Справа № 2119/3284/12
Провадження № 2/663/1/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кустова О.Ю.

при секретарі Кліщ Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Держземагенства у Скадовському районі Херсонської області, Скадовської міської ради, Приватного підприємства «Землевпорядник» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування п.1.5 рішення міської ради № 372 від 01.02.2005 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 і користувачем земельної ділянки площею 356 кв.м. ОСОБА_2 є її сусідкою і власником земельної ділянки площею 633 кв.м. розташованої за адресою АДРЕСА_2. Позивачка, яка є громадянкою Російської Федерації, звернулася до землевпорядної організації для оформлення права оренди земельної ділянки під належним їй будинком. Під час виготовлення вказаної документації було встановлено, що земельна ділянка позивачки за її фактичними межами має накладку із земельною ділянкою власником якої є відповідачка. Внаслідок цього розробка технічної документації була зупинена. Крім того, позивачка зазначила, що не погоджувала межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 як попередньому її власнику ОСОБА_4 так і ОСОБА_2 оскільки вважає, що у разі встановлення огорож по державному акту відповідачки частина належного їй на праві власності будинку опиниться на земельній ділянці відповідачки і такі межі суперечитимуть попередньому рішенню суду, яким був вирішений земельний спір між сторонами. Просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, виданий на ім'я ОСОБА_2; поновити строк позовної давності; скасувати п. 1.5 рішення № 372 Скадовської міської ради від 01.02.2005.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали наполягали на задоволенні позову з вищевказаних підстав.

Відповідачка ОСОБА_2, представник відповідача адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважають позовні вимоги безпідставними, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Представник Скадовської міської ради проти задоволення позову заперечувала.

Представник відділу Держземагенства у Скадовському районі позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Представник приватного підприємства «Землевпорядник» при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що приватизовувала земельну ділянку для чого звернулася до землевпорядної організації. Прийшли хлопці з триногою спитали де її ділянка, вона їм показала, а далі вони все робили самі. Між її земельною ділянкою та ділянкою ОСОБА_1 був рівний паркан, а також був сарай. Паркан був на відстані десь 1 м. від будинку ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що до появи ОСОБА_1 земельних спорів не було. Щоб переміщався паркан між ділянками сторін не пам'ятає. Відстань між парканом та будинком ОСОБА_1 не міряла, але вона була приблизно однакова. Ще з боку ОСОБА_1 був сарай до якого і після якого був паркан.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він виготовляв технічну документацію ОСОБА_4 тоді паркан стояв не так, як в 2010 році коли була виявлена накладка між земельними ділянками сторін. Фактично нова технічна документація на ім'я ОСОБА_2 не виготовлялася, а була продубльована, було змінене прізвище власника. Акт узгодження меж не складався оскільки в той час не було спору. В 2010 році він забивав кілки межові знаки на території ОСОБА_1, це було за забором на ділянці позивачки на відстані десь 27 см. та 56 см. від будинку позивачки, що відповідало схемі накладки.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 21.09.1998 року та 16.09.2004 року належить ОСОБА_1, розташоване на земельній ділянці площею 356 кв. м., яка була виділена рішенням Скадовської міської ради депутатів трудящих від 12.10.1962 року № 20 для житлового будівництва попередньому власнику домоволодіння. До рішення ради долучений план відводу та абрис відводу датовані 1962 роком. Зокрема, з абрису вбачається, що відстань від будинку до огорожі складає 1,35 м.

Придбавши за договором купівлі-продажу від 21.09.1998 року частину домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_1, відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на той час, набула право користування зазначеною вище земельною ділянкою.

З технічної документації із землеустрою ПП «Землевпорядник» по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що межі земельної ділянки не були погоджені суміжним землекористувачем ОСОБА_1 про що свідчить складений землевпорядною організацією акт та відсутність підпису позивачки у акті узгодження зовнішніх меж землекористування.

Акт складено тільки представниками землевпорядної організації з залученням свідків і в порушення вимог ст.ст. 158-160 ЗК України без участі представників органу місцевого самоврядування.

Не дивлячись на вищевикладене п. 1.5 рішення Скадовської міської ради №372 від 01.02.2005 року ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 площею 633 кв.м. В зв'язку з викладеним внесено зміни в п. 4.92 рішення №204 від 04.12.2003 року де площу 629 кв.м. вважати недійсною.

ОСОБА_2 на праві власності відповідно до договорів купівлі-продажу від 30.08.2005, укладених із ОСОБА_4, та державного акта на право власності на земельну ділянку, належить домоволодіння АДРЕСА_2, та земельна ділянка площею 0,0633 га за цією ж адресою.

Технічна документація по переоформленню державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 в більшості дублює документи з технічної документації ОСОБА_4 і також не містить погодження меж позивачкою.

Суд також звертає увагу, що відповідно до журналу польових робіт проведених за замовленням ОСОБА_4 довжини сторін земельної ділянки не відповідають довжинам які відображені у державному акті на право власності на земельну ділянку останньої і в подальшому ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2008 року скасовано рішення Скадовського районного суду від 09.11.2006 року та ухвалено нове рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_1 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою площею 0,0356 га, розташованою по АДРЕСА_1, шляхом звільнення земельної ділянки площею 3,2 кв.м. та перенесення огорожі відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 01.08.2005 року № 5; в решті позовних вимог відмовлено. Дане рішення апеляційного суду Херсонської області залишене без змін ухвалою Верховного Суду України від 17.04.2009 року.

З оглянутої судом технічної документації вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення Скадовської міської ради №903 від 18.12.2009 року звернулася до ПП «Землевпорядник» з приводу виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання договору оренди земельної ділянки на якій розташований її будинок. Як вбачається з листа ПП «Землевпорядник» вих. №103 від 03.06.2011 року вказані роботи зупинено через накладку земельних ділянок сторін площа якої становить 13 кв.м.

З акту комісії по вирішенню спірних питань за зверненнями громадян від 01.10.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовилася погоджувати ОСОБА_1 межі земельної ділянки через безпідставне на її думку збільшення площі ділянки позивачки.

З листа ПП «Землевпорядник» вих. №361 від 06.12.2012 року вбачається, що накладка на земельну ділянку АДРЕСА_1 ділянкою АДРЕСА_2 сталась внаслідок коригування координат земельної ділянки та межами червоних ліній кварталу, згідно інвентаризації.

З акту обстеження від 25.03.2014 року Скадовської міської ради вбачається, що земельні ділянки сторін розділені огорожею, житловий будинок позивачки розташований в межах її земельної ділянки та на відстані близько 1,2 м. від суміжної межі з ділянкою відповідачки.

ОСОБА_2 під час розгляд справи була замовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №892749. За результатами такого відновлення межі земельної ділянки відповідачки були закріплені межовими знаками встановленого зразка.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №97/14 від 05.12.2014 року вбачається, що сумісна межа ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по всій довжині вирівняна та розташована від житлового будинку позивачки на відстані 1 м., що відповідає рішенню апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2008 року. Вищевказане рішення суду в частині сумісної межі виконане, межа вирівняна по всій довжині і розташована від житлового будинку ОСОБА_1 на відстані 0,97 м. 1 м. Є накладка земельної ділянки 91 на земельну ділянку АДРЕСА_1 при цьому стіна житлового будинку АДРЕСА_1 частково зліва розташована на земельній ділянці житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 на 0,05 м. Площа накладки складає 0,0017 га. і фактично вона перебуває у користуванні ОСОБА_1

Відповідно до ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їх невідповідності Конституції та законам України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до 393 ЦК України, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Висновком земельно-технічної експертизи встановлено, що фактичне землекористування сторін відповідає рішенню апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2008 року яке набрало законної сили. Разом з тим у разі якщо виходити з меж земельної ділянки відповідачки зазначених у державному акті який позивачка просить скасувати то частина житлового будинку позивачки буде знаходитись на земельній ділянці відповідачки.

Враховуючи непогодження позивачкою меж земельної ділянки відповідачки та попереднього її власника з урахуванням вищевказаних обставин наведене безумовно свідчить про порушення прав позивачки конфігурацією та розташуванням земельної ділянки яка перебуває у власності відповідачки згідно державного акту ЯБ № 892749.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки не можуть вважатися повністю відновленими права ОСОБА_1, порушення яких встановлено судом, лише за умови усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 3,2 кв. м. шляхом знесення металевих кілків, але при цьому залишення ОСОБА_2 власником вказаної земельної ділянки, тому державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає скасуванню.

Щодо скасування п. 1.5 рішення Скадовської міської ради № 372 від 01.02.2005 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, слід зазначити наступне. Відповідно до п.1.5 зазначеного рішення Скадовської міської ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 633,0 кв. м. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2; у зв'язку з чим внесено зміни до п.4.92 рішення сесії № 204 від 04.12.2003, де площу 629,0 кв. м. вважати недійсною (т.1 а.с.79).

Вказане рішення порушує права позивачки, оскільки на підставі даного рішення ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0633 га по АДРЕСА_2, в м. Скадовську за договором купівлі-продажу від 30.08.2005 року, відповідно до якого земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту. В подальшому на підставі цього договору купівлі-продажу, а не державного акту ОСОБА_4, ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Тобто, державний акт, виданий ОСОБА_2, є похідним від державного акту, виданого ОСОБА_4, який було видано на підставі оскарженого рішення міської ради. Не будучи суб'єктом оскарження договору купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_1 не має іншої можливості відновити свої порушені права, окрім скасування рішення міської ради як підстави для видачі первісного правовстановлюючого документу на земельну ділянку. При цьому суд звертає увагу, що оскаржуваним пунктом рішення площа земельної ділянки ОСОБА_4 і, в подальшому, ОСОБА_2 була збільшена на 4 кв.м., а в 2008 році судовим рішенням, що набрало законної сили встановлені перешкоди позивачці збоку відповідачки у користуванні земельною ділянкою площею 3,2 кв.м. по спільній межі.

За таких обставин вимога про скасування п.1.5 рішення Скадовської міської ради підлягає задоволенню.

Щодо поновлення строку позовної давності суд погоджується з позивачкою, що тривалий судовий розгляд справи та неодноразове скасування судових рішень, прийнятих у справі, слід визнати поважними причинами порушення строку, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Судові витрати з урахуванням витрат стягнутих рішенням суду від 15.08.2012 року складають 1500 грн. витрат на правову допомогу + 3700 грн. витрат на проведення судової експертизи = 5200 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позову задоволені.

Керуючись ст.ст. 96, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 88, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Держземагенства у Скадовському районі, Скадовської міської ради, Приватного підприємства «Землевпорядник» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування п.1.5 рішення міської ради № 372 від 01.02.2005 року задовольнити.

Визнати недійсним державний акт ЯБ № 892749 на право власності на земельну ділянку площею 0,0633 га по АДРЕСА_2, виданий 31.03.2006 року на ім'я ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Скасувати п. 1.5 рішення Скадовської міської ради № 372 від 01.02.2005 року, відповідно до якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 633,0 кв. м. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2; у зв'язку з чим внесено зміни до п.4.92 рішення сесії № 204 від 04.12.2003, де площу 629,0 кв. м. вважати недійсною.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 5200 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.02.2015 року.

Суддя О. Ю. Кустов