Справа №1519/2-239/11
Провадження №2/521/3775/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про встановлення недійсним правочину, визнання іпотечного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про встановлення недійсним правочину, визнання іпотечного договору недійсним.

23 липня 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси постановив рішення яким позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором задовольно,стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль» суму заборгованості згідно іпотечного договору від 29 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, під реєстровим №4760, з урахуванням процентів та штрафних санкцій в загальному в розмірі 260410,30 гривень, з яких: 198670,49 гривень заборгованість за кредитом; 1480,23 гривень заборгованість за процентами; 28098,93 гривень заборгованість за простроченими процентами; 32160,65 гривень пеня, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль» суму оплаченого судового збору в розмірі 1700,00 гривень.,стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль» суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 гривень. В задоволенні вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про встановлення нікчемності правочину, визнання іпотечного договору недійсним відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржила вище зазначене рішення суду першої інстанції.

29 жовтня 2014 року Апеляційним судом Одської області постановлено рішенням, яким, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2014 року скасовано, в задоволенні вимог ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором відмовлено. Позов ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про встановлення нікчемності правочину, визнання іпотечного договору недійсним задовольно, визнано недійсним кредитний договір № 014/3611/17/849/51 від 26 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», визнано недійсним іпотечний договір від 29 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», який на час ухвалення рішення змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відносно квартири АДРЕСА_1, та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Садова, 10/8) на користь ОСОБА_2 судові витрати: державне мито у розмірі 8,50 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 37 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 1563,48 грн., витрати на проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 911,16 грн., витрати на комісійну винагороду банку при сплаті вартості експертизи у розмірі 9,11 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1423,85 грн., а всього стягнути 3953,10 грн.

ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», оскаржило вище зазначене рішення суду апеляційної інстанції.

08 квітня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» задоволено , рішення Малиновського районного суду м.Одеси та Апеляційного суду Одеської області скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позову та пояснюючи підстави звернення до суду повноважний представник банку вказує, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений кредитний договір за №014/3611/74/84951, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 199955,00 гривень строком до 26 жовтня 2027 року виходячи з процентної ставки 12,95% річних, а остання в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.На забезпечення виконання основного зобовязання між сторонами було укладено договір забезпечення. Однак не зважаючи на взяті на себе зобовязання, боржник в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у звязку з чим банк звернувся з даним позовом до суду, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 17 вересня 2009 року в загальному розмірі 260410,30 гривень.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом, яким просила суд визнати недійсним кредитний договір № 014/3611/17/849/51 від 26 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», визнати недійсним іпотечний договір від 29 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», який на час ухвалення рішення змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відносно квартири АДРЕСА_1, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Садова, 10/8) на користь ОСОБА_2 судові витрати: державне мито у розмірі 8,50 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 37 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 1563,48 грн., витрати на проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 911,16 грн., витрати на комісійну винагороду банку при сплаті вартості експертизи у розмірі 9,11 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1423,85 грн., а всього стягнути 3953,10 грн.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги первісного позову підтримав, просил суд їх задовольнити в повному обсязі,зустричні позовні пимоги не визнав просил суд відмовити в їх задоволені.

Відповідачка та її представник, просили суд у задоволені первісного позову відмовити, оскільки кредитний договір вона не підписувала та грошей від банку не отримувала, зустрічний позов підтримали та просили суд його задовольнити, визнати недійсним кредитний та іпотечний договір та стягнути з банку судові витрати.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (в теперішній час ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений кредитний договір за №014/3611/74/84951, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 199955,00 гривень строком до 26 жовтня 2027 року виходячи з процентної ставки 12,95% річних, а остання в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

На забезпечення виконання основного зобовязання, 29 жовтня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, під реєстровим №4760, відповідно до умов якого зокрема позичальник ОСОБА_2 надає в іпотеку банку квартиру №62 в будинку під №48 по вулиці Ген.Петрова у місті Одесі, вартістю 551205,00 гривень.

Проте, згідно висновку №16998/02 судово-почеркознавчої експертизи, складеного Одеським НДІСЕ Міністерства юстиції України від 05 травня 2010 року, підписи від імені ОСОБА_2 у кредитному договорі, заяві про надання кредиту та заяві-анкеті на отримання кредиту виконані не самою ОСОБА_2, а іншою особою з намаганням наслідування підпису ОСОБА_2, ймовірніше за все «по памяті».

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Однак банком не доведено, що ОСОБА_2М підписала кредитний договір.

Окрім того, суд зобов'язав банк надати у розпорядження судового експерта документ, який підтверджує отримання ОСОБА_2 у банку кредитних коштів ( касовий ордер, квитанцію, меморіальний ордер і та інше).

Не зважаючи на вимогу суду, такий документ банком не був наданий для експертного дослідження,без пояснення причин такої бездіяльності.

Отже, до позовної вимоги банк не надав належний та допустимий доказ отримання ОСОБА_2 кредитних коштів.

Стосовно підписання іпотечного договору, ОСОБА_2 пояснила суду, що 29.10.2007 року вона здійснювала у нотаріуса оформлення вітчимом ОСОБА_6 на її ім'я квартири за адресою: ОСОБА_7 ,48, кв№62, шляхом укладання договору купівлі-продажу, по якому вона кошти не передавала. Одночасно з підписанням договору купівлі-продажу, вона підписала і договір іпотеки, юридичного призначення якого вона не розуміла, однак її було роз'яснено, що такий договір необхідно також оформити.

Цей же факт підтвердив допитаний свідок ОСОБА_6 у судовому засідання ,зазначив що ОСОБА_2 29.10.2007 року здійснювала у нотаріуса оформлення квартири за адресою: ОСОБА_7 ,48, кв№62, шляхом укладання договору купівлі-продажу, по якому вона кошти не передавала.

Відповідно до ч.1 ст 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей передбачених договором.

Відповідно до п.3.1. ст. 3 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті України» затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.04 р., касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання готівкових коштів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Окрім того,експертизою встановлено, що підписи і рукописні тексти від імені ОСОБА_2 у кредитному договорі, в заяві про отримання кредиту, в заяві-анкеті на отримання кредиту виконані не ОСОБА_2, а іншими особами.

Таким чином, не можливо вважати, що сторони уклали кредитний договір, оскільки вони не досягли згоди з усіх істотних умов договору про надання кредиту, ОСОБА_2 не здійснила дії, яка б свідчила про прийняття пропозиції банку з надання кредиту, кредитний договір, наданий банком, не є документом, що підтверджує вільне волевиявлення ОСОБА_2 на отримання кредиту з настанням відповідних правових наслідків. Відсутній належний касовий документ про отримання ОСОБА_2 готівки від банка.

Отже, саме з ОСОБА_2 оспорений кредитний договір банком не укладався.

Відповідачем власноручно підписано іпотечний договір, в якому чітко зазначено, що договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний повернути іпотекодержателю загальну суму позичкової заборгованості в розмірі 199 955 грн та сплатити проценти.

При цьому, встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, суд має виходити з того, що такий договір є вчиненим., але відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним, оскільки договор підписанний особою, яка не має на це повноважень.

Тому, кредитний договір від 26 жовтня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 є недійсним.

Відповідач наголошував на те що кредитний договір ОСОБА_2 виконувався, вона здійснювала поточні платежі. Також, на виконання кредитного договору ОСОБА_2 в іпотеку банку була передана, придбана нею 26.10.2007 року, квартира.

Однак ці твердження відповідача спростовують наявні в матеріалах справи електронної роздруківки руху по особистим рахункам, відкритих на ім'я ОСОБА_2, з яких вбачається сплата процентів від її імені та укладання договору іпотеки не є безумовними доказами укладання кредитного договору.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним, суд прийшов до висновку що ці вимоги підлягають задоволеню, з наступник підстав.

Оскільки вимоги про визнання іпотечного договору недійсним є похідними від первісного кредитного договору зобовязання, таким чином за наявності підстав визнання кредитного договору недійсним, іпотечний договір який мав забезпечувати основне зобовязання по кредитному договору, визнається недійсним.

Щодо, зустрічних позивних вимог ОСОБА_2 стосовно стягнення з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на користь ОСОБА_2 судові витрати: державне мито у розмірі 8,50 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 37 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 1563,48 грн., витрати на проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 911,16 грн., витрати на комісійну винагороду банку при сплаті вартості експертизи у розмірі 9,11 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1423,85 грн., а всього стягнути 3953,10 грн.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлагаєть задоволенню, суд вважає, що витрати, пов'язанні з розглядом справи, які понесла ОСОБА_2М підлягають стягненню на її користь з ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».

Сплата зазначених витрат, пов'язаних з розглядом справи підтверджується відповідними квитанціями, які знаходяться у матеріалах цивільної справи.

Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Відповідно до ст.ст. 3, 21, 203, 207,215,216, 236, 321, 369, 638ЦК України, та керуючись ст.ст. 5, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору та іпотечного договору задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 014/3611/17/849/51 від 26 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».

Визнати недійсним іпотечний договір від 29 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», який на час ухвалення рішення змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відносно квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Садова, 10/8) на користь ОСОБА_2 судові витрати: державне мито у розмірі 8,50 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 37 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 1563,48 грн., витрати на проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 911,16 грн., витрати на комісійну винагороду банку при сплаті вартості експертизи у розмірі 9,11 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1423,85 грн., а всього стягнути 3953,10 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ : ЦЕЛУХ А.П.