Справа № 370/2028/14-ц Головуючий у І інстанції Косенко А.В.
Провадження № 22-ц/780/946/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 9 19.02.2015
У Х В А Л А

іменем України

19 лютого 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Л.В., Сушко Л.П.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області на рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області про встановлення юридичного факта прийняття участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року заявник ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаною заявою,яку мотивував тим, що працював на посаді водія в радгоспі «Володимирський» у с.Володимирівка Поліського району Київської області. Вказував, що після аварії на Чорнобильській АЕС він у складі групи водіїв був направлений для участі у роботах по ліквідації наслідків аварії і згідно наказу керівництва в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року здійснював вивіз людей та майна радгоспу «Володимирський» із с.Володимирівки в інші населені пункти Поліського району. Його визнано учасником ліквідації аварії на ЧАЕС і видано посвідчення учасника 2 категорії. Посилався, що в даний час він збирає документи для оформлення пенсії і повинен підтвердити факт виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, надавши довідку за формою 122. Однак отримати зазначену довідку він не має змоги, бо у нього відсутні первинні документи, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема табелі обліку робочого часу, маршрутні листи та розрахунково-платіжні відомості. Встановлення даного факту наобхідне йому для призначення пенсії. Посилаючись на неможливість підтвердження даних обставин будь-яким іншим способом, просив встановити юридичний факт, що він приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року, а саме здійснював вивіз людей та майна радгоспу «Володимирський» із с.Володимирівка Поліського району у села Жовтневе і Тараси Поліського району та селище Поліське.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року заяву задоволено в повному обсязі та встановлено юридичний факт участі ОСОБА_3 у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року.

Управління ПФУ у Макарівському районі Київської області подало пеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволення заяви, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що у заявника відсутні передбачені законом документи, які б підтверджували його участь уроботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року.

Учасники справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі.

УПФ у Макарівському районі до суду предстаника не направив, його неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорія 2 , що стверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1.

Також судом встанолено, що у листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ у Макарівському районі Київської області із заявою про призначення та перерахунок пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв'язку з тим, що він приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року.

Управління ПФ у Макарівському районі листом від 11 грудня 2014 року відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_1

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт участі ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року.

При цьому суд виходив з того, що такий юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками, оскільки суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Відповідно до приписів ст.256 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленумом Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається зі змісту вимог, заявник просить встановити факт його участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 27 квітня по 11 травня 1986 року, посилаючись на те, що встановити даний факт в іншому порядку він не має змоги, тоді як від встановлення цього факту залежить надання йому посвідчення особи, яка постраждалавнаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак в даному випадку законом визначено інший порядок підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для отримання відповідного статусу, а саме: згідно з абз.3 п.12 постанови Кабінету міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (з відповідними змінами), спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства, включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Тобто, законом визначено інший порядок, який дає змогу особі підтвердити факт участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в певний період чи час.

У разі незгоди з рішенням вказаної комісії, громадянин має право звернутись до суду.

Аналогічні роз'яснення містить п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмова відповідно органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду у встановленом порядку.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст.205 ЦПК України.

За положеннями п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Поскільки судом встановлено, що законом визначено інший порядок, який дає змогу особі підтвердити факт своєї участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області задоволити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: