АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/899/15 Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
Справа № 640/1939/14-ц Доповідач - Крилова Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Гуцал Л.В.,

- Коростійової В.І.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру та виселення з квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_3, діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру та виселення з квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 17.09.1999 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 17.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Під час шлюбу, а саме: 24 квітня 2003 року, нею на її ім*я за договором купівлі-продажу була придбана трьохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, р. № 1598. Придбання вказаної квартири здійснено за 56000 грн. - за кошти, які належали особисто їй і частково її брату та батькові, які були ними отримані від продажу 24.04.2003 року іншої квартири АДРЕСА_2 за 96000 гр. Квартира АДРЕСА_1 є її особистою власністю, а тому ОСОБА_2 не має ніякого відношення ні до придбання квартири, ні до коштів, за які вона була придбана.

В належній їй квартирі проживає вона, її колишній чоловік - ОСОБА_2 та їхня неповнолітня донька ОСОБА_4 Відповідач протягом подружнього життя постійно влаштовував сварки в присутності дитини, що негативно впливало на неї. Після розірвання шлюбу поведінка відповідача відносно неї та доньки стала ще більш агресивною. 16 грудня 2013 року відповідач спричинив дитині легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_2 протягом всього часу свого проживання в квартирі в якості члена сім'ї, а тепер - і в якості колишнього члена сім'ї, своїх обов'язків щодо утримання та збереження житла, передбачених ст. 156 ЖК України, не виконував, ремонту не здійснював, сплату комунальних платежів не проводив та участі в них не брав. Всі обов'язки по утриманню квартири виконувала та продовжує виконувати тільки вона. Вважає, що відповідач своєю протиправною поведінкою створює умови, при яких спільне проживання з ним в квартирі для неї та доньки є неможливим та небезпечним.

Просила суд: визнати за нею право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому. Виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду в частині визнання за позивачкою права особистої власності на квартиру в цілому та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Залишити без змін рішення суду в частині відмови позивачці у задоволенні позову щодо виселенні його з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки не прийнято до уваги його доводи і пояснення по справі. Не враховано, що його право власності у спірній квартирі складає ? частину на підставі ст. 60 СК України. Батьки позивачки продали квартиру АДРЕСА_2, де ОСОБА_3 належала частина у розмірі 19200 гр. За ці кошти, а також спільні кошти подружжя у розмірі 15000 гр. та кошти у сумі 21800 гр., які йому подарували його батьки, була придбана спірна квартира.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 в цілому права власності на квартиру - скасуванню, у зв*язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, з ухваленням нового рішення в цій частині, яким позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 17.09.1999 року по 17.10.2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір*ю та знаходиться на її утриманні.

В період шлюбу, 24 квітня 2003 року, на ім*я ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу була придбана трьохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 за 56000 грн. Цей договір купівлі-продажу квартири посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 1598.

В цей же день, 24 квітня 2003 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10 була продана квартира АДРЕСА_2 за 96000 гр. - ОСОБА_11. Даний договір купівлі-продажу квартири також посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 1596.

З матеріалів справи видно та сторони підтвердили, що доля ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 складала 1/5 частину, що відповідало 19200 гр. (96000 гр. : 5 = 19200 гр.).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що кошти у розмірі по 19200 гр. кожний, ОСОБА_3 були подаровані її батьком та братом, а також, що кошти у розмірі 21800 гр. були подаровані ОСОБА_2 його батьками. Такі угоди, відповідно до вимог ст. 44 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на той час, повинні були укладатися у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 57 СК України, який діє з 01.01.2004 року, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В даному випадку, ОСОБА_3 вклала в придбання спірної квартири свої особисті кошти у розмірі 19200 гр., отримані нею від продажу іншої квартири, що не оспорюється сторонами.

При таких обставинах, частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не є рівними.

Частка ОСОБА_3 складатиме на належні їй 47200 гр. - 84/100 частини квартири, а частка ОСОБА_2 складатиме на належні йому 8800 гр. - 16/100 частини квартири (56000 гр. : 2 = 28000 гр. + 19200 гр. = 47200 гр.), ( 56000 гр. - 47200 гр. = 8800 гр.).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково та визнати за нею право власності на 84/100 частини спірної квартири, а за ОСОБА_2 - право власності на 16/100 частини цієї квартири.

В іншій частині рішення суду вірне, правильно встановлені обставини справи та закон, що їх регулює.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_3 в цілому право власності на квартиру скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в частині визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 84/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 16/100 частини квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий -

Судді: