Справа №442/867/15-ц
Провадження №2/442/556/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, а саме неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4, що проживає АДРЕСА_1. Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матір'ю ОСОБА_2, що проживає АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою 18.09.2013 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. За останній рік між ними як подружжям постійно виникали незгоди через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та введення господарства, що негативно впливали на їхні відносини та виховання старшої дитини - сина ОСОБА_3. Особливо часто між ними виникали непорозуміння щодо відсутності часу та бажання відповідача більше приділяти уваги сину. Відтак відповідачка створювала конфліктні ситуації, що впливали на виховання їхнього сина. Для того, щоб син отримував достатньо батьківської уваги та любові він весь час після роботи проводив з ОСОБА_3, аби якось компенсувати постійну зайнятість матері молодшою дитиною. Відповідачка з дочкою переселились до своє матері по сусідству, так як їй потрібна допомога у догляді за молодшою дитиною. Сина вона залишила йому у їхньому будинку, пояснюючи, що не хоче дитині змінювати звичне місце проживання.

Вони припинили сімейні відносини, сім»я розпалась і кожен живе окремо, своїм особистим життям. Вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме їхнім інтересам.

Позивач та його представник позовні вимоги пітримали, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задоволити.

Відповідачка позов визнала, пояснивши, що син більше прихильний до батька, а дочка до неї, визначення запропонованого позивачем місця проживання аж і ніяк не буде позбавляти обох дітей батьківської уваги, навпаки дасть змогу більш раціонально таку застосувати. Вказала, що вона в змозі забезпечити належне матеріальне забезпечення дочці.

Представник третьої особи ОСОБА_7 позов визнала частково, не заперечила в частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4, що проживає АДРЕСА_1. Щодо проживання дочки з матір'ю заперечила, так як відповідачка не має самостійного доходу.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що подружжя сторін Чабан зареєструвало шлюб 18 вересня 2003 року у відділу РАГСу Дрогобицького РУЮ Львівської області, актовий запис №18.

Від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

За змістом частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141,142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи наведене, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дитини, суд вважає, що визначення місця проживання сина разом з батьком, а дочки з матір'ю буде в повній мірі відповідати розвитку та інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який зареєстрований 18 вересня 2003 року у відділу РАГСу Дрогобицького РУЮ Львівської області, актовий запис №18.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишається без змін.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4, що проживає АДРЕСА_1.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матір'ю ОСОБА_2, що проживає АДРЕСА_1.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Івасівка А.П.