АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/885/15-ц Головуючий 1 інст. - Олізаренко С.М.
Провадження № 22ц/790/4150/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія:захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про визнання дії безпідставними та відшкодування моральної шкоди, третя особа: ОСОБА_2 - головний інженер Мереф'янської філії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», -

встановила:

26 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», у якому просив суд визнати, що ПАТ "Харківгаз" безпідставно визнав його, в офіційній відповіді на його претензію, порушником ЦК України та ЦПК України порушив умови укладеного між ним та ПАТ "Харківгаз" типового договору, вийшовши за межі договірних умов (прав та обов'язків), чим застосував до нього агресивну підприємницьку практику, що є порушенням його прав споживача, та стягнути з ПАТ "Харківгаз" на його користь у якості відшкодування його моральної шкоди кошти, розмір яких визначити судом, за порушення його прав споживача.

В обґрунтування позову послався на те, що 14.01.2012 року між ним, ОСОБА_1 та ПАТ "Харківгаз" був укладений типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання. В договорі не має жодного пункту щодо визначення співробітниками ПАТ "Харківгаз" його дій щодо порушення норм ЦК України та ЦПК України.

В порядку п.33 Типового договору, 26.12.2014 року ОСОБА_1 надав до ПАТ "Харківгаз" претензію стосовно врегулювання питання яке стосується правил безпеки газопостачання. В претензії ОСОБА_1 виклав в добровільній формі свої вимоги, при тому послався на норму ч. 2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст.ст.33, 34 типового договору ПАТ "Харківгаз" повинен був надіслати для вирішення питання виказаного ОСОБА_1 в претензії, свого представника, протягом 5 робочих днів, з дня отримання його претензії, для складання відповідного акта та протягом 5 днів, після складання акту вирішити питання про усунення порушень або надати обґрунтовану відповідь про відмову в цьому.

ПАТ "Харківгаз" проігнорував його претензію, та не надіслав свого представника для складання відповідного акту. Замість цього, на його претензію, ОСОБА_2 надав відповідь за №01-08/12 від 09.01.2015 року, в якій визнав його порушником цивільного та цивільно-процесуального законодавства України. Вказане, не передбачено умовами укладеного між ним та відповідачем типового договору, та жодною нормою законодавства. У зв'язку з чим ПАТ "Харківгаз" вийшов за рамки договірних відносин і грубо порушив його права споживача на належне отримання послуг. У зв'язку з чим вважає, що його права споживача порушені.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначаючи, що 18.09.2014 року представниками Височанської дільниці Мерефянського філіалу ПАТ "Харківгаз" було відвідане домоволодіння позивача і актом встановлено, що відсутня ізолююча муфта, кран потребує заміни, внутрішньо - будинковий газопровід з кв. 1 до кв. 2 вказаної будівлі проходить через стіну у футлярі, що відповідає правилам вимогам Державних будівельних норм України "Інженерне обладнання будинків і споруд". Також зазначив, що відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди за відсутності факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не вказано за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про визнання дії безпідставними та відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не узяв до уваги надані ним докази та встановивши наявність обґрунтованої претензії, незаконно та необґрунтовано відмовив у задоволені позову, зазначивши, що позивач вибрав спосіб захисту права не передбачений законом, що не відповідає нормам діючого законодавства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частинами 1, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин:

14.01.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Харківгаз" було укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, про що свідчить вказаний договір. (а.с.2-3)

01.09.2014 року позивач на адресу ПАТ "Харківгаз" подав заяву, в якій просив здійснити демонтаж закритої ділянки внутрішньо-будинкового газопроводу, який проходить в закритому вигляді по внутрішній частині житлового будинку, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Українська, 117.

18.09.2014 року представниками Височанської дільниці Мерефянського філіалу ПАТ "Харківгаз" було відвідане домоволодіння позивача і актом встановлено, що відсутня ізолююча муфта, кран потребує заміни, внутрішньо - будинковий газопровід з кв. 1 до кв. 2 вказаної будівлі проходить через стіну у футлярі, що відповідає правилам ПБСГУ і ДБН. (а.с.28)

Листом № 01-19/1043 від 24.09.2014 року відповідач повідомив позивачу про те, що газифікація житлового будинку відповідає проектній документації, яка знаходиться в архіві філії. Прокладка внутрішньо будинкового газопроводу не суперечить вимогам ДБН "Газопостачання" та ПБСГУ. (а.с.29)

03.10.2014 року позивач подав до відповідача претензію, в якій просив здійснити демонтаж закритої ділянки внутрішньо - будинкового газопроводу, який проходить в закритому вигляді по внутрішній частині житлового будинку, через стіну за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Українська, 117. (а.с.27)

Листом № 01-23/1160 від 27.10.2014 року відповідач повідомив ОСОБА_1, що газифікація житлового будинку відповідає проектній документації, яка знаходиться в архіві філії. Прокладка внутрішньо будинкового газопроводу не суперечить вимогам ДБН "Газопостачання" та ПБСГУ, а згідно наряду - допуску № 117 від 03.10.2014 року в домоволодінні за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Українська, 117, виконано демонтаж наявної ізолюючої муфти, заміна крану, встановлено ізолююча муфта. (а.с.30-31)

26.12.2014 року позивач подав до відповідача аналогічну претензію, (а.с.4) на яку, листом № 01-08/12 від 09.01.2015 року йому було надано аналогічну відповідь. (а.с.5)

Згідно п.33 Типового договору у разі порушення виконавцем умов договору споживач може надати претензію, складену в довільній формі. Представники виконавця повинні з'явитися за місцем виклику для складання відповідного акту та протягом п'яти днів вирішити питання про усунення порушень або надати споживачеві обґрунтовану відмову.

Відповідно п.34 Типового договору у разі неприбуття представників виконавця протягом двох робочих днів у містах претензія вважається - обґрунтованою.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся з претензією до відповідача 26.12.2014 року представники відповідача, як виконавця в порушення Типового договору не прибули протягом двох днів і не склали відповідний акт, а обмежилися наданням позивачу відповіді 09.01.2015 року (а.с.5).

Таким чином, в силу п. 34 Типового договору претензія позивача від 26.12.2014 року - вважається обґрунтованою.

Враховуючи, що між сторонами існують договірні правовідносини, то вони регулюються саме договором, який не передбачає відповідальність виконавця послуг за неналежний розгляд заяв чи претензій.

Типовим договором не передбачено відшкодування моральної шкоди чи будь яких інших виплат.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного судочинства є свобода договору.

Відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Суд першої інстанції, аналізуючи зміст заявлених вимог і надані докази прийшов до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав у спосіб, що не передбачений нормами діючого законодавства, оскільки ст. 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту прав як визнання певних обставин, такими що порушують його права, так як цивільне приватне право за своєю природою є суб'єктивним і тому суб'єкт, якому це право належить, сам суб'єктивно визначає чи мало місце порушення з урахуванням характеру допущених невизнання, оспорювання або порушення прав, тому враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за якими суд розглядає справи тільки в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Харківгаз» про визнання дії безпідставними.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави і для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, розмір якої позивач також не зазначив і у судовому засіданні вказав, що розмір такої шкоди визначається судом.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: -