МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.06.2015 року Справа № 370/655/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківський С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1О.) звернулась до суду з позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 (далі Відповідач, ОСОБА_2С.)
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй, на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами), який розташований в селі Гавронщина Макарівського району Київської області, по вулиці Першотравнева, будинок 62.
Проте окрім позивачки та співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у будинку зареєстрований ОСОБА_2, колишній зять позивачки, який вже більше 2,5 років, а саме з 2012 року за місцем реєстрації не проживає.
На численні прохання ОСОБА_1, щодо добровільного зняття з реєстрації місця свого проживання у вказаному будинку відповідач жодним чином не реагує, чим чинить перешкоди у користуванні та володінні належним позивачу на праві власності нерухомим майном.
Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у судове засідання.
Також відповідач не надавав суду будь - яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову чи заперечень проти позову.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю позивача, відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.
Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що позивачці на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами), який розташований в селі Гавронщина Макарівського району Київської області, по вулиці Першотравнева, будинок 62.
Окрім ОСОБА_1, співвласниками вказаного домоволодіння є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Також у свідоцтві про право власності на житло співвласниками значаться: ОСОБА_5, який помер 11.01.2007р. (свідоцтво про смерть серії І-ОК №065964, видане 12.01.2007р. виконкомом Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області) та ОСОБА_6, який помер 28.04.2004р. (свідоцтво про смерть серії І-БК №508030, видане виконкомом Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області).
Окрім позивачки та співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у будинку зареєстрований ОСОБА_2, колишній зять позивачки, який вже більше 2,5 років, а саме з 2012 року за місцем реєстрації не проживає.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Судом встановлено, що відповідач по справі не є членом сім'ї позивача, проте досі зареєстрований у житловому будинку, що в селі Гавронщина Макарівського району Київської області, по вулиці Першотравнева, 62, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні її права власності (володіння, користування та розпорядження) цим будинком.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, якими підтверджується реєстрація відповідача за адресою власника житлового будинку та згідно діючого законодавства, порушення прав позивача як власника житлового будинку, наявні підстави для виселення відповідача.
Зважаючи на доведеність вимог в цій частині, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у будинку, позивач є власником вказаного будинку і має правовстановлюючі документи на підтвердження цього, суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постановою Пленуму Верхового суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 3,10, 11, 58-60, 88,208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: Київська область, Макарівський район, село Гавронщина, вулиця Першотравнева, будинок 62.
Заочне рішення суду за заявою осіб, за відсутності яких воно було ухвалено, може бути переглянуте Макарівським районним судом протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В.Косенко