АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача СтрижеусаА.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представників позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, -

Справа №758/6464/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1033/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися з позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнати договір дарування нежилого приміщення 3 (літера «Г») площею 404 кв.м., що складає 19/100 частин (від майнового комплексу загальною площею 2117,4 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 від 02 листопада 2011 року - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1) судовий збір на користь ОСОБА_6 в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, підтримала доводи апеляційної скарги.

Представники позивачів ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 березня 2006 року ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу було придбано у власність нежиле приміщення 3 (літера «Г») площею 404 кв.м., що складає 19/100 частин (від майнового комплексу загальною площею 2117,4 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

07 жовтня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено шлюб (а.с. 10).

02 листопада 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений договір дарування вказаного нежилого приміщення (а.с. 12-13).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року було визнано мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за якою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнають факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюб із січня 2004 року, тобто з часу набуття чинності Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України, по день офіційної реєстрації шлюбу між ними, тобто до 07.10.2006 року (а.с. 15-17).

Крім того, вказаною мировою угодою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали все майно, з чого б воно не складалось та де б не знаходилось, набуте за час проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зокрема, до такого майна належить нежиле приміщення 3 (літера «Г») площею 404 кв.м., що складає 19/100 частин (від майнового комплексу загальною площею 2117,4 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Тобто, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 СК України.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року, якою було затверджено мирову угоду між позивачами по справі, визнано факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і визнано все майно, що набуте під час спільного проживання, таким, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.1 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, оскільки нерухоме майно було відчужено за спірним договором дарування без згоди позивача ОСОБА_6І, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано його недійсним, оскільки оспорюваний договір обмежує права ОСОБА_6

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: