Справа №173/2509/14-ц
Провадження №2/173/230/2015
18.02.2015 м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
за участю прокурора прокуратури Верхньодніпровського району - Скасківа І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації,
ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Дитина проживає разом з позивачем, який є його рідним дядьком. Відповідач не виконує обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України як батько дитини, не займається утриманням та вихованням дитини. Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від ІНФОРМАЦІЯ_6 № Р-152 малолітньому ОСОБА_4 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено позивача опікуном. На час призначення опікуна ОСОБА_3 відбував покарання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі за вчинення злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України. Дитина батька взагалі не знає. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання свого сина ще до свого засудження. Після відбуття покарання відповідач відмовився забирати сина до себе та надав заяву про відмову від свого сина. Позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Позивачем створено всі умови для нормального розвитку та виховання дитини. Підставою даного позову позивач вважає необхідність захисту інтересів та соціальних прав малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, суду пояснив, що відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, оскільки не вважає себе батьком дитини. ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Після смерті сестри, ОСОБА_5, дитини постійно мешкає разом з позивачем та його родиною.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особи Новомиколаївської селищної ради, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Верхньодніпровської державної адміністрації, суду пояснила, що до служби у справах дітей звернувся ОСОБА_2 з метою вирішення питання про встановлення малолітньому ОСОБА_4 статусу дитини позбавленої батьківського піклування. За наслідками розгляду заяви було прийнято рішення про встановлення дитини статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуна - ОСОБА_2, оскільки батько дитини - ОСОБА_3 відбував покарання у виді позбавлення волі. Після відбуття покарання служба у справах дітей викликала ОСОБА_3 з метою вирішення питання про повернення йому дитини, проте він до служби не з'явився та поїхав на заробітки та повідомив, що не буде займатися вихованням дитини. В листопаді 2014 року ОСОБА_3 з'явився, підтвердив свою відмову від дитини, написавши відповідну заяву та повідомив, що вважає, що дитина не його. Зараз дитина постійно мешкає в родині позивача, який займається вихованням та утриманням ОСОБА_4. Представник третьої особи вважала за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина.
Прокурор проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважав за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських право щодо його малолітнього сина, оскільки відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини.
Суд вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 (а.с.8).
Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 (а.с.9).
Після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_6 розпорядженням голови районної державної адміністрації № Р-152 ОСОБА_4 було встановлено статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено йому опікуна ОСОБА_2, оскільки батько дитини, ОСОБА_3, відбував покарання у виді позбавлення волі. Також цим розпорядженням було встановлено місце проживання дитини разом з ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.6).
Після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі в серпні 2014 року ОСОБА_3 життям дитини не цікавиться, не приймає участь в його вихованні та утриманні. 28 листопада 2014 року ОСОБА_3 написав заяву про відмову від утримання і виховання малолітнього сина - ОСОБА_4. Дана заява засвідчена приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с. 7).
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської райдержадміністрації було ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.45).
Органом опіки та піклування в особі Новомиколаївської селищної ради суду було надано висновок від 11 лютого 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його дитини ОСОБА_4, оскільки встановлення опіки над дитиною буде сприяти захисту її прав та інтересів (а.с.48).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сім'ї якої проживає дитина.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не забезпечує його медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що, на думку суду, необхідно розцінювати як ухилення від виховання дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_2, з яким проживає дитина, про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав є законними та обґрунтованими.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не виконує обов'язки по утриманню свого малолітнього сина, добровільно допомогу на його утримання не надає.
Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вони позбавленні батьківських прав.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, тощо, а також право власності дитини на ці виплати. Оскільки ч. 4 ст. 67 Цивільного кодексу України визначено обов'язок опікуна вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, а малолітня дитина не може самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його користь на утримання ОСОБА_4 є законними та обґрунтованими.
При визначені розміру аліментів, суд, керуючись ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність доказів про наявність у відповідача на утримання інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина, а також ту обставину, що відповідач не має постійного місця роботи та джерела доходу, має нерегулярний, мінливий дохід. У зв'язку з чим суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме сума судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.
Також суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60 88, 212-215, 224-233, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3, (і.н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісяця, починаючи з 2 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову - відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3, (і.н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, (і.н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.
Після набрання рішення суду законної сили його копію направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко