Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/231/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

19.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ часток із спільної сумісної власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 жовтня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просили визначити розмір часток, які належать їм в будинку АДРЕСА_1, та виділити кожному із них частку у вказаному будинку.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що 31.01.2004 року ОСОБА_6 (продавець), ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (покупці) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 276.

За цим договором ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 набули у спільну сумісну власність будинок АДРЕСА_1. Домовленості щодо розміру часток у спільній власності між покупцями будинку не було. Відповідач ОСОБА_4 не бажає вирішувати питання щодо розміру часток у добровільному порядку.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 жовтня 2014 року у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачів, адвоката ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника відповідача, адвоката ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.01.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі №276, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали у ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 4-6).

Відповідно до п.п.1.2., 1.3 договору житловий будинок, що відчужується за цим договором, знаходиться в АДРЕСА_1 та має наступні характеристики: розташований на земельній ділянці площею 560,0 кв.м., норма землекористування на яку не встановлена; складається із: житлового будинку, позначеного на плані земельної ділянки літерою «Ааккр», і надвірних будівель та споруд, що до нього прилягають: туалет літ. «В»; гараж-сарай-літня-кухня літ. «Г»; сарай літ. «Д»; льох літ. «Д1д1»; сарай літ. «Б»; сарай літ. «Е»; силосна яма літ. «Ж»; водопровід «+»; колодязь літ. «К»; огорожа «-».

Житловий будинок, який відчужується за цим договором, саманний, обкладений цеглою, має загальну площу розміром 59,0 кв.м., в тому числі 35,0 кв.м. житлової площі.

Вказаний будинок знаходиться у приватній спільній сумісній власності сторін, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №30983537 від 16.08.2011 року (а.с. 7).

Як вбачається з висновку начальника обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Шихової В.В. №1-1234 від 20 липня 2011 року, за заявою співвласника будинку ОСОБА_2 Кіровоградським ООБТІ було проведено обстеження житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

При технічній інвентаризації встановлено: житловий будинок з надвірними будівлями належить по 1/3 частині ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 31.01.2004р.

При обстеженні виявлено, що власниками самовільно побудовано: прибудова літ. "а 1" ( 9,22x2,30 )+(2,70х2,06) - 2009 р.п., після чого загальна площа збільшена на 14,4 кв.м і складає 73,4 кв.м, житлова площа складає 35,3 кв.м.

Для вирішення питання про узаконення самовільного будівництва власникам запропоновано звернутись до управління містобудування, архітектури з подальшим зверненням до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Кіровоградській області з виготовленим технічним паспортом та довідкою про належність (а.с. 54).

З технічного паспорту та висновку ТОВ «Експертно-технічного бюро» № 9 від 21 травня 2014 року вбачається, що згідно заяви ОСОБА_4 інженером з івентаризації нерухомого майна ОСОБА_10 було проведено обстеження житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

При обстеженні виявлено самочинно збудовані: прибудова літ. «аі» ((9,22х2,3)+(2,ЗхЗ,05)) - 2009р., житлова мансарда літ. «А1» (10,52x6,4) - 2009р.

Загальна площа по житловому будинку літ. «А» збільшена на 73,8 кв.м і складає 132,8 кв.м; в тому числі житлова площа збільшена на 57,0 кв.м та складає 92,3 кв.м. Для вирішення питання про узаконення самочинного будівництва замовнику запропоновано звернутись до державної інспекції архітектурно-будівельного контролю в Кіровоградській області з виготовленим технічним паспортом (а.с. 41).

23.02.2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_11 видано свідоцтво, згідно з яким 23 січня 2014 року заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_12, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, передано ОСОБА_4. Заява містила відомості щодо запрошення ОСОБА_4 у приміщення, в якому знаходиться офіс нотаріуса, для посвідчення договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 грудня 2013 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення часток зі спільної сумісної власності було відмовлено (а.с. 24-26).

Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які пояснили, що приблизно у 2004 році сторони у справі придбали будинок, який був в занедбаному стані, зробили його перепланування та добудову.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2 ст.376 ЦК).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130цс13 у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об»єкт, а і об»єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об»єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об»єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об»єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об»єкти не є об»єктами права власності (ч.2 ст.376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами ст.ст.364, 367 ЦК.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснив, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов'язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах.

Згідно з п.2.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки пов'язані з правом власності на самочинне будівництво.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: