АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/699/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівНовікова О. М. , Дмитренка М. І.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2014 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ Коміренко О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а :

Старший державний виконавець Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ Коміренко О.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що на примусовому виконанні Центрального ВДВС Черкаського МУЮ знаходяться виконавчі документи про стягнення із ОСОБА_6 боргів на користь фізичних та юридичних осіб, а саме: виконавчий лист № 712/8466/14-ц від 25 вересня 2014 року про стягнення із боржника на користь ПАТ «Імексбанк» боргу в сумі 61 579 грн. солідарно, наказ № 925/999/14 від 16 липня 2014 року про стягнення із боржника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 43 791,08 грн.; наказ № 925/870/14 від 23 червня 2014 року про стягнення із боржника на користь ОСОБА_8 боргу в сумі 67 805,93 грн.; виконавчий лист № 712/8011/14-п від 21 жовтня 2014 року про стягнення із боржника на користь ОСОБА_9 боргу в сумі 196 400 грн.; виконавчий лист № 712/8011/14-ц від 21 жовтня 2014 року про стягнення із боржника на користь ОСОБА_9 боргу в сумі 450 170 грн.; виконавчий лист № 712/8011/14-ц від 21 жовтня 2014 року про стягнення із боржника на користь ОСОБА_9 боргу в сумі 1 827 грн.

Загальна сума боргу становить 821 573,01 грн.

Державний виконавець у поданні вказує, що станом на 25 листопада 2014 року ОСОБА_6 будь-яких дій стосовно погашення заборгованості не вчинив, рішення судів про стягнення боргу на даний час не виконані, в зв'язку із чим і просив тимчасово обмежити боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, згідно рішень судів.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2014 року подання старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС МУЮ Коміренко О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вищевказану ухвалу районного суду, як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні подання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Суд першої інстанції, постановляючи 02 грудня 2014 року ухвалу про задоволення подання державного виконавця та тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України та з метою повного та своєчасного виконання рішення суду виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань щодо сплати коштів

Однак з такими висновками суду погодитись не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону визначено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 3771 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Слід зауважити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

Колегія суддів звертає увагу, що подання про тимчасове обмеження права особі на виїзд за межі України має містити, крім іншого, обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, що в поданні відносно ОСОБА_6 відсутнє, як відсутнє таке обґрунтування в ухвалі суду від 02 грудня 2014 року.

Подання представника органу ДВС не містить доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, я лише вказує на наявну заборгованість.

Сама лише констатація факту наявності у ОСОБА_6 заборгованості не може слугувати достатньою правовою підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Більш того, у процесі проведення державним виконавцем виконавчих дій щодо перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна, державним виконавцем проводився опис та арешт такого майна за участю ОСОБА_6, а вимоги державного виконавця у процесі здійснення таких дій виконувалися боржником.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції подання державного виконавця було задоволено без участі самого державного виконавця, який із невідомих причин до суду не з'явився і на якого покладено тягар доказування ухилення боржника від виконання судового рішення та постановлено ухвалу, якою обмежено ОСОБА_6 у здійсненні його конституційних прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність об'єктивних та переконливих доказів ухилення боржника від виконання покладених судовим рішенням зобов'язань, тому суд першої інстанції передчасно та безпідставно прийшов до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ Коміренко О.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :