Справа № 2-1782/10 Провадження № 22-ц/772/3289/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 81Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» та ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 15.10.2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаною скаргою, яку обґрунтовує тим, що 28.08.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44508315 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1782/10, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 03.06.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами. На теперішній час державний виконавець Магда С.Г. вчиняє дії, спрямовані на примусову реалізацію належної ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Так, державним виконавцем Магдою С.Г. на 07.07.2015 року був запланований примусовий вхід до вказаної квартири з метою проведення її опису та арешту для подальшого визначення вартості та передачі даного нерухомого майна на торги, про що заявника було повідомлено 23.06.2015 року.

Зазначена квартира була придбана заявником за спільні кошти в період шлюбу з ОСОБА_4 та є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться інша цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «БМ Банк» та ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», про визнання права власності на спільну частку майна подружжя, де предметом спору, серед іншого, є зазначена квартира, на яку з метою забезпечення позову було накладено арешт. В разі задоволення вказаного позову, за ОСОБА_4 буде визнано право власності на ? частку спірної квартири АДРЕСА_1 та у разі реалізації з прилюдних торгів цієї квартири, як власності заявниці, будуть порушені законні права та інтереси третіх осіб.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 просила суд визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, спрямовані на проведення процедури опису та арешту квартири АДРЕСА_2 для подальшої її оцінки та передачі на торги.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від

15.10.2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 було відмовлено за її безпідставністю.

ОСОБА_2оскаржила зазначену ухвалу суду, вважає, що вона порушує вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства України, при її ухвалені не були зясовані обставини, які суд вважає встановленими, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, наслідком чого є істотні порушення та невірне застосування судом норм права. Просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Так, в ході розгляду скарги встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-1782/10, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 03.06.2014 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 28.08.2014 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 519/090608 від 09.06.2008 року у розмірі 5 276.193, 21 грн. та за кредитним договором № 473/280308 від 28.03.2008 року у розмірі 646 163,15 грн.

Як видно з кредитного договору № 519/090608 від 09.06.2008 року, укладеного між ТОВ БМ Банк та ОСОБА_2, наданий кредит був споживчим і забезпечений умовами договору іпотеки від 28.03.2008 року та договору поруки № 473/280308 від 28 березня 2008 року ( т.1 а/с8). Договір поруки № 473/280308 від 28 березня 2008 року було укладено між ТОВ БМ Банк, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а/с 12 т.1).

За кредитним договором № 519/090608 від 09.06.2008 року, укладеним між ТОВ БМ Банк та ОСОБА_2, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 500 000 дол. США для придбання нерухомості ( т.2 а/с 27).

В забезпечення цих кредитних зобовязань, ОСОБА_2 передала в іпотеку придбану на кредитні кошти квартиру АДРЕСА_3, відповідно до договору іпотеки № 519/090608 від 09.06.2008 року (т.2 а/с33).

З копії свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 012067 вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Клєблєєва) зареєстровано 04.07.1987 року (т.3 а/с 5), тобто вищезазначені кредитний договір та договір іпотеки, а також договір купівлі-продажу квартири від 09.06.2008 року (а/с 6 т.3), були укладенні ОСОБА_2 в період її перебування в шлюбі з ОСОБА_4

Відкривши виконавче провадження № 44508315 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1782/10, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 03.06.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами № 519/090608 від 09.06.2008 року та № 473/280308 від 28.03.2008 року, державний виконавець у відповідності з нормою ст. 27 Закону України Про виконавче провадження приступив до примусового виконання рішення суду, оскільки, як видно з ухвали Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2015 року про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення (т.3 а/с18), ОСОБА_2, отримавши 05.09.2015 року копію постанови державного виконавця, у якій було надано 7 днів строку для добровільного виконання рішення суду, ОСОБА_2 добровільно даного рішення суду не стала виконувати. І 30.09.2014 року державний виконавець Магда С.Г. здійснила вихід до АДРЕСА_4 для опису та арешту даної квартири для виконання рішення суду, як це передбачено ст. 32 Закону України Про виконавче провадження.

Маючи наданий судом дозвіл на примусове входження до вказаної житлової квартири, державний виконавець проводила примусове виконання рішення суду у відповідності до норм Закону України Про виконавче провадження і її дії, спрямовані на проведення опису та арешту майна ОСОБА_2 законні та грунтуються на вказаних нормативних документах.

Як правильно судом зазначено, заявник не вказала у своїй скарзі, які саме її права порушують зазначені дії державного виконавця.

При цьому, колегія суддів, повністю погоджується з судом першої інстанції в тому, що відсутні підстави для задоволення скарги та в тому, що не можуть бути такими підставами, викладені у скарзі роздуми заявника про можливе задоволення позову ОСОБА_4 та можливу реалізацію з прилюдних торгів квартири.

Відповідно до норми ст. 383 ЦПК України, на яку посилалася ОСОБА_2 у своїй скарзі, вказано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення було порушено їх права чи свободи.

Тобто, уже порушено і їх права чи свободи, а не права третіх осіб, які самостійно мають право оскаржувати дії державного виконавця, оскільки треті особи є стягувачами іншою стороною виконавчого провадження. Враховуючи, що треті особи є стягувачами, то виконання рішення навпаки захистить їх інтереси, а не нашкодить їм.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що посилання апелянта в апеляційній скарзі на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи - не знайшли свого підтвердження, судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка і ухвала постановлена з додержанням вимог закону, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької областиі від 15.10.2015 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 20 днів з дня її проголошення до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно ОСОБА_6