У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Моцний О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, про скасування судового наказу

в с т а н о в и в:

10 вересня 2009 року за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 334,57 грн. та судового збору у розмірі 171,67 грн. й витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 43,75 грн.

Представник боржника ОСОБА_1 у поданій заяві просить скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки листом ПАТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено, що кредитний договір № DOXRRC01820201 визнаний шахрайським та недійсним. А судовий наказ було отримано тільки 27.01.2015 року, оскільки його копію було направлено на іншу адресу. Просить скасувати судовий наказ.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 підтримала подану заяву в повному обсязі та просила скасувати судовий наказ.

Боржник ОСОБА_2 та представник ПАТ КБ «ПриватБанк»в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено, зокрема: починання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача; посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача.

За заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» 10.09.2009 року було видано судовий наказ № 2-а-437/2009 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 334,57 грн. та судового збору у розмірі 171,67 грн. й витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 43,75 грн. на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк».

З поданої заяви боржника встановлено, що підставою для видачі судового наказу стало порушення ОСОБА_2 вимог кредитного договору № DOXRRC01820201 від 10.11.2007 року.

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 31.12.2014 року № 20.1.0.0.0/7-20141209/1179 повідомлено, що за результатами службового розслідування служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № DOXRRC01820201 від 10.11.2007 року визнаний шахрайським та недійсним.

Згідно паспорту ВВ № 089331, виданому 05 грудня 1997 року від. міл. М. Українська Селидівського МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 з 23.04.2008 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та зазначене підтверджене також довідкою КП «Імпульс м. Українськ» від 17.03.2014 року, а в заяві про видачу судового наказу зазначена зовсім інша адреса боржника ОСОБА_2

Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року статтю 96 ЦПК України викладено в наступній редакції - судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

При дослідженні матеріалів встановлено, що судовий наказ було видано на підставі кредитного договору, який в подальшому самим стягувачем було визнано шахрайським та недійсним, тобто із поданої заяви вбачається спір про право, а тому подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.8 ст. 105-1 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: 1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; 2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; 3) змінити судовий наказ.

Вислухавши пояснення представника боржника та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст.105, 105-1 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, про скасування судового наказу задовольнити.

Судовий наказ № 2-н-437/2009 від 10.09.2009р., виданий Селидівським міським судом Донецької області за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 334,57 грн. та судового збору у розмірі 171,67 грн. й витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 43,75 грн. - скасувати.

Роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя