22-ц/775/150/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Мельник І.Г.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Баркова В.М., Ткаченко Т.Б.

при секретарі - Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

28 травня 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 25.02.2014 року вона замовила у відповідача ФОП ОСОБА_3 міжкімнатні двері Варта ПВХ ПГ 600 та ПВХ ПГ 700, загальною вартістю 3480 грн.. Вказані двері були встановлені 04.04.2014 року, за що вона заплатила відповідачу 500 грн. 06.04.2014 року позивачка ОСОБА_2 додатково замовила у відповідача ФОП ОСОБА_3 ще дві міжкімнатні двері Варта ПВХ 600/95 та ПВХ 800/136, загальною вартістю 4050 грн. Вказані двері були встановлені 01.05.2014 року, за що вона також заплатила відповідачу ФОП ОСОБА_3 500 грн..

Під час встановлення 01.05.2014 року дверей, позивачка ОСОБА_2 звернулася до представника ФОП ОСОБА_3 з проханням усунути недоліки, які виникли при встановленні дверей. Але її прохання було залишено без уваги. 01.05.2014 року позивачка ОСОБА_2 виявила недоліки (нерівності коробів та самих дверей) на двері ПВХ ПГ 600 (встановлена 04.04.2014 року) та двері ПВХ 800/136 (встановлена 01.05.2014 року). Неодноразово зверталася до відповідача ФОП ОСОБА_3 з претензіями щодо заміни неякісних дверей та усунення недоліків монтажу. Ії претензії також були залишені без уваги. 21.05.2014 року позивачка ОСОБА_2 виявила недоліки й інших дверей ПВХ ПГ 700 (встановлена 04.04.2014 року) та ПВХ 600/95 (встановлена 01.05.2014 року). 22.05.2014 року представник ФОП ОСОБА_3 повідомив їй, що постачальник дверей зобов'язується забрати та вирівняти неякісні полотна, замість того, щоб їх замінити на якісні. Позивач не погодилася. Цього ж дня вона звернулася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів за неякісний товар та неякісне встановлення дверей. Однак відповідач ФОП ОСОБА_3 їй відмовив. Вважала, що усунути недоліки дверей неможливо. Посилаючись, зокрема на ст.ст.4, 8, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», просила суд розірвати договір, укладений між нею та відповідачем, про поставку та встановлення міжкімнатних дверей; стягнути з відповідача гроші за неякісний товар і за монтаж дверей, відшкодувати моральну шкоду та витрати на проїзд з Російської Федерації в Маріуполь, які вона понесла з вини відповідача; відшкодувати судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно просила суд : 1) стягнути з відповідача 7330 грн. за придбані двері (міжкімнатні); 2) стягнути з відповідача 1000 грн. за неякісну установку дверей, надану магазином ІНФОРМАЦІЯ_1; 3) відшкодувати моральну шкоду, заподіяну їй та дитині ОСОБА_5, який тимчасово влаштований в її родину, у розмірі 10000 грн.; 4) стягнути з відповідача на вимушені поїздки з Ростова до Маріуполя і назад (за 2 поїздки; 2 рази) в сумі 277,79 грн. і 290,00 грн.; 5) стягнути з відповідача суму судового збору; 6) відшкодувати їй моральну, матеріальну шкоду та шкоду, заподіяну здоров'ю, в сумі 18076,00 грн.; 7) стягнути з відповідача за заподіяну здоров'ю шкоду у період з 05.12 по 12.12.2014 р. суму 666,40 грн.; 8) додатково стягнути з відповідача за заподіяну шкоду здоров'ю (у зв'язку з отруйним запахом, що походить від дверей встановлених магазином ІНФОРМАЦІЯ_1) за період з 13.12 по 23.12.2014 р. суму 916,30 грн..

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 грудня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів розглянула справу без участі відповідача ОСОБА_3, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи через представника, який до суду не явився, заяв про відкладення справи до суду не направляв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, заперечення представника відповідача - ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_4, які просили скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів у розмірі 7330,00 гривень з відповідача ОСОБА_3 є необгрунтованими та передчасними, а тому не можуть підлягати задоволенню у зв'язку із тим, що розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми можливо лише при наявності істотних недоліків товару, а не будь-яких недоліків взагалі. Існування істотних недоліків у придбаному товарі позивачка ОСОБА_2 суду першої інстанції не довела. Тому немає підстав також для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З таким висновком колегія суддів не може не погодитись, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 25.02.2014 року було укладено договір купівлі - продажу міжкімнатних дверей ПВХ ПГ 600 та ПВХ ПГ 700 на загальну суму 3480,00 гривень (а.с.5,9). 06.04.2014 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ФОП ОСОБА_3 було укладено ще договір купівлі - продажу міжкімнатних дверей ПО 800/136 та ПО 600/95 на загальну суму 4050,00 гривень (а.с.5,9).

Також судом встановлено і не оспорюється сторонами, що між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ФОП ОСОБА_3 досягнуто угоди про виконання робіт з монтажу чотирьох вказаних дверей. Вказані роботи були виконані щодо дверей ПВХ ПГ 600 та ПВХ ПГ 700 - 04.04.2014 року, а щодо дверей ПО 800/136 та ПО 600/95 - 01.05.2014 року (а.с.9).

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 вказувала на те, що придбані нею у ОСОБА_3 двері мають певні недоліки, зокрема: деформація дверного полотна у вигляді випуклості, порушення геометрії дверей і правил монтажу, оскільки двері не зачиняються повністю, у дверному отворі є щілини. Крім того, через деякий час після встановлення дверей, в квартирі позивача появився стійкий хімічний запах, джерелом якого є двері.

Зі справи також вбачається, що 02.05.2014, 12.05.2014 та 21.05.2014 року позивач зверталася до відповідача ФОП ОСОБА_3 з проханням щодо заміни дверних полотен ПВХ ПГ 600 та ПО 800/136, а також усунення недоліків їх монтажу (а.с.6,7,9).

22.05.2014 року позивачка ОСОБА_2 зверталася до відповідача ФОП ОСОБА_3 з проханням про зняття чотирьох раніше придбаних дверей через їх неякісність та про повернення грошових коштів, сплачених за неякісний монтаж (а.с.8,9).

23.05.2014 року відповідач ФОП ОСОБА_3 письмово відмовив позивачу у поверненні грошових коштів за чотири міжкімнатні блоки, оскільки вони не мають істотних недоліків і немає підстав вважати їх неякісними. Крім того, відповідач. пропонував демонтувати дверні полотна для усунення візуальних недоліків виробником (а.с.9).

Позивач не погодилася надати відповідачу та третій особі в її присутності з'ясувати наявність недоліків поставленого товару та можливість їх усунення, або усунення недоліків монтажу дверей.

Ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді позивач не погодилася надати можливість відповідачу оглянути двері, не заявляла клопотання про проведення судової експертизи для виявлення дефектів дверей та відповідності їх стандартам якості, категорично відмовилася від проведення судової експертизи відповідачем у зв'язку із тим, що не бажала давати можливість йому оглянути поставлені їй двері, оскільки вважає, що достатньо довела свої вимоги про необхідність розірвання договору і повернення їй грошових коштів за товар.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 вказаного закону споживачеві під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України для задоволення своїх особистих потреб серед іншого мають право на належну якість продукції та обслуговування, і саме продукцію належної якості продавець згідно з ч. 1 ст. 6 зазначеного закону, зобов'язаний передати споживачеві.

Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Позицією Узагальнення Верховним судом України судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів зазначено, що при вирішенні спорів про захист прав споживача тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготовникові).

Як пояснила представник відповідача ОСОБА_3 колегії суддів, відповідач і в суді першої інстанції, і під час розгляду справи апеляційним судом не відмовлявся від відповідальності за продаж неякісної продукції за умови, що він огляне поставлений ним товар для виявлення і встановлення можливих недоліків дверей або їх монтажу.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» на вимогу споживача продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний організувати проведення експертизи продукції, яка проводиться за рахунок останнього.

Позивач відмовилася від призначення судової експертизи, витрати на яку зобов'язався нести відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно з п.12 ст.1 Закону України, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ст.678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. А частина 4 цієї статті передбачає, що її положення застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 2 ст.60 ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в позовних вимогах про розірвання договору поставки товару і повернення грошової суми, сплаченої за товар. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в основних вимогах за недоведеністю, то й, відповідно, не мав підстав для задоволення похідних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди, витрат на проїзд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними та відповідають дійсності; і у зв'язку із цим неможливо погодитися з доводами апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права.

З твердженнями апеляційної скарги про те, що суд, начебто, відмовив у задоволенні позовних вимог у зв'язку із відсутністю у позивача гарантійного талону на придбаний товар, і тому у позивача відсутнє право на звернення з даними вимогами до суду, неможливо погодитися, оскільки з оскаржуваного рішення вбачається, що суд відмовив ОСОБА_2 з інших підстав.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції у порушення вимог закону не прийняв до уваги надані нею докази і не надав їм належної оцінки, спростовуються змістом оскаржуваного рішення, з якого вбачається, що суд на виконання вимог норм процесуального права з достатньою всебічністю, повнотою та об'єктивністю дослідив безпосередньо у судовому засіданні всі наявні у справі докази в їх сукупності, дав їм належну оцінку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивачем ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли б вплинути на рішення суду, апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, і тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,308, 313,314 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді