Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2684/15-ц
Номер провадження: 2/511/992/15
30 листопада 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу та поділ майна,
В вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, так як зазначене майно є їх спільною сумісною власністю та було придбано нею з відповідачем за час шлюбу за спільні кошти.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, на підставі ч.5,6 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 2007 року по 2015 рік. В період перебування у шлюбі за спільні кошти купили квартиру АДРЕСА_1, яку оформили на чоловіка. Згоди про добровільний поділ майна вона з чоловіком досягти не можуть. Тому просила її позовні вимоги задовольнити та визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя на підставі ст.60 СК та визнати за нею право власності на ? частину нерухомого майна.
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості та законності заявлених вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
Статтями 10, 60 ЦПК України зазначено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обов'язок подання доказів покладено на сторони, або інших осіб, що беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2015 рік, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, наявним в матеріалах справи (а.с.5) та рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.10.2015 року про розірвання шлюбу. (а.с.26)
В період перебування у шлюбі на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31.07.2013 року, ОСОБА_2 зі згоди його дружини була придбана у власність квартира АДРЕСА_1, загальною площею 36,5 кв.м, в тому числі житловою 19,80 кв.м.(а.с.5-9)
На підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2013 року право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_2, що підтверджується: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №7407908. (а.с.10-11)
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ст. 60 СК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суд України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК) , відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна , за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.
Згідно зі ст. 70 ч. 1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Таким чином, судом на підставі вказаних доказів достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана подружжям ОСОБА_2 в період шлюбу за спільні кошти, а тому відповідно до ст. 60 СК України вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і їх частки у власності складають по ? частині.
Тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити та визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,5 кв.м, в тому числі житловою 19,80 кв.м, та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину зазначеної квартири.
В звязку з задоволенням позову з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору 487,20 грн.
На підставі ст.60,69,70 Сімейного кодексу України, ст.ст.368, 372 Цивільного кодексу України, керуючись ст.10,11,88,209,212,214-215,218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу та поділ майна, - задовольнити повністю.
Визнати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,5 кв.м, в тому числі житловою 19,80 кв. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 36,5 кв.м, в тому числі житловою 19,80 кв.м, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2.
Стягнути за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 487,20 грн.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ж. В. Теренчук