Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2015 Справа №607/20315/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

за участі секретаря Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на 1/3 частину житлової квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_4. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати, після чого відкрилась спадщина до складу якої входить вказана частка квартири. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на значене майно, у його видачі їй було відмовлено з підстав наявності у правовстановлюючому документі на квартиру розбіжності у прізвищі матері, де замість «ОСОБА_4» вказано «ОСОБА_4», що і змусило її звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та з мотивів, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди позивачки, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів.

Приватний нотаріус Тернопільського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, оглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 червня 1971 року, актовий запис № 13, здійснений у с. Ілавче, Теребовлянського району Тернопільської області.

25 червня 1998 року ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_2 і обрала прізвище чоловіка - «ОСОБА_4». Про вказане свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, актовий запис № 648, здійснений 25 червня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 02 січня 2014 року, актовий запис № 04.

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить частка у квартирі АДРЕСА_1.

Вказане стверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 2003 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно розпорядження (наказу) від 20 серпня 2003 року № 36329, відповідно до якого за померлою та її чоловікам, на праві спільної сумісної власності зареєстрована квартира АДРЕСА_1 . Однак у цьому свідоцтві прізвище ОСОБА_4 вказано як «ОСОБА_4».

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

Судом не встановлено наявності домовленості між ОСОБА_4 та її чоловіком, щодо часток в праві власності на вказану квартиру, а тому при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного із них.

Отож частка ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 складала 1/3 і саме на неї відкрилась спадщина після смерті останньої.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У частині 1 ст. 1261 ЦК України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка є дочкою ОСОБА_4, про що свідчить фотокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29 листопада 1993 року; актовий запис № 2875, здійснений 29 листопада 1993 року у відділі ЗАГСу Тернопільської міської адміністрації.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виконуючи дану вимогу закону позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частину житлової квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, однак у його отриманні їй було відмовлено.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином позивачкаприйняла спадщину за законом після смерті її матері, до складу якої входить частка у зазначеній квартирі, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оформити на це майно право власності та розпоряджатись ним. Таке порушене право ОСОБА_4 слід захистити шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 77, 213, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 368, 370, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлової квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею - 40,2 м2, в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько