Справа № 640/9272/15-ц
22 липня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Холявка Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод, визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,
В травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Київського районного суду м. Харкова з вимого до відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження належної їй на праві власності квартирою № 84 в будинку № 2-А по вул. Гоголя в м Харків; визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 в м Харків зі зняттям його з обліку в реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.04.2015 року на підставі договору купівлі-продажу стала власником квартири АДРЕСА_2, на момент вчинення правочину у вказаній квартирі проживали та були зареєстровані двоє осіб: власниця квартири ОСОБА_3, та її племінник ОСОБА_2 Того ж дня ОСОБА_2 придбав для себе квартиру АДРЕСА_3. Посилаючись на умови укладеного договору купівлі-продажу власниця квартири ОСОБА_3 гарантувала виселення та зняття з реєстраційного обліку всіх осіб, які проживали в строк до 28.04.2015 року. Позивач зазначає, що в день укладення договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виїхали з вказаної квартири, ОСОБА_3 з реєстраційного обліку знялась, а ОСОБА_2 залишається зареєстрованим за вказаною адресою, незважаючи на придбання ним квартири за адресою: м Харків, АДРЕСА_4. Позивач також зазначає, що реєстрація ОСОБА_2, як проживаючого в належній їй на праві власності квартирі строює для неї перешкоди в користування та розпорядженні майном на її власний розсуд, вона позбавлена можливості оформити субсидію та вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. У звязку з чим вимушена звернутися до суду з позовною заявою.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_4В, який діє на підставі договору від 22.05.2015 року, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 в м Харків на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.04.2015 року (арк. справи 4-5). Згідно п. 9 вказаного договору продавець ОСОБА_3 зобовязується зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб та звільнити квартиру 28.04.2015 року.
Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 08.05.2015 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: м Харків, вул. Гоголя, буд .№ 2-ААДРЕСА_5 (арк. справи 6).
Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.04.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 придбав у власність квартиру № 10, що знаходиться в будинку готельного типу літ «Д-4», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна (арк. справи 7-9).
Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Виходячи з положень статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Статтею 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 Цивільного кодексу України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 Цивільного кодексу України).
Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11 та від 05 листопада 2014 року по справі № 6-158цс14, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.
Згідно ч.2 статті 64 Житлового кодексу України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи: дружина наймач (власника), їх діти і батьки, членами сім'ї наймача (власника) можу бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство.
Як вбачається з матеріалів справи, угода між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 щодо порядку користування квартирою № 84 в будинку № 2-А по вул. Гоголя в м Харків не укладалась. За таких обставин, враховуючи, що право відповідача на проживання в квартирі позивача є похідним від прав колишньої власниці квартири ОСОБА_3 за згодою якої він проживав в цій квартирі, приймаючи до уваги, що новою власницею квартири з 24.04.2015 року є ОСОБА_1, у звязку з чим у відповідності зі статтею 391 Цивільного кодексу України вона має право вимагати від відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні її власністю.
Вирішуючи питання про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про виселення.
За таких обставин, обов'язок зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_2 на підставі судового рішення покладений на територіальні управління Державної міграційної служби України чинним законодавством України,у звязку з чим не потребує додаткового підтвердження в судовому порядку.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
На підставі наведеного, керуючись статтями 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України, статтями 16, 383 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 11, 60, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод, визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії МН № 305783, виданий 06.02.2002 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області) таким, що втратив право користування квартирою № 84 в будинку № 2-А по вул. Гоголя в м Харків.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачам, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях