МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.06.2015 року Справа № 370/611/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1, про зобовязання вчинити дії, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 27 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір №502-Ф/07 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Банком було надано Відповідачу кредит в сумі 42 000,00 (сорок дві тисячі) доларів США на строк з 27 грудня 2007 р. по 26 грудня 2017 р. зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 12,9% річних.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27 грудня 2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки без оформлення заставної № б/н, засвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 934.
Відповідно до п. 2.1 Договору іпотеки Предметами іпотеки є нерухоме майно:
Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором строки.
У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся з позовом до Макарівського районного суду Київської області.
Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2009 року по справі № 2/949/09 позов позивача задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 47 222 (сорок сім тисяч двісті двадцять два) долари США 62 центи і а 14 420 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 25 копійок, та 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок судового збору. На підставі вказаного рішення суду видані виконавчі листи.
Таким чином відповідач свій обовязок щодо державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку банку, не виконав.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє на сьогоднішній день передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Відповідно, вважаємо, що проведення відповідачем державної реєстрації права власності на предмети іпотеки, право власності на які виникло в відповідача на підставі договорів купівлі- продажу є не правом, а його обовязком.
Відповідач свій обовязок щодо державної реєстрації права власності на предмети іпотеки не виконав, державні акти не отримав, а тому просив суд позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7, не зявилась, у своїй письмовій заяві просила розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, про що представник позивача не заперечував.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
27 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №502-Ф/07, згідно з яким позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 42 000,00 (сорок дві тисячі) доларів США на строк з 27 грудня 2007 р. по 26 грудня 2017 р. зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 12,9% річних.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки без оформлення заставної № б/н, засвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 934.
Відповідно до п. 2.1 Договору іпотеки Предметами іпотеки є нерухоме майно:
Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором строки.
У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся з позовом до Макарівського районного суду Київської області.
Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2009 року по справі № 2/949/09 позов позивача задоволено та стягнуто з відповідача на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість в розмірі 47 222 (сорок сім тисяч двісті двадцять два) долари США 62 центи і а 14 420 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 25 копійок, та 1 700 (одна тисяча сімсо т)гривень 00 копійок судового збору. На підставі вказаного рішення суду видані виконавчі листи.
Відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України, в редакції, що діяла на момент укладання договорів купівлі-продажу 1-2, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до умов договорів купівлі-продажу 1-2: вказані договори є підставою для відведення земельних ділянок в натурі (на місцевості) і видачі власнику (новим власникам) державних актів на право власності на земельну ділянку (п.6.1); право власності на набуті земельні ділянки виникає у покупця згідно чинного законодавства (п.6.9); договори підлягають реєстрації у виконкомі Людвинівської сільської ради Макарівського району Київської області (п.6.10).
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороти або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на момент укладання договорів купівлі-продажу 1-2, передбачено, що право власності та право постійного користуванні на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на момент укладання Договорів купівлі-продажу 1-2, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином відповідач свій обовязок щодо державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку позивачу, не виконав.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє на сьогоднішній день передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Відповідач свій обовязок щодо державної реєстрації права власності на предмети іпотеки не виконав, державні акти не отримав.
Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Як вже зазначалось вище, згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою.
В силу ч. 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право відповідача на предмети іпотеки, що підтверджується договорами купівлі- продажу 1, 2, підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, та виникає з моменту такої реєстрації.
25 липня 2014 р. Банк звернувся до відповідача з вимогою в 30-денний строк в добровільному порядку зареєструвати право власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку банку, у відповідних реєстраційних органах та надати оригінали цих документів до банку. Але зазначена вимога відповідачем в добровільному порядку не була виконана.
Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема п. 5 ч. 1 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачений спосіб захисту цивільних прав та інтересів судом, як примусове виконання обов'язку в натурі.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконує обовязок щодо реєстрації права власності на предмети іпотеки визначений іпотечним договором, що в свою чергу унеможливлює реалізацію права позивача як іпотекодержателя, - виконання судового рішення шляхом примусового стягнення заборгованості за рахунок продажу предметів іпотеки, відповідно, способом реєстрації права власності на предмети іпотеки за відповідачем для подальшого опису та реалізації предметів іпотеки, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243,60 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 207, 212-215, 223,224-226 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1, про зобовязання вчинити дії, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з моменту отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.
Головуючий А.В.Косенко