АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1230/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 639/2144/14-ц Головуючий 1 інст. - Труханович В.В.
Категорія : договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики

по апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_7, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики від 24 червня 2009 року на суму 11800 доларів США зі строком повернення частинами не пізніше 24 грудня 2009 року. Відповідачі умови договору виконали частково, повернувши у березні, квітні та травні 2010 року 900 дол.США. Загальна сума неповернутого відповідачами боргу складає 8 200 дол.США. . Також відповідачі згідно до ст. 536 ЦК України повинні сплатити на рівні облікової ставки НБУ проценти за користування грошовими коштами за період з 24 червня 2009 року по 11 березня 2014 року в сумі 3355 дол.США, на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 1056 дол.США. Загальна сума заборгованості за договором позики складає 12611 дол.США, які просить стягнути у гривневому еквіваленті в сумі 116471,04 грн. Також просить стягнути неустойку , визначену п. 4 Договору позики в розмірі 2000 грн. за кожень день прострочення платежу, починаючи з 29 листопада 2009 року по день подачі позову 11 березня 2014 року за 1563 дні в сумі 3 126 000 грн., а всього просить стягнути на користь позивача 3 242 471,04 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 147 932,83 грн., що за офійним курсом НБУ станом на 22.05.2014 р. становить 12611 доларів США, неустойку у розмірі 3126000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2014 року заочне рішення суду від 22.05.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

При новому розгляді справи в листопаді 2014 року представником відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_5 подано клопотання про застосування позовної давності. ( а.с. 121)

Позивачем ОСОБА_3 через свого представника в грудні 2014 року подано клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, поновлення строку позовної давності через наявність обставин, що унеможливлювали безпосередньо позивачеві звернутися в суд вчасно, бо 4 квітня 2011 року ОСОБА_3 змінено запобіжний засіб з підписки на невиїзд на утримання під вартою. ( а.с.129-131)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики відмовлено через сплив позовної давності.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції фактично доводи клопотання про поновлення позовної давності не розглянув, безпідставно залишив поза увагою факт перебування позивача ОСОБА_3 під вартою в умовах, за яких він обмежений у можливості реалізації свого права на особисте , а не через представника, звернення до суду про повернення відповідачами боргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 24 червня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір позики на суму 11800 доларів США зі строком повернення позичальниками солідарно боргу частинами по 300 дол.США не пізніше 24 липня 2009 року, 24 серпня 2009 року , 24 вересня 2009 року , 24 жовтня 2009 року, 24 листопада 2009 року , та суми в 10300 доларів США не пізніше 24 грудня 2009 року. За умовами п.4 цього Договору позики у разі прострочення будь-якого платежу позичальники повинні сплатити солідарно позикодавцю неустойку у розмірі 2000 грн. за кожен день прострочення. Позов до суду про стягнення заборгованості з позичальників за договором позики від 24 червня 2004 року ОСОБА_3 подано через представника 12 березня 2014 року. (а.с.10, 2)

Згідно ст. ст.. 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 526, 530,631 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони встановили як строк дії договору позики від24 червня 2009 року , так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі 10300 дол.США підлягав виконанню в строк не пізніше 24 грудня 2009 року. Також сторонами не заперечується , що в останнє сплата позичальниками сум на погашення позики мала місце у серпні 2010 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом (ч. 1 ст. 261 ЦК України) перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України) Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оцінюючи встановлені у справі обставини відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд першої інстанції виходив із недоведеності наявності поважних причин для пропущення позовної давності для звернення до суду про стягнення боргу за договором позики, укладеним на строк до 24 грудня 2009 року, перебіг якої розпочався в серпні 2010 року вчиненням відповідачами дій, що свідчать про визнання ними свого боргу , та про що позикодавцю було відомо.

Доводи позивача щодо визнання поважними причинами пропущення позовної давності, в тому числі і взяття позивача під варту 4 квітня 2011 року , судом першої інстанції перевірялися і не визнанні обставинами для поновлення позовної давності відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :