У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, із посиланням на положення ч. 2 ст. 1259 ЦК України та ч. 2 ст. 3 СК України, дійшов висновку про те, що показання свідків

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про постійне проживання з 1998 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_2, здійснення останнім протягом тривалого часу догляду за спадкодавцем, спростовуються письмовими доказами у справі щодо отримання позивачем пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області як жителем вказаного району, перебування ОСОБА_8 на обліку в територіальному центрі соціального обслуговування м. Луцька як одинокої з

21 жовтня 2009 року до дня смерті, наявної заборгованості з оплати комунальних послуг в сумі 3 248 грн. 32 коп. та показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк