Провадження № 2/344/1061/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретарів Кушнір М.М., Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 06.09.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем.

Дітей від шлюбу у подружжя немає.

Позов мотивувала тим, що подальше збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, оскільки, кожен із них живе своїм життям та своїми інтересами. Спільної сумісної власності подружжя немає, а тому спір про поділ майна подружжя відсутній. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим. Просила шлюб розірвати, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Повідомив, що позивачка своєї думки щодо розірвання шлюбу з відповідачем не змінила. Крім того, зазначив, що позивачка, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, позбавлена права на захист своєї родини та неповнолітньої доньки від психологічного тиску, погроз зі сторони відповідача, оскільки, під час одного із чергових конфліктів відповідач виломив двері в будинку батьків позивачки, у зв"язку з чим викликали працівників міліції, які відмовили їй у прийнятті мір до відповідача, оскільки, останній є її чоловіком. Крім того, позивачка працювала продавцем у магазині, відповідач почав пред"являти претензії до роботодавця з приводу працевлаштування його дружини, що призвело до її звільнення. Беручи до уваги, що позивачка має на утриманні неповнолітню доньку, звільнення її з роботи позбавило її можливості забезпечувати свою дитину матеріально. Відповідач чинить психологічний тиск на позивачку та членів її родини, все це відбувається в присутності неповнолітньої доньки позивачки, а тому, такі дії відповідача негативно впливають на психологічний та фізичний розвиток дитини.

Позивачка на даний час не вагітна, спільних дітей з відповідачем не мають, а тому, примирення та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її неповнолітньої дитини. Просив позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, суду повідомив, що має намір зберегти сім"ю, спільних дітей від шлюбу немає, просив надати час для примирення. Вважає, що причиною подачі позову позивачкою є її батьки, які ставлять умови вибору між ними та відповідачем. Стверджує, що у шлюбі перебували з позивачкою шість місяців з моменту реєстрації, проживали в будинку родичів позивачки та після чергового конфлікту його вигнали з дому. Дружина вибрала сторону батьків, вони їй допомагають матеріально, оскільки, у неї на вихованні перебуває неповнолітня донька. Повідомив, що спілкується із своєю дружиною, чим може тим їй допомагає.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 сторони 06.09.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1457 (а.с.4).

Спільних дітей від шлюбу у подружжя немає.

Представник позивачки повідомив, що позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її неповнолітньої доньки. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

Як було встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 3 роки і 5 місяців, з яких 2 роки і 11 місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Спільних дітей від шлюбу у подружжя немає. Позивачка і надалі наполягає на розірванні шлюбу. Даний спір між сторонами триває близько чотирьох місяців, відповідач в судові засідання протягом всього розгляду справи в суді з"являвся тільки двічі та просив надати термін для примирення. Проте, на запитання які дії, кроки для примирення він здійснював протягом останніх трьох років, відповідач не навів жодного факту, вважає, що саме його заперечення проти розірвання шлюбу є підставою для примирення. Причиною їхнього розлучення на думку відповідача є вплив батьків на позивачку, які проти їхнього шлюбу.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що строни не підтримують шлюбних відносин близько трьох років, не спілкуються, позиція позивачки щодо розірвання шлюбу не змінилася, спільних дітей у подружжя немає, даний спір триває чотири місяці, проятгом цього часу відповідач не доклав жодних зусиль для збереження шлюбу, а тому надання сторонам ще терміну для примирення свідчить про затягування розгляду прави відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, спільних дітей у подружжя немає, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 06.09.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1457 слід розірвати.

Позовна вимога позивачки про залишення при реєстрації розірвання шлюбу прізвища "ОСОБА_1" підлягає до задоволення, оскільки, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із повторного свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 виданого 28.10.2014 року позивачка змінила своє прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", а тому, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 06.09.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1457 - розірвати.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.