УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2014 року був частково задоволений його позов та з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК імені Ілліча») на його користь була стягнута індексація заробітної плати за період з серпня 2005 року по липень 2006 року та компенсація, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, в загальній сумі 363 грн 92 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2009 року по день ухвалення рішення суду 16 жовтня 2014 року в сумі 2 500 грн з утриманням при їх виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

Посилаючись на те, що стягнута на його користь рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2014 року заборгованість з заробітної плати перерахована відповідачем на його рахунок лише 29 грудня 2014 року, що після ухвалення рішення з 17 жовтня 2014 року по 29 грудня 2014 року відповідач в порушення ст. 116 КЗпП Українипродовжував затримувати з ним розрахунок при звільненні, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8 036 грн 60 коп. та на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав 5 тис. грн.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2015 року заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ММК імені Ілліча» на користь ОСОБА_4:

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 жовтня 2014 року по 29 грудня 2014 року в розмірі 8 036 грн 60 коп.;

- на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Зобов'язано ПАТ «ММК імені Ілліча» при виконанні судового рішення утримати з нарахованого ОСОБА_4 середнього заробітку в розмірі 8 036 грн 60 коп. податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові платежі.

Стягнуто з ПАТ «ММК імені Ілліча» в дохід держави судовий збір у сумі 487 грн 20 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «ММК імені Ілліча» просить скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що позивач працював у відповідача за 40-годинним робочим тижнем, виходячи з якого затримка розрахунку з позивачем за період з 17 жовтня по 29 грудня 2014 року складає 52 робочі дні. Представник відповідача зазначену кількість днів затримки розрахунку не оспорює.

Виходячи з 52 робочих днів затримки розрахунку при звільненні та середньоденного заробітку позивача 154 грн 55 коп., середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 жовтня по 29 грудня 2014 року складає 8 036 грн 60 коп. (154,55 х 52).

Згідно з правовими позиціями, які викладені Верховним Судом України в постановах від 20 листопада 2013 року у справі № 6-114цс13, від 27 березня 2013 року у справі № 6-15цс13, від 16 січня 2012 року у справі № 6-54цс11, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-39цс11, від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60цс11, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Можливість зменшення судом таких сум може мати місце лише у разі наявності спору між сторонами про розмір належних до виплати коштів при звільненні працівника та часткового задоволенням вимог працівника про стягнення заборгованості із заробітної плати. Зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з істотністю суми заборгованості порівняно із середнім заробітком позивача не ґрунтується на вимогах закону.

Після ухвалення 16 жовтня 2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області рішення про суму заборгованості позивачу з заробітної плати спір щодо належних позивачу від відповідача сум був відсутній, а тому відповідно до ст. 117 КЗпП України підстави для зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 жовтня по 29 грудня 2014 року відсутні.

Невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2014 року справа № 6-159цс13).

Також, апеляційний суд дійшов висновку, що при звільненні позивача відповідачем порушено право позивача на своєчасний розрахунок при звільненні в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, що завдавало йому моральних страждань, оскільки протягом тривалого часу він не міг на свій розсуд розпорядитися належною йому заробітною платою, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі і звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Доводи касаційної скарги про те, що розрахунок був проведений після ухвалення рішення суду на підставі виконавчого документа та відсутня вина роботодавця у затримці проведення розрахунку не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко І.М. Завгородня