АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2059/15 Справа № 208/6705/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Болтунової Л.М., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання права спадкоємця на відшкодування збитків та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права спадкоємця на відшкодування збитків та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач вказував на те, що 19 травня 2012 року між його сином ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір позики ВРС №223447, за умовами якого відповідач отримала 48 000 грн., що складало еквівалент 6 000 доларів США, і зобов'язалась повернути їх до 19 травня 2013 року, сплачуючи щомісячними частками не менше ніж 1 500 грн.

В той же день, у якості забезпечення зобов'язань за вказаним договором, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки ВРС №223451, за яким відповідачі передали в іпотеку належну їм квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 син помер, а до нього, як єдиного спадкоємця що прийняв спадщину, перейшло право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. 26 грудня 2013 він письмово звернувся до ОСОБА_3 з вимогою повернення боргу, попередивши про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, а також надіслав листи - повідомлення усім іпотекодавцям. Посилаючись на неповернення боргу, позивач просив визнати за ним право спадкоємця на відшкодування збитків завданих спадкодавцеві ОСОБА_8 у зобов'язаннях за договором позики, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 травня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір позики ВРС №223447, за умовами якого відповідач отримала від ОСОБА_8 48 000 грн. і зобов'язалась повернути їх до 19 травня 2013 року.

У якості забезпечення зобов'язань за вказаним договором, між ОСОБА_8 та відповідачами 19 травня 2012 року було укладено договір іпотеки, за яким останні передали в іпотеку належну їм квартиру АДРЕСА_1.

Умови договору позики ОСОБА_3 не виконала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Позивач є спадкоємцем після смерті позикодавця, прийняв спадщину у встановленому законом порядку і 29 листопада 2013 року та 20 березня 2014 року отримав ряд свідоцтв про право на спадщину за законом на майно та грошові кошти померлого, що підтверджується дослідженою судом апеляційної інстанції копією спадкової справи, заведеною третьою особою 03 вересня 2013 року (а.с.71-144).

За договором позики відповідно до ст.1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики).

Правові наслідки порушення договору позичальником передбачені ст.1050 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» (п.13) роз'яснено, що у разі смерті особи, якій були заподіяні збитки в результаті невиконання договору, до складу спадщини входить право на відшкодування як реальних збитків, так і упущеної вигоди, а до спадкоємців переходить право вибору способу відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності вартості предмету іпотеки і розміру заборгованості за договором позики, а також того, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого позичальника та факту наявності свідоцтва про право на спадщину за законом на зобов'язання, які виникли між ОСОБА_8 та ОСОБА_3

З такими висновками суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», якою роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі спадкової справи вбачається, що позивач не звертався до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадкування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях і нотаріус в оформленні такого права йому не відмовляв.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що з даним позовом до суду ОСОБА_2 звернувся передчасно, а тому в задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення підлягає зміні в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 грудня 2014 року змінити в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Болтунова Л.М.

Романюк М.М.