Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 26.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого остання отримала кредит на суму 2000 доларів США на термін до 24.12.2009 року.

Даний кредитний договір забезпечено договором поруки від 26.06.2008 року між ПТА КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 32 740,77 грн., яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Тячівського районного суду від 25 листопада 2014 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив його у апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що суд безпідставно застосував строки позовної давності, оскільки п.6.8 Кредитного договору та п.12 Договору поруки такий строк збільшено до 5 років. Також вказує, що строк позовної давності переривався внаслідок часткової сплати боржником заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Банку, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 26 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого остання отримала кредит на суму 2000 доларів США на термін до 24.12.2009 рок (а.с.17-23).

З метою забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 26.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором (а.с.29, 30).

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 4097,72 долари США, що за курсом 7.99 станом на 04.08.2013 року еквівалентно 32 740,77 грн., яка складається з: 1344,09 Доларів США заборгованості по тілу кредиту; 2528,70 доларів США заборгованості по процентам, 31,29 доларів США штраф (фіксована частина), 193,64 Долари США штраф (процентна складова) (а.с.7-9). Правильність такого розрахунку відповідачами фактично не оспорюється, а відтак береться до уваги колегією суддів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Однак згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.6.8 Кредитного договору строки позовної давності за вимогами щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, за даною Угодою встановлюється Сторонам тривалістю 5 (п'ять) років.

Таким чином, підписавши кредитний договір, сторони збільшили строк позовної давності до п'яти років.

З даним позовом банк звернувся до суду 27.08.2013 року, тобто в межах п'ятирічного строку позовної давності встановленого сторонами.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник періодично здійснював проплати по кредитному договору, зокрема в березні-квітні 2010 року, березні 2012 року, травні-червні 2013 року, що свідчить про визнання ним свого боргу та має наслідком переривання строку позовної давності згідно ч.1 ст. 264 ЦК України. Внаслідок такого переривання перебіг позовної давності починається заново.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що по даній справі позивачем не пропущено строки позовної давності, а відтак позовні вимоги до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог банку до поручителя ОСОБА_3 зважаючи на наступне.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п'ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові №6-170цс13 від 17.09.2014 року, і такий висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Таким чином, оскільки в даному випадку в договірі поруки не встановлено строк його дії і банком не пред'явлено вимог до поручителя на протязі шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то такий договір поруки є припиненим.

При цьому п.12 Договору поруки згідно якого сторони дійшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду із вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цією угодою, встановлюється протягом 5 років, жодним чином не впливає на факт припинення поруки, оскільки встановлений ч.1 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк не є строком позовної давності, є преклюзивним та не може бути продовжений чи збільшений сторонами.

Таким чином у задоволенні позову до поручителя слід відмовити через безпідставність, а не у зв'язку із спливом строків позовної давності, як про це зазначив суд першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по даній справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги на загальну суму 491,11 грн.

Керуючись ст.ст. 256-259, 264, 599 ЦК України, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2014 року скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 32 740 (тридцять дві тисячі сімсот сорок) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір на в розмірі 491 (чотириста дев'яносто одна) гривня 11 (одинадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді