Справа № 301/1262/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" листопада 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд
Закарпатської області
В складі : головуючої судді Даруда І.А.
при секретарі Сатін Н.М.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ільницької сільської ради, треті особи реєстраційна служба Іршавського районного управління юстиції в Закарпатській області, приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення, визнання недійсним свідоцтв, договору дарування та скасування державної реєстрації,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3., ОСОБА_4 , Ільницької сільської ради, треті особи реєстраційна служба Іршавського районного управління юстиції в Закарпатській області, приватний нотаріус ОСОБА_5 , про визнання незаконним рішення, визнання недійсним свідоцтв, договору дарування та скасування державної реєстрації,
Свої вимоги мотивує тим, що 3 червня 2014 року був укладений договір дарування , згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с.Ільниця , вул. І.Франка, 105.
Зазначені правовстановлюючі документи: свідоцтво про право власності на нерухоме майно-житловий будинок, розташований в с.Ільниця, вул. І.Франко, 105, свідоцтво про право власності на нерухоме майно-земельну ділянку та договір дарування житлового будинку від 3.06.2014 є незаконними та підлягають скасуванню в зв»язку з наступним:
Житловий будинок, який розташований в с. Ільниця, вул. І.Франко , 105 ( раніше № 65), був побудований та належав його діду- Ломага Ю.В. на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння , видане 17 січня 1975 року виконкомом Ільницької селишної ради, згідно якого домоволодіння на праві особистої власності дійсно належить ОСОБА_6- голові колгоспного двору. Дане свідоцтво зареєстроване в Мукачівському бюро технічної інвентаризації 17.01.1975 року за № 1144.
При житті його дідо- Ломага Ю.В. залишив на його батька-Ломага ОСОБА_7 (ОСОБА_8) заповіт, яким все своє майно заповів на його ім»я. Заповіт посвідчений виконавчим комітетом Ільницької сільської ради, зареєстрований за № 86.
10 липня 1981 року ОСОБА_6 помер. На день його смерті в спадковому будинку проживав його син- Ломага Г.Г- спадкоємець першої черги, який фактично вступив у володіння та розпорядження спадковим майном.
1 грудня 1998 року його батько- Ломага ОСОБА_8 склав на його ім»я заповіт , згідно якого все своє майно , в тому числі і житловий будинок, який знаходиться в с.Ільниця, вул. Франка, 105 заповів йому . Заповіт посвідчено секретарем Ільницької сільської ради ОСОБА_9, зареєстровано за № 81.
На день смерті батька він та його матір- відповідачка ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали у спадковому будинку за адресою: с.Ільниця, вул.І.Франка, 105 Іршавського району, що підтверджується довідкою Ільницької сільської ради №1187 від 24.04.2015 року.
Таким чином, він належним чином прийняв спадщину за померлим батьком. Однак , він не звертався до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, так як вважав, що спадкове майно належить йому з часу відкриття спадщини, а коштів для отримання свідоцтва проправо власності на спадщину за заповітом у нього не було.
У травні 2015 року він отримав копію позовної заяви та ухвалу Іршавського районного суду про відкриття провадження по цивільній справі №301/1002/15-ц за позовом ОСОБА_3 до нього про визнання особи такою, що втратила право на житло . З позову та документів, доданих до позовної заяви, зокрема, договору дарування житлового будинку, йому стало відомо , що ОСОБА_4 оформила право власності на спадковий будинок як на новостворене майно, на себе, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020, реєстраційною службою Іршавського РУЮ 30 травня 2014 року свідоцтва та зареєструвала його в реєстраційній службі Іршавського РУЮ .
Крім того, ОСОБА_4 незаконно приватизувала земельну ділянку , яка обслуговує спадковий будинок та відчужила спірний будинок своїй дочці- Митровцій О.Ю.
Отже, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА № 087018, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020 та договір дарування від 3 червня 2014 року видані з порушенням положень діючого законодавства, тому є незаконними.
Таким чином, ОСОБА_4 оформила з порушенням встановленого порядку документи на спадковий житловий будинок та не мала права ним розпоряджатися. Договір дарування від 3.06.2014 року є незаконним , так як він укладений на підставі незаконного правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020.
Визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 3 червня 2014 року , що знаходиться в с.Ільниця, вул. І.Франка, 105 , посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3Ю, та скасувати його реєстрацію.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, тому справа розглянулася на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність.
Зазначені рішення органу місцевого самоврядування є незаконними , так як згідно ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. На час подання заяви ОСОБА_4 до Ільницької сільської ради, позивач був зареєстрований та проживав у спадковому будинку та користувався спірною земельною ділянкою , а отже також мав право на приватизацію земельної ділянки , що обслуговує житловий будинок, розташований в с.Ільниця, вул. Франка, 105 Іршавського району.
Отже, свідоцтво про право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видані відповідні свідоцтва так і рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування на право власності на земельні ділянки.
Відповідач ОСОБА_3Ю . та її представники ОСОБА_10П та ОСОБА_11 в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, тому підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.
Відповідач представник Ільницької сільської ради в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву №02-29/642 від 15.09.2015 року (а.с. ), в якій просить справу розглянути без його участі, тому справа розглянулася на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність.
Третя особа представник реєстраційної служби Іршавського РУЮ . в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.
Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.
Зі згоди представника позивача проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. 224,225 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що збільшений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 3 червня 2014 року був укладений договір дарування , згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с.Ільниця , вул. І.Франка, 105.
Зазначені правовстановлюючі документи: свідоцтво про право власності на нерухоме майно-житловий будинок, розташований в с.Ільниця, вул. І.Франко, 105, свідоцтво про право власності на нерухоме майно-земельну ділянку та договір дарування житлового будинку від 3.06.2014 є незаконними та підлягають скасуванню в зв»язку з наступним:
Житловий будинок, який розташований в с. Ільниця, вул. І.Франко , 105 ( раніше № 65), був побудований та належав діду позивача - ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння , видане 17 січня 1975 року виконкомом Ільницької селишної ради, згідно якого домоволодіння на праві особистої власності дійсно належить ОСОБА_6В, - голові колгоспного двору. Дане свідоцтво зареєстроване в Мукачівському бюро технічної інвентаризації 17.01.1975 року за № 1144.
При житті дідо позивача - ОСОБА_6 залишив на батька позивача -ОСОБА_6Ю.(ОСОБА_8) заповіт, яким все своє майно заповів на його ім»я. Заповіт посвідчений виконавчим комітетом Ільницької сільської ради, зареєстрований за № 86.
10 липня 1981 року ОСОБА_6 помер. На день його смерті в спадковому будинку проживав його син- Ломага Г.Г- спадкоємець першої черги, який фактично вступив у володіння та розпорядження спадковим майном
1 грудня 1998 року батько позивача - ОСОБА_12 склав на ім.»я позивача заповіт , згідно якого все своє майно , в тому числі і житловий будинок, який знаходиться в с.Ільниця, вул. Франка, 105 заповів позивачу . Заповіт посвідчено секретарем Ільницької сільської ради ОСОБА_9, зареєстровано за № 81.
На день смерті батька позивач та його матір- відповідачка ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали у спадковому будинку за адресою: с.Ільниця, вул.І.Франка, 105 Іршавського району, що підтверджується довідкою Ільницької сільської ради №1187 від 24.04.2015 року.
Таким чином, позивач належним чином прийняв спадщину за померлим батьком. Однак , позивач не звертався до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, так як вважав, що спадкове майно належить йому з часу відкриття спадщини, а коштів для отримання свідоцтва проправо власності на спадщину за заповітом у позивача не було.
Крім того, як вбачається з договору дарування житлового будинку від 03 червня 2014 року ОСОБА_4 оформила право власності на спадковий будинок як на новостворене майно, на себе, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020, реєстраційною службою Іршавського РУЮ 30 травня 2014 року свідоцтва та зареєструвала його в реєстраційній службі Іршавського РУЮ та незаконно приватизувала земельну ділянку , яка обслуговує спадковий будинок та відчужила спірний будинок своїй дочці- Митровцій О.Ю.
Отже, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА № 087018, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020 та договір дарування від 3 червня 2014 року видані з порушенням положень діючого законодавства, тому є незаконними.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщиним є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст.1268 ЦК України , спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, ОСОБА_4 оформила з порушенням встановленого порядку документи на спадковий житловий будинок та не мала права ним розпоряджатися. Договір дарування від 3.06.2014 року є незаконним , так як він укладений на підставі незаконного правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020.
Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Зазначені рішення органу місцевого самоврядування прийняті з порушенням вимог ст. 118 ЗК України згідно якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. На час подання заяви ОСОБА_4 до Ільницької сільської ради, позивач був зареєстрований та проживав у спадковому будинку та користувався спірною земельною ділянкою , а отже також мав право на приватизацію земельної ділянки , що обслуговує житловий будинок, розташований в с.Ільниця, вул. Франка, 105 Іршавського району.
Згідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Згідно із ч. З ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридич- особи набувають права власності та права користування земельними ділянками земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Отже, свідоцтво про право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видані відповідні свідоцтва так і рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування на право власності на земельні ділянки.
На думку суду строк позовної давності позивачем не пропущено , оскільки про існування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 3087020, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА № 087018, договору дарування від 3 червня 2014 року йому стало відомо тільки з матеріалів позовної заяви , які ним отримані 20.05.2015 року, що підтверджується супровідним листом Іршавського районного суду (а.с.10) .
Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 118-120, 169, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, ст.ст.257,261 , 377, 378 ЦК України, ст. 116,118, 152 ЗК України суд,
Збільшений позов задовольнити.
Визнати недійсним та скасувати рішення дев»ятнадцятої сесії шостого скликання Ільницької сільської ради № 94 від 30.04.2014 року в частині надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0, 25 га , що знаходиться за адресою : с.Ільниця, вул. Франка, 105 Іршавського району.
Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА № 087018, видане реєстраційною службою Іршавського РУЮ 30 травня 2014 року, індексний номер 22397679 та його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 травня 2014 року, номер запису про право власності 5852081, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна
.Визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 3 червня 2014 року , що знаходиться в с.Ільниця, вул. І.Франка, 105 , посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та скасувати його реєстрацію.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського Апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : І. А. Даруда