Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2015 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участі позивача, відповідачів ОСОБА_1, та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом .

У судовому засідання позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила про його задоволення.

Представник відповідача ММР надав заяву про розгляд справи у його відсутність , просили прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 вимоги позову не визнали, просили визнати за ними право власності на частину спадкового будинку , оскільки вони приймали участь у догляді за хворою сестрою ОСОБА_5 , витрачали свої кошти на її лікування , тому заслуговують на частину спадкового майна або компенсацію у розмірі 40 000 грн . в пам'ять про рідну сестру.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

На підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 07 травня 1982 року, домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності ОСОБА_5 29/50 часток та ОСОБА_6 21/50 часток.

Згідно Акту приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння 1975 року та рішення виконкому Центральної районної Ради депутатів трудящих від 25.07.1975 року вказаний житловий будинок був прийнятий до експлуатації з усіма надвірними будівлями.

Згідно Довідки КП ММБТІ від 29.09.2014 року , об'єкти самочинного будівництва за вказаною аресою в домоволодіння відсутні.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрами ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

15.01.2008 року ОСОБА_5 склала нотаріально посвідчений заповіт , яким заповідала належну їй на праві власності частку домоволодіння з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а також грошовий внесок ОСОБА_4 повністю. Спадкова справа після її смерті не заводилася.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа після його смерті не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний син власників вказаного домоволодіння ОСОБА_8, який є рідним батьком позивачки ОСОБА_3 Як вбачається з копії спадкової справи № 273/2012 після смерті ОСОБА_8, після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_9, позивачка відмовилася від своєї частки спадщини на користь матері.

Згідно Довідки про склад сім'ї від 15.04.2014 року за вказаною адресою з на момент смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був зареєстрований з 1991 року їх рідний син ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. На день його смерті за даною адресою ніхто з ним зареєстрований не був.

Таким чином, ОСОБА_4 був спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 та після смерті своєї матері ОСОБА_5, а саме зазначене домоволодіння в цілому.

З наданих суду квитанцій вбачається, що позивачка та її мати оплачують комунальні послуги за спірний будинок по теперішній час.

Після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 214/2014 , згідно матеріалів якої в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини подали відповідачі, племінником яких був померлий, та позивачка - після смерті рідного дядька. Заповіт відсутній.

Постановою державного нотаріуса від 18 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті рідного дядька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно - на 21/50 часток вищевказаного житлового будинку за ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст.ст. 1261 - 1263 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька , так і з боку матері. У третю чергу - рідні дядько та тітка спадкодавця.

За правилами ч. 3 ст. 1266 цього Кодексу, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень статтей 549, 560, 561,562 ЦК УРСР в ред. 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 на 21/50 часток вказаного домоволодіння, оскільки проживав в спадковому будинку, фактично володів та опікувався ним . Згідно вказних положень закону, отримання свідоцтва про право на спадщину було правом, а не обов'язком спадкоємців.

За положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_4 ваважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5, оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини.

На підставі вищенаведеного , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 1262, 1266, 1268-1270 ЦК України, оскільки позивачка є спадкоємцем другої черги за правом представлення ( після смерті батька ОСОБА_8 - рідного брата спадкодавця) після смерті спадкодавця ОСОБА_4 і звернулася з заявою про прийняття спадщини в установленому законом порядку.

При цьому , суд не може прийняти до уваги посилання відповідачів ( які є спадкоємцями третьої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_4) на їх участь у догляді за хворою спадкодавицею ОСОБА_5 як на підставу закликання до спадкування, оскільки , по-перше, таке не має правового значення. По-друге, вони взагалі не зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті сестри, яка до того ж залишила заповіт на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати сплачені при подачі позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.А. Гуденко