит не погашає.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №03-24/830 від 31.01.2008 р., згідно з яким вона поручилась за належне виконання зобов'язань взятих на себе ОСОБА_2 та згідно з яким відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання договору.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року позов задоволений. Стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість за Договором кредиту № 665/Ф03.-10/10 від 31.01.2008 року у розмірі 796564 грн. 72 коп.

Стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача по 1827 грн. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду представник відповідачів подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-У1 від 17.09.2008 року було змінено найменування банку з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» .

Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту № 665/Ф03.-10/10, у відповідності з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 441000,00 терміном користування до 30.01.2028 року зі сплатою 13,25 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між між банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №03-24/830 від 31.01.2008 р., згідно з яким вона поручилась за належне виконання зобов'язань взятих на себе ОСОБА_2 та згідно з яким відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання договору.

Згідно з договором кредиту ОСОБА_2 зобов'язалася забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Однак, відповідач встановлені Договором терміни повернення наданого їй кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримується.

В забезпечення виконання умов вказаного договору, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед позивачем солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 відповідно до договору кредиту № 665/Ф03.-10/10,

Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Згідно з пунктом 1.1. Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках , передбачених договором кредиту.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.

ОСОБА_3 з умовами зазначеного договору ознайомлена та згодна, що вбачється з її підпису у зазначеному договорі.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 4.2. договору кредиту, у разі прострочення відповідачем ОСОБА_2 строків повернення кредиту, відповідачі сплачують позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення та згідно п. 4.3 штраф у розмірі 3 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.

Через невиконання відповідачами своїх зобов'язань, станом на 13.06.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 796564,72 гривень, з яких:

- сума заборгованості за кредитом - 404742,89 гривень;

- сума заборгованості за відсотками - 328211,31 гривень;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 10112,67 гривень;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 32513,31 гривня;

- інфляційні витрати за кредитом - 4952,23 гривень;

- інфляційні витрати за відсотками - 16032,32 гривень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання по договору не були виконані відповідачами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідачі прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконали.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку.

Ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654,00 грн.

Суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, акції якої повністю належать державі, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до п. 1.1 розмір відсоткової ставки при укладенні Кредитного договору був визначений у розмірі 13, 25%.

Пунктом 2.6.1. Кредитного договору визначено, що про намір змінити розмір процентів Кредитор зобов'язаних повідомити Позичальника не пізніше ніж за десять днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду.

08.09.2008 року Банк збільшив відсоткову ставку до 19,25% річних.

Докази того, що банк відповідно до положень п. 2.6.1. Кредитного договору надав ОСОБА_2 додаткову угоду про збільшення розміру процентів у кредитному договорі при розгляді справи в суді першої інстанції надано не було.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції від позивача витребовувалися докази укладення між Банком та ОСОБА_2 додаткової угоди про збільшення розміру процентів у кредитному договорі №665/Ф03.-10/10 укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 31.01.2008 року, а також розрахунок заборгованості за зазначеним кредитним договором виходячи з відсоткової ставки 13,25% відсотків річних передбачених пунктом 1.1 Кредитного договору №665/Ф03.-10/10 укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, позивачем надані письмові пояснення в яких зазначається, що додаткова угода між сторонами не укладалася.

Колегія вважає, позивач в односторонньому порядку підвищив розмір процентів за кредитним договором, чим збільшив обсяг відповідальності поручителя.

У постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року у справі № 6-72цс12 та від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс13 визначено, що за змістом ч.1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсязі відповідальності останнього, зокрема підвищення розміру процентів.

На підставі наведеного колегія вважає, що договір поруки укладений між позивачем та ОСОБА_3 припинився на підставі частини 1 ст. 559 ЦК України, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог до ОСОБА_3

При розгляді справи від позивача надійшов розрахунок заборгованості за кредитом виходячи з 13,25% відсоткової ставки за користування кредитом відповідно до якого заборгованість за кредитним договором складає 669 941,61 гривень з яких:

- сума заборгованості за кредитом - 404742,89 гривень;

- сума заборгованості за відсотками - 201 588,20 гривень;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 10112,67 гривень;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 32513,31 гривня;

- інфляційні витрати за кредитом - 4952,23 гривень;

- інфляційні витрати за відсотками - 16032,32 гривень.

Зазначена сума заборгованості за кредитом відповідає реальній заборгованості ОСОБА_2

Колегія вважає, що не є підставою для скасування рішення суду посилання в апеляційній скарзі на, правову позицію висловлену Верховним Судом України у справі №6-116цс13, якою врегульовані правовідносини щодо повернення певних щомісячних зобов'язань за кредитним договором, оскільки зазначена постанова нерозривно пов'язана з Постановою Верховний Суд України № 6-101цс12 від 21 листопада 2012 року в який зроблений правовий висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 у суді першої інстанції не ставилося питання про застосування строків позовної давності. Враховуючи те, що суд першої інстанції ухвалив заочне рішення суду, колегія приймає також до уваги, що ОСОБА_2 не ставила питання про застосування строків позовної давності і при розгляді справи в апеляційній інстанції. Само по собі посилання в апеляційній скарзі на Постанову Верховного Суду України №6-116цс13 не є заявою для застосування строків позовної давності.

Зазначення в апеляційній скарзі, що відповідачем ОСОБА_2 не отримувалися кредитні кошти, оскільки зазначені у кредитному договорі кошти були перераховані на рахунок ТОВ «Альянс-Жилстрой» для придбання квартири, спростовуються іншими доводами апеляційної скарги в яких зазначено, що нерухоме майна, кошти на яке перерахувала скрута ОСОБА_2 не будуються вже більше 7 років. В матеріалах справи наявний меморіальний ордер (а.с. 18) про перерахування ОСОБА_2 коштів за кредитним договором.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивач та ТОВ «Альянс-Жилстрой» на рахунок якого ОСОБА_2 перераховані кошти за кредитним договором знаходилися у змові, щоб ввести відповідачів в оману, нічим не підтверджено.

Зазначення в апеляційній скарзі, про порушення прав ОСОБА_2 як споживача умовами договору є помилкові, оскільки предметом розгляду справи не є позовні вимоги про порушення прав ОСОБА_2 як споживача послуг за кредитним договором.

Надані представником ОСОБА_2 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції фотокопії квитанції про часткову сплату заборгованості за кредитом та розрахунок заборгованості за кредитом не відповідає дійсному розміру заборгованості. При розгляді справи представник ОСОБА_2 не заперечував, що заборгованість за кредитом сплачувалася несвоєчасно, з порушенням встановленого графіку.

Пунктом 2.5 Кредитного договору передбачено, що у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених процентів за його використання, погашення заборгованості Позичальників за цим Договором здійснюється в наступній черговості:

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за Кредитом;

- строкова заборгованість за нарахованими процентами;

- строкова заборгованість за Кредитом;

- пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів.

В зв'язку з наявність у ОСОБА_2 простроченої заборгованості за Кредитом, колегія вважає, що розрахунок наданий позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, про наявність у ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 669 941,61 гривень, відповідає обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 309 ЦПК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, колегія стягує зі ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати пропорційно від розміру задоволених вимог у сумі 1536,57 грн., відповідно до положень частини 1 статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, відмовивши в задоволенні зазначених позовних вимог.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року змінити в частині стягнення зі ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат та в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суми заборгованості за відсотками визначивши, що зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у розмірі 201 588,20 гривень, в зв'язку з чим загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» складає 669 941,61 гривень з яких:

- сума заборгованості за кредитом - 404742,89 гривень;

- сума заборгованості за відсотками - 201 588,20 гривень;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 10112,67 гривень;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 32513,31 гривня;

- інфляційні витрати за кредитом - 4952,23 гривень;

- інфляційні витрати за відсотками - 16032,32 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у розмірі 1536,57 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич