У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області, старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6, прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7, Генеральної прокуратури України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6, прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7, Генеральної прокуратури України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня

2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року змінено в частині обґрунтування правових підстав відмови в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 62 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1177 ЦК України, обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завдання якої він пов'язує із вчиненням умисних злочинів, що призвели до вбивства його сина та покриттям винних осіб саме відповідачами при виконанні ними своїх службових повноважень, оскільки відсутній вирок суду, що набрав законної сили по факту навмисного вбивства ОСОБА_5, смерть останнього насильницькою визнана не була, відповідачі не є фігурантами злочину відносно сина позивача, щодо них кримінальні провадження не порушувалися, обвинувальних вироків не виносилося.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо відмови в позові, змінивши при цьому правове обґрунтування такої відмови.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області, старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6, прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7, Генеральної прокуратури України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк