Справа № 484/3190/15-ц
Провадження № 2/484/1392/15 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання - Панчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору № 001-14078-190407 від 19.04.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2335,00 грн., на умовах визначених Договором.

Відповідно до п. 2.3. Договору за користування Кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 24 % в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору.

А також, за ведення кредитної справи Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 3,6 % в місяць, п. 2.5 Договору.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 2335 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 12941687 від 19.04.2007 року та рахунок-фактура № ПРМ-41 від 01.03.2007 року.

Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором.

Станом на 13.07.2015 року Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Таким чином, станом на 13.07.2015 року за Відповідачем по укладеному з TOB «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору № 001-14078-190407 від 19.04.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 1309,61 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 130,12 грн.; заборгованість за відсотками: 2,65 грн.; заборгованість за комісіями: 1176,84 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, проте позивач в позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність їхнього представника, позов підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно 19.04.2007 року між банком та ним був укладений кредитний договір. В червні 2007 року ним був внесений останній платіж в рахунок погашення заборгованості. Просить застосувати строки позовної давності, оскільки остання сплата була проведена в 2007 році, тобто на даний час сплив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Норма ст. 261 ч. 5 ЦК України передбачає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З розрахунку позивача зрозуміло, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідачем було внесено 2007 року, крім того строк дії договору закінчився 18.06.2008 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 19.04.2007 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 2335,00 грн., на умовах визначених Договором.

Відповідно до розрахунку та самого кредитного договору строк дії кредитного договору закінчився 18.06.2008 року, тобто в червні 2011 року сплив термін позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості.

Таким чином, відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а тому виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, керуючись ст. 5 ч. 1 п. 22 ЗУ ,,Про судовий збір» не здійснив оплату суми судового збору, оскільки від сплати судового збору звільняється зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Виходячи з приписів ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-14078-190407 від 19.04.2007 року в сумі 1309,61 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а якщо було подано, то після перегляду справи судом апеляційної інстанції, в разі якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів після проголошення рішення всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: