У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розмірів аліментів, посилаючись на те, що шлюб між її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано 13 вересня 2001 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав відносно позивача, а ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно її другої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а їхню бабусю - ОСОБА_6 призначено їхнім опікуном. Зазначала, що вони із сестрою перебувають на повному утриманні ОСОБА_6 та проживають разом з нею в с. Богдашів Здолбунівського району Рівненської області. Рішенням Здолбунівського районного суду від 20 грудня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на навчання ОСОБА_3 в розмірі 300,00 грн щомісячно до закінчення навчання, починаючи з 06 грудня 2013 року. Вказувала, що з 01 вересня 2009 року вона почала навчатися в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі на платній формі навчання. Окрім плати за навчання вона витрачає значні кошти на харчування, проживання в гуртожитку, проїзд, одяг, які вкрай необхідні їй для навчання.

З вказаних підстав позивач просила суд збільшити розмір аліментів, що сплачує ОСОБА_2 до 1 000,00 грн щомісячно і до закінчення навчання, тобто 30 червня 2016 року.

Крім того, у листопаді 2014 року ОСОБА_2 в свою чергу звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які він сплачує на навчання дочки з 300,00 грн до 100,00 грн щомісячно. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що він ніде не працює та не має інших доходів з яких він міг би сплачувати аліменти. Крім того, на утриманні позивача за зустрічним позовом перебувають його батьки та інша жінка зі своєю неповнолітньою дитиною.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, який був визначений рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2013 року, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно до 30 червня 2016 року. Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що згідно із ч. 1 ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23 років, а відповідач за первісним позовом не надав до суду належних та допустимих доказів, які вказували підтверджували неможливість сплати останнім аліментів у збільшеному розмірі.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову щодо зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач за зустрічним позовом не довів підстав на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова