Справа № 324/51/14-ц
Провадження № 2/324/393/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 р. м.Пологи

Пологівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Лінник Г.О., при секретарі Івлєвій О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пологи справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.11.2005 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком, Договір, підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладеним лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплатити винагороду банку. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином порушивши умови кредитного договору та ст. 509, 526, 527, 1054 ЦК України.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.11.2013 року має заборгованість - 20415,26 грн., яка складається з: 18966,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. та 948,35 грн. На даний час відповідач продовжує ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, а тому позивач прохає суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач - ОСОБА_1 прохає відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору б/н від 03.11.2005 року, який складається з заяви, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку, укладеного між ним та КБ «ПриватБанк», отримав кредит у розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 не виконав зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з цим станом на 28.11.2013 року виникла заборгованість в сумі 20415,26 грн., яка складається з заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 18966,91 грн., штрафів, передбачених п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. та 948,35грн.

За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З п.9.12 копії Умов та правил надання банківських послуг, доданих позивачем до позову, вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. З наданої до позову копії заяви позичальника ОСОБА_1 вбачається, що договір з банком ним був укладений 03.11.2005 року, а тому він діяв до 03.11.2006 року. Згідно п.9.12 копії Умов та правил надання банківських послуг строк дії цього договору міг бути пролонгований ще на 12 місяців, тобто до 03.11.2007 року, будь-яких доказів про те, що це договір в подальшому ще міг бути пролонгованим позивачем до суду надано не було. З наданої до позову копії заяви позичальника ОСОБА_1 також вбачається, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки, а кінцевий строк дії картки встановлений у серпні 2008 року. Згідно п.п. 3.1.3. п.3.1. доданої позивачем до позову копії Правил користування платіжною карткою, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, визначених договором. Ніяких доказів про те, що відповідачу ОСОБА_1 банком по даному кредитному договору надавалась кредитна картка з новим строком дії, позивачем до суду надано не було.

Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про захист праві споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Пунктом 7 ч.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", визначено, що у випадку, якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою по повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю, зокрема забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якої минув.

Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Крім того, оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи), у тому числі й щодо стягнення пені.

Позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла до Пологівського районного суду Запорізької області 09.01.2014 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Таким чином, відповідно до умов, укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору б/н від 03.11.2005 року, строком виконання зобов'язання за цим договором слід вважати 31 серпня 2008 року - закінчення строку дії кредитної картки, виданої відповідачу за цим договором, тому саме з цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності, а оскільки позивач звернувся до суду тільки 09.01.2014 року, тобто більше ніж через три роки з дня спливу строку виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту, то до даних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність, тому в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача в позові на положення ст.599 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, оскільки термін позовної давності починає свій перебіг від дня коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права і не залежить від наявності юридичного факту припинення зобов'язання через належне його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 610, 631 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист праві споживачів», ст. ст. 15, 57, 79, 88, 212, 215, 226 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В :

Відмовити Публічному акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20415,26 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: