РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/2048/15-ц

Провадження № 2/700/272/15

03 серпня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкур С.Д.

при секретарі: Сіденко Н.П.

за участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши в порядку заочного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Журжинецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 жовтня 2013 року помер його батько ОСОБА_2. Він після смерті батька прийняв спадщину, але не може оформити її в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, а тому звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України з ухваленням заочного рішення.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з таких підстав.

19 жовтня 2013 року у віці 71 року помер ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть від 21 жовтня 2013 року.

З свідоцтва про народження позивача від 12 липня 1967 року, рішення Лисянського районного суду від 05 листопада 2014 року справа №700/1066/14-ц про встановлення юридичного факту, що набрало законної сили вбачається, що померлий ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1.

Таким чином, згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем за законом в першу чергу і у встановленому порядку прийняв спадщину, інші спадкоємці спадщину не приймали.

Постановою Державного нотаріуса від 03 вересня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з відсутністю документів на будинок.

Згідно довідки сільської ради №636 від 12 вересня 2014 року, за померлим ОСОБА_2, який помер 19.10.2013 року рахується житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Харитонова, 11 в с. Журжинці Лисянського району на земельній ділянці площею 0,60 га.

Проте, на даний будинок вістуні правопідтверджуючі документи, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку від 21 грудня 1993 року не пройшов державну реєстрацію і на даний час право власності на будинок не зареєстровано в електронному реєстрі прав власності.

Оскільки будинок придбаний в 1993 році, то до даних правовідносин застосовуються вимоги законодавства, що діяло на час його придбання. Отже, сам по собі факт реєстрації будинку в сільській раді, свідчить про набуття права власності на будинок, зокрема можливість ним розпоряджатися.

Крім будинку до складу спадкової маси входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошові вклади на рахунках в Ощадбанку.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За таких обставин, в звязку смертю спадкодавця, позивач як спадкоємець позбавлений можливості надати нотаріусу дані про реєстрацію права власності на спадковий будинок, оскільки на померлого дане право зареєструвати вже не можливо. Отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 16, 25, 392, 1261, 1268, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на таке майно:

- житловий будинок з надвірними спорудами №11 по вул. Харитонова в с. Журжинці Лисянського району Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,60 га.;

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :04:001:0274 площею 2,7381 га., що належала померлому 19.10.2013 року ОСОБА_2 на підставі державного акту від 18.09.2003 року серії ЧР № 027528;

- грошові кошти на вкладах відкритих на імя ОСОБА_3 в установі ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10023/0152 на рахунках № 5072 в сумі 2075 грн. 85 коп., №6523 в сумі 20 000 грн. 00 коп., № 6523 в сумі 5251 грн. 18 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд.

Суддя Пічкур С.Д.