УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України, Державної інспекції сільського господарства України до ОСОБА_6, Київського національного університету культури і мистецтв, державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» про визнання недійсним диплому, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України, Державної інспекції сільського господарства України звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 30 серпня 2005 року подав до Київського національного університету культури і мистецтв заяву про вступ на заочну форму навчання за спеціалізацію «правознавство». У заяві ОСОБА_6 зазначив, що в нього вже є вища освіта, здобута в Державному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського, та на підтвердження вказаного факту надано завірену копію диплому від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом ректора від 29 серпня 2005 року № 828с ОСОБА_6 зараховано до Київського національного університету культури і мистецтв на спеціалізацію «юрист». За результатами проходження навчання в період з 2005 року до 2007 року, відповідачу присвоєно кваліфікацію «юрист» та видано диплом спеціаліста від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з тим, перевіркою установлено, що ОСОБА_6 у Державному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського ніколи не навчався та диплом про вищу освіту від ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не видавався. Таким чином, відповідачем при вступі до Київського національного університету культури і мистецтв подано завідомо неправдиві дані щодо наявності у нього вищої освіти та подано підроблений диплом.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд визнати недійсним диплом спеціаліста від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданий Київським національним університетом культури і мистецтв ОСОБА_6 та зобов'язати останнього повернути вказаний диплом позивачу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року позов заступника прокурора Одеської області задоволено частково. Визнано протиправними та недійсними дії Київського національного університету культури і мистецтв з оформлення та вчинення усіх дій щодо видачі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 диплому спеціаліста, про отримання у цьому навчальному закладі повної вищої освіти за спеціальністю «правознавство» та здобуття кваліфікації юриста. Роз'яснено та визначено порядок належного виконання цього рішення суду, встановивши, що з набранням цим рішенням законної сили втрачає правову силу документ про освіту, а саме - диплом спеціаліста, виданий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 Київським національним університетом культури і мистецтв про отримання ним у цьому навчальному закладі повної вищої освіти за спеціальністю «правознавство» та здобуття кваліфікації юриста. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними та недійсними дій Київського національного університету культури і мистецтв з оформлення та вчинення усіх дій щодо видачі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 диплому спеціаліста та роз'яснення і визначення порядку належного виконання рішення суду, а також стягнення судового збору, скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Одеської областіпорушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій з ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 при вступі до Київського національного університету культури і мистецтв подав завідомо неправдиві дані щодо наявності у нього повної вищої освіти, що відповідно було правовою підставою для укладення з ним договору про надання освітніх послуг з отримання другої вищої освіти, а тому дії університету підлягають визнанню протиправними та недійсними.

Крім того, суд звертав увагу, що на диплом про вищу освіту приписи норм щодо правочинів не розповсюджуються, а отже такого способу захисту, як визнання диплому недійсним законодавством не передбачено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що частково задовольнивши позов, районний суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, які в установленому процесуальним законодавством порядку не заявлялися.

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 47 Закону України «Про освіту» в редакції, яка діяла на момент навчання відповідача, післядипломна освіта забезпечує одержання нової кваліфікації, нової спеціальності та професії на основі раніше здобутої у закладі освіти і досвіду практичної роботи, поглиблення професійних знань, умінь за спеціальністю, професією. Післядипломна освіта здійснюється закладами післядипломної освіти на договірних засадах з підприємствами, установами, організаціями з урахуванням державного контракту (замовлення). Форми, терміни і зміст навчання, методичної та науково-дослідної діяльності визначаються закладами післядипломної освіти за погодженням із замовником.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ректора від 29 серпня 2005 року № 828с ОСОБА_6 - для проходження післядипломної освіти як особу, яка мала повну вищу освіту, - зараховано до Київського національного університету культури і мистецтв до Інституту доуніверситетської підготовки та післядипломної освіти на спеціалізацію юрист, на підставі власної заяви. У вказаній заяві відповідач зазначив, що в нього намомент подання заяви наявна повна вища освіта, здобута в Державному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського, та на підтвердження цього надано завірену копію диплому про вищу освіту від ІНФОРМАЦІЯ_1, серія НОМЕР_1, за спеціальністю «Педагогіка і методика середньої освіти, фізика».

Як вбачається, за результатами проходження навчання за скороченим терміном з 2005 по 2007 рік, відповідачу згідно із рішенням Державної екзаменаційної комісії присвоєно кваліфікацію «юрист» та видано диплом спеціаліста, серія НОМЕР_2 (реєстраційний НОМЕР_3) від ІНФОРМАЦІЯ_2.

В ході проведення перевірки додержання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» прокуратурою Одеської області установлено, що відповідно до листа від 03 червня 2014 року Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського ОСОБА_6 у зазначеному закладі ніколи не навчався та вказаною установою диплом про вищу освіту від ІНФОРМАЦІЯ_1, серія НОМЕР_1 не видавався.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що наказ про зарахування ОСОБА_6 було видано з порушенням встановленої законом процедури, з огляду на що рішення Державної екзаменаційної комісії про присвоєння відповідачу кваліфікації «юрист» та видачу диплому є безпідставним.

Крім того, згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Всупереч зазначеним нормам процесуального права, суди попередніх інстанцій не вирішили спір в межах заявлених позовних вимог та відповідно не вирішили питання чи слід позов задовольнити.

Допущені судами порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, з огляду на що судові рішення судів попередніх інстанцій на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук