АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4847/14-ц Номер провадження 22-ц/786/905/15Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Одринської Т.В., Акопян В.І.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію позивачки, відомості, поширені відповідачем про ділові якості позивачки; визнати такою, що принижує честь та гідність нецензурну лайку відповідача на адресу позивачки; зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки; зобов'язати відповідача публічно вибачитися перед позивачкою у присутності членів трудового колективу ДП «Полтавське управління геофізичних робіт»; стягнути з відповідача на користь позивачки 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2014 року на зборах трудового колективу ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» відповідач публічно у присутності інших осіб нецензурно лаявся на позивачку, а також безпідставно негативно висловлювався щодо її професійних і ділових якостей.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд при вирішенні спору у порушення вимог процесуального закону дав необ'єктивну оцінку наданим у справу доказам.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює головним геологом ДП «Полтавське управління геофізичних робіт», відповідач ОСОБА_3 працює на цьому ж підприємстві заступником директора з виробництва.

24 жовтня 2014 року у ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» відбулися збори членів трудового колективу, на яких був представлений новий директор підприємства ОСОБА_4 Під час зборів між членами трудового колективу, з одного боку, і особами, які представляли нового директора, та ОСОБА_3, з іншого боку, виникли емоційні спори і суперечки щодо призначення нового директора.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну юридичну оцінку і дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності факту поширення відповідачем негативної інформації відносно ділових та професійних якостей позивачки та висловлювання ним образ (у нецензурній формі) на її адресу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення таких прав може підлягати формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві.

Наведеній нормі кореспондують приписи ст.271, ст.273, ст.274 ЦК України.

Статтею третьою Конституції України честь та гідність людини проголошені найвищою соціальною цінністю нашої держави.

Відповідно до ст.275 ЦК України кожен має право на захист у спосіб не заборонений законом свого порушеного особистого немайнового права, зокрема права на повагу його гідності, честі та ділової репутації (ст.270, ст.297, ст.299 ЦК України).

У пунктах 15, 18, 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року судам роз'яснено наступне: «При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду».

Зважаючи на наведене та враховуючи підстави і предмет заявленого ОСОБА_2 позову, суд при вирішенні цієї справи мав встановити наступне: чи поширював ОСОБА_3 під час зборів членів трудового колективу ДП «Полтавське управління геофізичних робіт», які відбулися 24 жовтня 2014 року, інформацію відносно ОСОБА_2; чи була поширена інформація недостовірною; якщо так, то чи завдано шкоди особистим немайновим благам ОСОБА_2; чи була поширена ОСОБА_3 інформація твердженням про факти або ж оціночним судженням; у якій формі була поширена інформація - брутальній, принизливій чи непристойній.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 подала суду письмові докази : протокол зборів трудового колективу від 26 листопада 2014 року (а.с.8,9), службова записка від 29 жовтня 2014 року (а.с.16), заяви від 04 листопада 2014 року (а.с.17,18).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 пред'явив суду відеозапис зборів трудового колективу від 24 жовтня 2014 року та лист, підписаний сорока двома працівниками ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» (а.с.44).

Окрім того, під час розгляду справи судом першої інстанції допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с.55-56).

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дав однобоку, на користь відповідача, оцінку наданим доказам.

Проаналізувавши надані сторонами і досліджені у судовому засіданні докази, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції при розгляді справи виконав вимоги ст.212 ЦПК України і дав належну оцінку усім доказам у їх сукупності.

Ключовим і найбільш об'єктивним доказом у справі є відеозапис зборів членів трудового колективу від 24 жовтня 2014 року, переглянувши який в порядку підготовки справи до розгляду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність самого факту поширення недостовірної інформації ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 З наданих відеоматеріалів вбачається, що збори трудового колективу проходили у напруженій конфліктній обстановці - певні члени трудового колективу, зокрема і ОСОБА_2, в різкій емоційній формі висловлювали свою категоричну незгоду з рішенням Міністерства енергетики і вугільної промисловості України про призначення нового директора ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» без врахування думки трудового колективу. Наприкінці зборів дійсно між ОСОБА_3 та певними членами трудового колективу, у тому числі і ОСОБА_2, виникла емоційна з обох сторін суперечка, проте будь-які конкретні образливі чи нецензурні висловлювання ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_2 на відеозапису не зафіксовані.

Виходячи з наведеного інші досліджені судом докази - письмові і показання свідків, мають оцінюватися у розрізі гострого конфлікту у трудовому колективі, зокрема між ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Протокол зборів трудового колективу, на який зроблено посилання в апеляційній скарзі, містить виклад виступів лише чотирьох членів трудового колективу, які підтверджували факт грубої лайки, образ з боку ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_2, у тому числі щодо її професійних якостей. Згідно протоколу зборів на них були присутні тридцять членів трудового колективу. За результатами зборів ухвалено рішення підтримати пропозицію ОСОБА_6 про надання юридичної допомоги ОСОБА_2 для звернення до суду. Тобто зборами трудового колективу не ухвалювалося будь-якого рішення про засудження або незгоду з певними конкретними діями чи висловлюваннями ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2

Окрім того, зміст зазначеного протоколу зборів викликає сумнів з точки зору його об'єктивності з урахуванням змісту наданого ОСОБА_3 листа, який підписаний сорокам двома працівниками і у якому заперечуються ті факти, на які посилається ОСОБА_2 в обґрунтування свого позову.

Аналогічним чином слід оцінювати і показання допитаних свідків, частина яких підтверджує обставини, зазначені ОСОБА_2 у позові, інша їх заперечує.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: Т.В.Одринська

В.І.Акопян

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов