Справа № 405/1317/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого : Циганаш І.А.

при секретарі: Возлюбленій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року, визнання незаконною та скасування постанови від 19 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого 18 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда та зобов'язання здійснити примусове виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2015 року заявник звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року з Публічного акціонерного товариство «Банк» Таврика» на його користь стягнуто 3 241 308, 20 грн. боргу за договором банківського строкового вкладу « Пенсійний «( 391-550 ) № ПСГ (391) 9114 від 04 січня 2012 року.

Постановою правління Національного банку України від 20 березня 2013 року № 97 відкликано банківську ліцензію ПАТ « Банк «Таврика», прийнято рішення про його ліквідацію, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатором банку призначено Соловйову Н.А.

На момент прийняття Ленінським районним судом м. Кіровограда рішення, тимчасова адміністрація ПАТ «Банк» Таврика» та повноваження уповноваженої особи Фонду припинились, а ліквідаційна процедура з 21 березня 2013 року лише розпочалась.

19 квітня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист № 405/1317/13-ц про стягнення з ПАТ «Банк» Таврика» на його користь вказаної суми боргу.

25 квітня 2013 року ним виконавчий лист пред'явлено до виконання відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

30 квітня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві - Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження, постанова направлена до ПАТ « Банк «Таврика» для самостійного виконання рішення суду, роз'яснені наслідки невиконання.

17 травня 2013 року державним виконавцем виконавче провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із відкликанням ліцензії ПАТ «Банк «Таврика» та запровадження процедури ліквідації - закінчено, повідомлено про те, що оригінал виконавчого документу направлений першому адресату, тобто ліквідатору ПАТ «Банк» Таврика».

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2014 року дії державного виконавця Бялого М.Г. при винесенні 17 травня 2013 року постанови про закінчення виконавчого провадження визнано неправомірними, постанову скасовано.

17 лютого 2014 року виконавче провадження відновлено, державним виконавцем зобов'язано ліквідатора ПАТ « Банк Таврика» повернути виконавчий лист № 405/1317/13-ц від 19 квітня 2013 року, як зазначено в постанові для належної організації та подальшого проведення виконавчих дій.

Повторна вимога державного виконавця від 12 березня 2014 року про повернення виконавчого листа, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатором ПАТ « Банк Таврика» Соловйовою Н.А. не виконана.

05 червня 2014 року за заявою державного виконавця Ленінським районним судом м. Кіровограда виданий дублікат виконавчого листа № 405/1317/13-ц від 19 квітня 2013 року, який 12 червня 2014 року повторно пред'явлений ОСОБА_1 для виконання відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

17 червня 2014 року державним виконавцем виконавче провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено у зв'язку з відкликанням ліцензії ПАТ « Банк»Таврика» та прийняття рішення про його ліквідацію до закінчення строку зазначених обставин.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року визнано неправомірною та зобов'язано вжити всіх заходів, спрямованих на повне та фактичне виконання рішення суду.

В своєму рішенні апеляційний суд зазначив про те, що замість того щоб після відновлення виконавчого провадження 17 лютого 2014 року та розпочати виконання рішення суду, державний виконавець Бялий М.Г. не вчинив передбачених законом виконавчих дій, що призвело до його невиконання і допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2014 року дії державного виконавця Бялого М.Г. при винесенні 17 червня 2014 року постанови про зупинення виконавчого провадження визнано неправомірними, постанову скасовано як незаконну.

Після відновлення виконавчого провадження 19 січня 2015 року державним виконавцем Бялим М.Г. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку відкликанням ліцензії ПАТ «Банк« «Таврика» та призначення ліквідаційної процедури.

В якості обґрунтування посилається на Постанову Правління Національного банку України від 20 березня 2013 року № 97 та п.3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції згідно Закону № 78-УІІІ ( 78-19) від 28.12.2014 року.

При цьому державний виконавець припиняє чинність арешту майна боржника, скасовує інші заходи примусового виконання рішення, копію постанови разом з оригіналом виконавчого документу направляє уповноваженій особі Фонду гарантування фізичних осіб.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження державним виконавцем згідно постанови відбулось в черговий раз лише з підстав запровадження Національним банком України ще в березні 2013 року ліквідаційної процедури ПАТ «Банк «Таврика», яка згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 5 продовжена до 20 березня 2015 року.

Більш того, п.3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається державний виконавець передбачає не тільки прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії, а й ліквідацію банку - боржника.

За змістом ч. 2 ст. 1 та ч.5 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

У своїй діяльності Фонд гарантування вкладів фізичних осіб керується Конституцією України та законодавством України.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження уповноваженої особи Фонду припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідації банку.

Ліквідація повинна забезпечувати захист інтересів як кредиторів так і учасників юридичної особи, тобто майна, яке наявне у юридичної особи, що ліквідується, повинно вистачити на задоволення вимог кредиторів.

Згідно статей 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

В даному випадку, вважає, що державний виконавець Бялий М.Г., не зважаючи на рішення суду, які містяться в матеріалах справи про визнання його бездіяльності та незаконності прийнятих ним рішень про зупинення та закінчення виконавчого провадження, а також зобов'язання його вчинити конкретні дії щодо примусового виконання рішення суду, протягом майже 2 років інтерпретує і застосовує норми Закону України «Про виконавче провадження» на власний розсуд, явно ігнорує положення ст. ст. 2, 6, 11, 25 ч.2, 27 ч.1, 30 ч. 2, 32 ч. 1, положення ст. ст. 52 та 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також положення Конвенції про захист прав людини та основних свобод, які зобов'язують його своєчасно вживати усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду.

В такий спосіб, державний виконавець Бялий М.Г. намагається виправдати свою бездіяльність, службову халатність та явну тяганину при виконанні рішення суду, переписка державного виконавця з представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розумінні статей 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження» не може розцінюватись як виконання судового рішення, оскільки це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Через бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. та незаконність винесеної ним постанови про закінчення виконавчого провадження йому не сплачено 3 241308,20 грн., присуджених за рішенням суду.

Державний виконавець Бялий М.Г. своєчасно не наклав арешт на рахунки банку, не здійснив ніяких заходів для опису та реалізації майна, а також стягнення коштів, які надходять на рахунки Фонду в результаті реалізації майна банку на біржах та аукціонах, які повинні спрямовуватись в першу чергу на виконання рішення суду, відшкодування витрат виконавчого провадження, в тому числі виконавчого збору.

Виконання рішення суду гарантовано Конституцією України, це принцип верховенства права, який не може бути обмежений Законами або нормативними актами, а в даному випадку черговістю задоволення вимог кредиторів.

Оскільки постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 19 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження він отримав 22 січня 2015 року, то вважає, що строк звернення до суду з даною скаргою ним не пропущений і повинен рахуватись саме з цієї дати.

Просить визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. при виконанні рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 19 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого 18 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві здійснити примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року згідно виконавчого листа № 405/1317/13-ц від 18 грудня 2014 року та сплатити йому 3 241 308, 20 грн., присуджених за ним. Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на його користь судові витрати.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялий М. Г. в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на скаргу, в яких просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, зазначив, що 20 березня 2013 року постановою правління Національного банку України № 97 відкликано банківську ліцензію ПАТ « Банк «Таврика» та прийнято рішення про його ліквідацію. Пунктом 3-1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. При цьому частиною 5 цієї статті передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, при цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. З огляду на викладене державним виконавцем 19.01.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Представник ПАТ «Банк «Таврика» в судове засідання не з'явився, надав заперечення на скаргу, в яких просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, зазначив, що 20 березня 2013 року постановою правління Національного банку України № 97 відкликано банківську ліцензію ПАТ « Банк «Таврика» та прийнято рішення про його ліквідацію.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи. Твердження скаржника, що положення п. 3-1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» може застосовуватися лише при завершенні ліквідації банку та внесені про це запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому державним виконавцем Бялим М.Г. неправомірно закінчено виконавче провадження, не відповідають дійсності та не можуть братися до уваги.

Відносини які виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються спеціальним законодавством, зокрема главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Керуючись Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема ст.26, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 28.03.2013 року відшкодував ОСОБА_1 гарантовану суму коштів за вкладом в сумі 200 000 грн. Також на виконання заяви ОСОБА_1 від 05.04.2013 року про включення до реєстру кредиторів вимога ОСОБА_1 була включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів та підлягає задоволенню в сумі 3 081 589,94 грн. згідно до 4 черговості, що відповідає частині 1 ст.52 Закону, про що ОСОБА_1 у порядку, передбаченому ч.5 ст.49 Закону України було направлено лист вихідний за № 2559/4 від 11.07.2013 року. Відшкодувавши ОСОБА_1 суму гарантовану Фондом (200 000 грн.) та акцептувавши вимоги ОСОБА_1 як того вимагає спеціальний порядок, встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», були здійснені всі передбачені та дозволені дії, які можуть застосовуватися при виведенні неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, для задоволення вимог кредиторів банку, в т.ч., в рамках виконання рішень судів щодо стягнення заборгованості.

Отже, державним виконавцем правомірно застосовано п.3-1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження № 45890787.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 405/1317/13-ц, 2/405/253/13, суд дійшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статею 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі документів, зокрема судових рішень, що видаються судами.

У відповідності до ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: п.3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;( Частину першу статті 49 доповнено новим пунктом 3-1 згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на сприяння капіталізації та реструктуризації банків», N 78-VIII ( 78-19 ) від 28.12.2014 ); 4) скасування рішення суду або іншого органу(посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ч.5 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. ( Статтю 49 доповнено частиною п'ятою згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на сприяння капіталізації та реструктуризації банків», N 78-VIII,( 78-19 ) від 28.12.2014 ).

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 25.03.2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Таврика», стягнуто на його користь грошові кошти в сумі 3 000 000 грн. за Договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» ( 391-559) № ПСГ (391) 9114 від 04 січня 2012 року та невиплачені відсотки у сумі 241 308,21 грн.

На виконання даного рішення Ленінським райсудом м. Кіровограда 19.04.2013 року було видано виконавчий лист № 405/1317/13-ц.

Згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 30.04.2013 року відкрито виконавче провадження за заявою стягувача.

В зв'язку з тим, що постановою Правління Національного банку України від 20.03.2013 N 97 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного Товариства "Банк "Таврика" відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Таврика» та призначено ліквідаційну процедуру, державним виконавцем 17.05.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого документа.

Судом встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. було винесено 17.05.2013 року постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого Ленінським райсудом м. Кіровограда 19.04.2013 року про стягнення боргу з ПАТ «Банк «Таврика» у розмірі 3 241 308,20 грн. на підставі п. 7 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення, копію постанови разом з оригіналом виконавчого документа направлено ліквідатору згідно листа № 676/1 від 17.05.2013 року, дані документи отримані ПАТ «Банк «Таврика» 29.05.2013 року.

У відповідності до постанови про виправлення описки у процесуальному документі від 28 травня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. було постановлено внести виправлення до постанови про закінчення виконавчого провадження № 676/1 (ВП 37770965) по примусовому виконанню виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2013 року по справі № 405/1317/13-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 3 241 308,20 грн. - в частині допущеної помилки, а саме: замість - керуючись п.7 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», зазначити - керуючись п.3 ч.1.ст.49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23.01.2014 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2013 року, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 17.05.2013 року задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 17.05.2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2013 року по справі № 405/1317/13-ц, з урахуванням постанови від 28 травня 2013 року про виправлення описки у процесуальному документі.

Керуючись ч.1 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем 17.02.2014 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа, де в п.2 вказано «ліквідатору ПАТ «Банк «Таврика» повернути до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві виконавчий лист Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2013 року по справі № 405/1317/13-ц , направлений на їх адресу разом з постановою про закінчення виконавчого провадження від 17.05.2013 року ВП № 37770965 для належної організації подальшого проведення виконавчих дій».

Копії постанови направлено сторонам та ліквідатору ПАТ «Банк «Таврика» згідно листа № ДВ/1 від 17.02.2014 року разом з вимогою державного виконавця за № 450/1 від 17.02.2014 року про повернення до Відділу виконавчого листа протягом десяти днів з моменту отримання даної вимоги.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 червня 2014 року в зв'язку з втратою виконавчого листа по справі видано було дублікат виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/1317/13-ц, провадження № 2/405/253/13 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Таврика» від імені та в інтересах якого діє відділення № 27 АТ «Банк «Таврика» про стягнення депозитного вкладу та нарахованих, але не виплачених відсотків за договором строкового банківського вкладу про стягнення з ПАТ «Банк «Таврика» від імені та в інтересах якого діє відділення № 27 АТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_1 грошовий вклад у сумі 3 000 000 грн., а також відсотки у сумі 241308,21 грн. за договором банківського строкового вкладу « Пенсійний » ( 391 -550 ) №ПСГ ( 391 ) 9114 від 04 січня 2012 року, а всього: 3 241 308,20 грн.

Згідно ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 липня 2014 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2014 року скасовано. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року. Зобов'язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві вжити всіх заходів, спрямованих на повне та фактичне виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц від 19.04.2013 року про стягнення з ПАТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_1 3 241 308, 20 грн. Стягнуто з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2014 року, згідно якої скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року, визнання незаконною та скасування постанови від 17 червня 2014 року про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого 19 квітня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда та зобов'язання здійснити примусове виконання рішення суду задоволено. Справу повернуто в той же суд для розгляду скарги.

Згідно ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2014 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2014 року, згідно якої в задоволенні скарги ОСОБА_1 на протиправні дії державного виконавця та виконавчої служби щодо невиконання судового рішення було відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та бездіяльність виконавчої служби задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича щодо зупинення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року. Визнано незаконною постанову від 17 червня 2014 року про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого 19 квітня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда.

З постанови про повернення виконавчого документа державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 21.11.2014 року вбачається, що виконавчий лист № 405/1317/13-ц виданий 19.04.2013 року (дублікат виконавчого листа, виданий 12.06.2014 року) про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 3 241308,20 грн. у відповідності до ч. 1 ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий до Ленінського районного суду м. Кіровограда, оскільки ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.11.2014 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2013 року та відкрито апеляційне провадження в цивільній справі за апеляційною скаргою ПАТ «Банк Таврика» ( т.2. а.с.199-200).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 25.03.2013 року залишено без змін.

Після відновлення виконавчого провадження 19 січня 2015 року державним виконавцем Бялим М.Г. знову винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог п.3-1 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з відкликанням банківської ліцензії ПАТ «Банк «Таврика» та призначенням процедури ліквідації на підставі постанови правління Національного банку України від 20.03.2013 року № 97.

При цьому державний виконавець припиняє чинність арешту майна боржника, скасовує інші заходи примусового виконання рішення, копію постанови разом з оригіналом виконавчого документу направляє уповноваженій особі Фонду гарантування фізичних осіб.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження державним виконавцем згідно постанови відбулось в черговий раз лише з підстав запровадження Національним банком України ще в березні 2013 року ліквідаційної процедури ПАТ «Банк «Таврика», яка згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 5 продовжена до 20 березня 2015 року.

Більш того, п.3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається державний виконавець передбачає не тільки прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії, а й ліквідацію банку - боржника.

Дійсно, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відповідності до ч. 2 ст. 1 та ч.5 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

У своїй діяльності Фонд гарантування вкладів фізичних осіб керується Конституцією України та законодавством України.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.

У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження уповноваженої особи Фонду припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідації банку.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що з моменту відкриття виконавчого провадження 30 квітня 2013 року до моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 19 січня 2015 року сторонам виконавчого провадження була відома постанова правління Національного банку України від 20.03.2013 року № 97 про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк Таврика» та призначення процедури ліквідації, вже ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23.01.2014 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 17.05.2013 року було задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 17.05.2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2013 року по справі № 405/1317/13-ц, з урахуванням постанови від 28 травня 2013 року про виправлення описки у процесуальному документі, неодноразово визнавалися дії або бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г неправомірними, на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 січня 2015 року державним виконавцем не виконані вимоги ст. 124 Конституції України, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України та ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: п.4- скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в даному випадку немає підстав для невиконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2013 року, однак рішення суду до сих пір не виконано, суд приходить до висновку, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. допущено бездіяльність, здійснені не всі можливі заходи, направлені на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2013 року починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження 30 квітня 2013 року до моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 19 січня 2015 року, тому скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.388 ЦПК України з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.,

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, ЗУ " Про виконавче провадження ", суд,-

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року, визнання незаконною та скасування постанови від 19 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого 18 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда та зобов'язання здійснити примусове виконання рішення суду - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича від 19 січня 2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/1317/13-ц, виданого 18 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві здійснити примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2013 року згідно виконавчого листа № 405/1317/13-ц від 18 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ПАТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_1 3 241 308, 20 грн., присуджених за ним.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І. А. Циганаш