АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/499/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріРибасюк О.С.

з участю: відповідачки ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

18 червня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1, яка належить йому та членам його сім'ї на підставі свідоцтва про право власності № 000832 від 16.02.1999 року.

ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2.

На земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності, відповідач ОСОБА_6 самочинно здійснила добудову до вказаної квартири з реконструкцією горища з розширенням під мансардний поверх без оформлення відповідних документів, чим порушила будівельні норми.

Своїми неузгодженими діями по будівництву ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду квартирі позивача та його сім'ї. Внаслідок незаконної перебудови було пошкоджено покрівлю та водостоки. Покрівля над квартирою позивача потребувала термінового ремонту.

Відповідач сама зобов'язувалась провести ремонт, про що власноручно написала розписку від 11.01.2013 p., але на неодноразові звернення позивача до неї не було жодної реакції та дій. Тому співвласники квартири № 3 змушені були взяти кредит в сумі 4600,00 грн. на ремонт покрівлі.

Загальна вартість робіт та матеріалів, використаних для відновлення покрівлі становить 4600,00 грн. У добровільному порядку ОСОБА_6 відмовилася відшкодувати завдану шкоду позивачу.

Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 4600,00 грн. як компенсацію за заподіяну шкоду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_7, вважаючи рішення суду незаконним та постановленим з порушенням діючого законодавства, просить його скасувати та направити справу на новий розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення з неї на користь позивача 4600,00 грн. як компенсації за заподіяну шкоду, є необґрунтованими, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло № 11405 від 16.02.2009 року, видане відділом житлового господарства Уманського міськвиконкому, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 6).

Позивач вказує, що на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності відповідачка ОСОБА_6 самочинно здійснила добудову до квартири АДРЕСА_2, з реконструкцією горища з розширенням під мансардний поверх без оформлення відповідних документів.

Згідно з відповідями Інспекції ДАБК у Черкаській області від 26.09.2013 року, 25.11.2013 року, 05.03.2014 року на звернення ОСОБА_7 щодо незаконного будівництва в домоволодінні по АДРЕСА_1 представниками Інспекції 26.09.2013 року було проведено позапланову перевірку та встановлено, що за вказаною адресою власник квартири № 4 ОСОБА_6 у 2008 році самочинно здійснила добудову до вказаної квартири, приблизними розмірами 3,0 x 6,5 м, з реконструкцією горища з розширенням під мансардний поверх без оформлення відповідних документів дозвільного характеру, чим порушила абзац 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» та п. 1.6 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва».

Тут же зазначено, що за результатами перевірки складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в строк до 26.09.2014 року, порушника притягнуто до адміністративної відповідальності згідно зі ст. 244-6 КУпАП (а.с. 18,20,47). Сама постанова органу, яким відповідачка була притягнута до відповідальності, в матеріалах справи відсутня.

Отже, відомості про те, що внаслідок допущених ОСОБА_6 порушень законодавства і будівельних норм була завдана шкода майну позивача ОСОБА_7, у зазначених відповідях Інспекції відсутні.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що внаслідок незаконної перебудови було пошкоджено покрівлю та водостоки.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Згідно з копією розписки від 11.01.2013 року, ОСОБА_6 зобов'язалася в термін 01.06.2013 р. відремонтувати дах над частиною житлового будинку кв. 3, яка належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7.(а.с. 21).

Отже, у вищевказаній розписці відомості про те, у зв'язку з якими обставинами та на яких умовах ОСОБА_6 надала позивачу таку розписку та взяла на себе зазначене в ній зобов'язання з ремонту даху, відсутні. Крім того, розписка, як доказ того, що дійсно відповідачкою нанесена матеріальна позивачу шкода в зв'язку з добудовою, яка була проведена ще в 2008 році, не передбачена законом, сама ж розписка також не містить відомостей щодо виду пошкоджень даху над частиною житлового будинку, де розташовано квартира №3, співвласником якої є позивач ОСОБА_7 та щодо суми, яку необхідно було витратити чи вже витрачено на такий ремонт.

Відповідно до довідки Кредитної спілки «Кредит-Чорнобиль» від 04.05.2014 р. № 150, ОСОБА_8 отримала кредит 27 вересня 2013 року по договору № 474 в сумі 4 600,00 грн. на ремонт покрівлі (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надані суду документи щодо придбання будівельних матеріалів та замовлення робіт: Товарний чек № 97417 від 30.09.2013 р. на суму 630,42 грн. + 60,00 грн. доставка, в якому не зазначене ім'я покупця, зі штампом «оплачено»; рахунок-фактура № 08-0000172 від 24.10.2013 р. на суму 2 915,00 грн. «мінус 915,00 грн.», без відмітки про оплату, і рахунок-фактура № 08-0000271 від 20.11.2013 р. на суму 1 009,45 грн. «плюс робота 385,00 грн.», з відміткою про оплату, дописаною від руки невідомою особою, - які виписані на покупця та платника ОСОБА_9 (а.с. 14,15,16).

Дані докази вказують, що позивач вчиняв певні дії, намагаючись провести відновлювальний ремонт даху.

Разом з тим, як вказав суд першої інстанції в своєму рішенні, з чим погоджується і колегія, подані ОСОБА_7 докази не підтверджують, що саме дані матеріали були використані ним для ремонту даху над його квартирою. Не доведені ним в суді і інші обставини, зокрема: факт пошкодження даху і водостоків над квартирою АДРЕСА_1, співвласником якої є позивач, розміри пошкоджень - які конструктивні елементи даху були пошкоджені, їх кількість, характер і час пошкоджень тощо; причинний зв'язок між здійсненою відповідачем з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності перебудовою належної їй квартири № 4 у 2008 році та пошкодженням даху і водостоків над квартирою №3; факт та причини здійснення позивачем ОСОБА_7 ремонту даху і водостоків над квартирою № 3 більше ніж через п'ять років, а також розмір, розумність та необхідність витрат позивача на здійснення такого ремонту.

Колегія суддів враховує також і ту обставину, що згідно наданої відповідачкою копію заяви співвласників квартир АДРЕСА_3 від 03.04.2007 року, в тому числі й позивача, подану на ім'я Уманського міського голови ОСОБА_10, власники зазначених квартир надали письмову згоду ОСОБА_6 на реконструкцію належного їй приміщення, у тому числі і горища над своєю квартирою під мансарду (а.с. 42). Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.08.2007 р. № 362 відповідачці надавався дозвіл на проектування добудови приміщення для обладнання кухні та санвузла (а.с. 44). Згідно акту обстеження житлової квартири АДРЕСА_2 від 26.03.2008 р. № 9, виготовленого ПП «Проектсервіс», добудова до житлової квартири АДРЕСА_2 поліпшить проживання мешканцям та буде відповідати вимогам державних будівельних норм (а.с. 43). У всіх цих письмових доказах відсутні посилання на неможливість проведення добудови із-за можливого пошкодження даху над іншими квартирами, в т.ч. і над квартирою №3 чи незгода сусідів, в т.ч. і позивача, на проведення такої перебудови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вищевказані докази не є тими, що дозволяли відповідачці здійснювати будівельні роботи таким чином, як нею зроблено, і тому не спростовують висновків Інспекції ДАБК у Черкаській області щодо самочинного здійснення ОСОБА_6 добудови до вказаної квартири приблизними розмірами 3,0x6,5 м, з реконструкцією горища з розширенням під мансардний поверх без оформлення відповідних документів дозвільного характеру, та, відповідно, не підтверджують законність будь-яких будівельних робіт щодо добудови мансардного поверху над квартирою відповідача.

Разом з тим, вони є доказом того, що сусіди відповідачки, і позивач в тому числі, могли і повинні були передбачати можливі зміни на даху над їх квартирами під час проведення відповідачкою добудови та вжити відповідних заходів по відверненню небажаних наслідків, або надати діям відповідачки при проведенні такої добудови юридичного підґрунтя. Колегія зауважує, що лише після проведення добудови в 2008 році, претензії до ОСОБА_6 виникли у позивача лише на початку 2013 року.

Суттєвою в даному випадку є і та обставина, що позов до ОСОБА_6 заявив лише ОСОБА_7, тоді як згідно Свідоцтва 11405 на право власності на житло від 16 лютого 1999 року, 4/25 будинку АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про їх відношення до вказаного позову та відсутні довіреності, видані ОСОБА_7 на такий позов від їх імені.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :