Справа № 148/2208/14-ц Провадження № 22-ц/772/799/2015Головуючий в суді першої інстанції Карнаух А. П.
Категорія 21Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Сала Т.Б.,

при секретарі: Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори, про поновлення строку звернення до суду, визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори, про поновлення їй строку звернення до суду, визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 02.08.1982 року виконкомом Журавлівської сільської ради Тульчинського району, дублікату угоди про розірвання договору дарування, виданого 12.12.2009 року Тульчинською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого 21.12.2009 року в КП «Тульчинське МБТІ» за № НОМЕР_1, їй належав житловий будинок, розташований в с. Маяки (колишнє с. Журавлівка) Тульчинського району Вінницької області. Будучи особою похилого віку, потребуючи сторонньої допомоги, догляду, у 2009 році погодилась на пропозицію відповідача щодо забезпечення її доглядом, харчуванням, утриманням житла та присадибної ділянки, а тому 25.12.2009 року уклала з ОСОБА_4 договір дарування будинку, посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори. Зазначає, що в силу свого віку, стану здоров'я при укладенні договору дарування допустила помилку у правовій природі вчиненого правочину, маючи на меті відчуження будинку за умови її довічного утримання. Про свою помилку при укладенні договору дарування їй стало відомо лише в 2014 році, після відмови відповідача на її неодноразові звернення щодо надання необхідної допомоги і догляду та консультації у спеціалістів з приводу укладеного договору. За таких обставин просила поновити їй строк звернення до суду, визнати договір дарування житлового будинку недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на нерухоме майно та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на незаконність даного рішення, неврахування судом ряду обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.12.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок, належний її на праві власності, згідно договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 02.08.1982 року виконавчим комітетом Журавлівської сільської ради за реєстровим № 47, дублікату угоди про розірвання договору дарування, виданого 12.12.2009 року Тульчинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-2007 та зареєстрованого в КП «Тульчинському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» 21.12.2009 року за № НОМЕР_1, в книзі ФЖЗ, розташований по АДРЕСА_1. Укладаючи вказаний договір, сторони стверджували, що їх волевиявлення є вільним, вони не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті договору.

Встановлено, що у 1994 році позивачкою уже укладався договір дарування будинку, проте за згодою сторін був розірваний.

Згідно довідки Територіального центру соціального обслуговування Тульчинського району від 12.08.2014 року № 10 ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 та знаходиться на обслуговуванні у відділенні соціального обслуговування, надання соціальних послуг здійснює соціальний робітник ОСОБА_6

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою порушення в момент укладання договору дарування вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, що тягнуть за собою визнання його недійсним на підставі ст. 215 ЦК України, не доведено і вчинення правочину під впливом помилки, оскільки про природу договору дарування ОСОБА_2 відомо, адже такий договір щодо свого будинку нею укладався не вперше. Окрім того, при укладанні договору дарування нотаріусом було роз'яснено його зміст та наслідки. Не знайшов, відповідно, підстав і для задоволення вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно - житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1, оскільки така реєстрація проведена у зв'язку з переходом до нього права власності за договором дарування від 25.12.2009 року, який не визнаний недійсним.

Оскаржуючи рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року апелянт вказує на неврахування судом тієї обставини, що через свій похилий вік в момент укладення договору дарування ОСОБА_2 була не в змозі дати об'єктивну оцінку майбутнім можливим наслідкам укладення такого правочину, адже мала на меті відчуження будинку на користь відповідача з передумовою про її довічне утримання та, разом з тим, не заперечує факту укладення нею саме договору дарування. Зазначає, що суд не звернув увагу на продовження користування позивачем житловим будинком, оскільки між сторонами фактично існують відносини, регульовані нормами права щодо договору довічного утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Так, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачкою уже раніше, у 1994 році, відчужувався будинок шляхом укладення договору дарування, відтак ОСОБА_2 обізнана не тільки про правові умови такого договору, але і про їх наслідки. До того ж, позивачкою факт укладення договору дарування не заперечувався, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним в силу ст. 229 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновків, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. В той самий час, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори, про поновлення строку звернення до суду, визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.О. Денишенко

Т.Б. Сало

З оригіналом вірно: