АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», товариства з обмеженою відповідальністю «Магік», третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у

м. Києві, про звернення стягнення на частку майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3, ТОВ «Лекос», ТОВ «Магік», третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві, про звернення стягнення на частку майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі.

З метою забезпечення позову ОСОБА_2 просила суд накласти арешт та заборонити відчуження 25% майна ТОВ «Лекос» та 50% майна ТОВ «Магік».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2014 року заяву задоволено частково. Накладено арешт та заборону відчуження на 1/2 частину приміщень ТОВ «Магік» та 1/4 частину приміщень ТОВ «Лекос».

Також позивач просила накласти арешт на грошові кошти на рахунках ТОВ «Лекос» у межах суми 5 425 000 грн., що становить 25% статутного капіталу, та ТОВ «Магік» у межах суми 600 000 грн., що становить 50% статутного капіталу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року вказану заяву задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2014 року скасовано в ______________________________________________________________________

Справа № 755/15467/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/881/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

частині накладення арешту та заборони відчуження часток нерухомого майна, належного на праві власності ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос», а питання в цій частині передано на новий розгляд.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року заяву задоволено частково. В межах суми боргу ОСОБА_3 у розмірі

6 063 555,70 грн. заборонено відчуження часток нежитлових приміщень, належних ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос».

В апеляційній скарзі ТОВ «Лекос» ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд, частково задовольняючи заяву позивача, не врахував вказівок суду апеляційної інстанції та тієї обставини, що вартість арештованого майна значно перевищує боргові зобов'язання ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік» - Зайцев О.Л. подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів виділеного провадження вбачається, що звертаючись до суду з відповідним позовом, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності та звернути стягнення на підставі ст. 149 ЦК України на 1/4 частину майна ТОВ «Лекос» та 1/2 частину майна ТОВ «Магік» пропорційно частці у статутному капіталі їх учасника - відповідача ОСОБА_3, в межах суми боргу останнього у розмірі 6 063 555,70 грн.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним і взаємопов'язаним із заявленими позовними вимогами.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Одночасно, положеннями ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Скасовуючи ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2014 року в частині накладення арешту і заборони відчуження відповідних часток нерухомого майна, належного на праві власності ТОВ «Магік» і ТОВ «Лекос», та передаючи питання про забезпечення позову в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва звертала увагу на те, що судом першої інстанції не була з'ясована вартість майна, на яке накладався арешт, та співмірність її із заявленими позовними вимогами, а також не з'ясований факт належності майна відповідачам.

Натомість, при постановленні ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову суд першої інстанції так само не звернув уваги на зазначені обставини, належним чином їх не перевірив, не врахував роз'яснень Пленуму Верховного Суду України та не виконав вказівок суду апеляційної інстанції, внаслідок чого дійшов передчасного висновку по суті заяви.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року вже накладено арешт на грошові кошти на рахунках ТОВ «Лекос» у межах суми

5 425 000 грн., що становить 25% статутного капіталу, та ТОВ «Магік» у межах суми 600 000 грн., що становить 50% статутного капіталу, тобто на загальну суму 6 025 000 грн., яка є співмірною та майже повністю покриває зазначену у позовній заяві суму боргу ОСОБА_3 у розмірі 6 063 555,70 грн.

За таких обставин ухвалу суду назвати законною та обґрунтованою не можна, а тому остання підлягає скасуванню з передачею питання про забезпечення позову до суду першої інстанції на новий розгляд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року скасувати та передати питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко