Справа № 444/2367/15-ц
Провадження № 2/444/1140/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Козакевич Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовкві Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, мотивуючи свою вимогу тим, що 10.01.2015 року близько 19 год. 30 хв. в с. Боянець, Жовківського району, відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки "Фіат скудо", номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на позивача, від чого вона отримала тілесні ушкодження у зв"язку з чим з 11 січня 2015 р. по 09.02.2015 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у Львівській міській дитячій клінічній лікарні, куди її перевели з Жовківського ЦРЛ, де у неї було діагностовано закриту черепно-мозкову травму, закриту спинно-мозкову-хребтову травму, струс головного та спинного мозку, забій плечового та кульшового суглобів зліва. Післятравматичний міофасціальний синдром верхньої треті лівого стегна. 04.03.2015 р. лікуючись амбулаторно та пройшовши додаткові обстеження у ОСОБА_1. діагностували непрямі ознаки сегментарно- вертебрального зацікавлення L3-L5 без проявів дистальних нейропатій. Про факт вчинення злочину вона повідомила Жовківський РВ ГУ МВСУ у Львівській області, де було розпочато досудове розслідування. Однак, по даний час досудове слідство не завершене. За весь період лікування, за підтримки її сімї було витрачено на лікування суму коштів у розмірі 8237 грн. 53 коп., що підтверджується зібраними чеками та квитанціями за придбання медичних препаратів. Окрім згаданої суми, були понесені додаткові витрати, а саме на посилене харчування, добирання близьких з с. Боянець до м. Львова та інші. Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень позивачу завдано страждань, які неможливо оцінити і спричинено моральну шкоду, яка полягає у постійних болях, неможливості самій нормально пересуватися, страху за своє майбутнє, переживанні її батьків, що вони втратили надійну опору і підтримку в житті, стражданнях внаслідок усвідомлення того, що їй лише 17 років і внаслідок отриманих травм вона може залишитися калікою пожиттєво, душевних стражданнях через постійні згадки про цей трагічний випадок, оскільки не минуло і дня щоб позивач не згадувала про наїзд, душевних стражданнях від того, що особа, яка своїми незаконними діями спричинила ДТП, жодним чином не покаялась у вчиненому та не переймається тим, що накоїла. Враховуючи те, що ніщо не поверне їй втрачене здоровя, вона ніколи не зможе забути про цю трагедію і повернутися до попереднього життя та відновити душевний спокій, а також ту обставину, що значний час вона не могла самостійно пересуватися, за нею потрібен був постійний професійний догляд, а також те, що відповідач явно порушив ряд вимог ПДР України, тому позивач оцінює заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. На підставі вищенаведного просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 8237 грн. 53 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, а загалом 58237, 53 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зазначені у позовній заяві підтримала повністю та додала, що відповідач дійсно дав її матері кошти на її лікування, однак в якій сумі вона не знає.

Законний представник позивача - ОСОБА_5 в судовому зсіданні просила позовні вимоги задоволити. Зазначила, що відповідач дав їй на лікування дочки, коли та лежала в лікарні, грошові кошти в сумі 200 дол. США та 2800,00 грн.

Представник позивача, уповноважений позивачем представляти її інтереси в судовому засіданні, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю, просить постановити рішення, в якому позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову частково заперечив та пояснив, що він в цей вечір виїжджав із свого подвір"я в с. Боянець. З ним в автомобілі, крім нього, було ще двоє його товаришів. Рухаючись заднім ходом (при виїзді), він відчув удар. Вийшовши з автомобіля, він побачив в придорожному каналі позивачку, яка лежала без свідомості. Він поклав її у свій автомобіль та попросив товариша відвезти її в лікарню, оскільки сам випив близько 50 -150 гр. спиртного. Після того, він зателефонував в міліцію та повідомив про ДТП. Він неодноразово в подальшому підходив до матері позивачки та пропонував вирішити все в досудовому порядку, що він відшкодує шкоду, однак вона відмовилась. Кошти на лікування позивачки він давав її матері, про що нею була складена розписка. А тому просить позов задоволити частково.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову частково заперечив та пояснив, що позивачка ще до ДТП неодноразово лікувалася з приводу діагнозу - епілепсія, а тому вважає, що її перебування на лікуванні є частково наслідком її попередньої хвороби. Відповідач не заперечує факту ДТП, яке відбулось внаслідок користування ним автомобілем, який являється джерелом підвищеної небезпеки, однак розмір шкоди зазначеної позивачем у позовній заяві не відповідає дійсності, оскільки така частково відшкодована. Окрім цього, відповідач згоден позивачу відшкодувати лише витрати на лікування, які повязані із спричиненням шкоди здоров"ю внаслідок ДТП. Вважає, що квитанції на придбання ліків, які представила позивач як доказ для стягнення майнової шкоди, є не лише на придбання ліків, які були необхідні для лікування позивачки після ДПТ, а тому просить стягнути з відповідача в користь позивача матеріальну шкоду частково, а саме в розмірі витрат понесених позивачем на придбання ліків згідно призначень лікарів. Щодо стягнення моральної шкоди, то зазначив, що повинна існувати певна межа відшкодування шкоди, тобто її розмір повинен бути таким, щоби відповідач реально зміг його сплатити, а тому в даному випадку покладається у визначенні її розміру на думку суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він оглядав позивача ОСОБА_1після того, як її доставили в лікарню. Жодних зовнішніх пошкоджень на шкірі не було виявлено, також не було виявлено змін в серединах м"яких тканин, а тому виявити, коли саме було заподіяно шкоду позивачу не представилось можливим, оскільки він орієнтується при огляді лише по зовнішніх ознаках. В будь-якому випадку дані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Після проведення МРТ жодних патологічних змін також не було виявлено, а тому діагноз - струс головного мозгу, не було поставлено. Діагноз встановлювався пізніше лікарем.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він оглядав позивача ОСОБА_1 та був її безпосередньо лікуючим лікарем. ОСОБА_1, скаржилась на біль плечового суглобу, однак ушкоджень спинного мозгу виявлено не було. Був поставлений діагноз міостіальний синдром. Він безпосередньо призначав позивачу лікування. Ліки були призначені для лікування нервової системи. Зазначив, що всі ліки, які призначались у перший день після ДТП, призначались реанімаційним відділенням. Окрім цього, ліки зазначені у квитанціях долучених позивачем, призначались також іншими лікарями, а саме реаніматологом та травматологом. Також зазначив, що симптоми лікування нервової системи могли бути спровоковані ДТП, так і бути наслідками ДТП.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 10 січня 2015 року до нього прибігли дві дівчини і сказали, що його внучку ОСОБА_1 збив автомобіль і її відвезли у лікарню. Він також їздив у лікарню, та був невдоволений, оскільки ОСОБА_1 відразу ж ніхто не лікував, і він був змушений звертатися із заявою на ім"я головного лікаря. В подальшому їй було зроблено МРТ та призначено лікування, яке обійшлося сім"ї близько 27-28 тис. грн. Наскільки йому відомо, що відповідач надав для лікування його внучки кошти її матері, про що вона надала розписку.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім тих, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, і даний факт не заперечувався сторонами, що 10.01.2015 року відбулось ДПТ за участю водія ОСОБА_3

Позивачем та відповідачем в судовому засіданні не заперечувався той факт, що відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки "Фіат скудо", номерний знак НОМЕР_1, який належить йому на праві власності та являється джерелом підвищеної небезпеки, вчинив наїзд ним на позивача ОСОБА_1, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.

Внаслідок вищевикладеного, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, сторони в судовому засіданні визнали ці обставини, а відтак суд вважає їх такими, що не підлягають доказуванню.

Так, з постанови про закриття кримінального провадження від 23.02.2015 року (а.с. 16) вбачається, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 11.01.2015 року закрито у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Копію постанови направлено начальнику ВДАІ з обслуговування Жовківського району Львівської області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130,124 КУпАП гр. ОСОБА_3

Однак, з листа-повідомлення із Жовківського відділення поліції Кам"янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області за Вих. СВ/23/1 від 16.11.2015 року (а.с. 49) вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні № 0000023 від 11.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України проводиться досудове розслідування.

11.01.2015 року слідчим СВ Жовківського РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_9 було призначено судово-медична експертизу.

З висновку експерта № 16/2015 від 11.01.2015 року вбачається, що згідно даних медичної карти КМДКЛ у гр. ОСОБА_1 є наступні ушкодження: струс головного та спинного мозку, забій плечового та кульшового суглобів зліва. Струс головного мозку відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров"я. У зв"язку з відсутністю гр. ОСОБА_1 пошкоджень на шкірних покровах голови та інших ділянок тіла, визначитись про час та обставини причинення струсу головного мозку немає можливості. При додаткових дослідженнях патологічних змін зі сторони шийного, грудного та поперекового відділів хребта та спинного мозку, лівого кульшового та плечового суглобів не виявлено, тому клінічний діагноз "струс спинного мозку, забій плечового та кульшового суглобів зліва" не може бути прийнятим до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

13.03.2015 року прокурором прокуратури Жовківського району ОСОБА_10 винесено постанову про призначення додаткової судово-медичної експертизи, що вбачається з її копії долученої до матеріалів справи.

З висновку експерта № 29/15 від 13.03.2015 року вбачається, що за даними медичних документів у гр. ОСОБА_1 виявлено: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку котра могла утворитись 10.01.2015 року від контакту з тупим предметом, не виключено при падіння з висоти власного росту під час нападу судом і відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров"я. У зв"язку з відсутністю зовнішніх ушкоджень, об"єктивних даних в тому, що вказана травма могла виникнути при дорожньо-транспортній пригоді нема. Виставлений діагноз "закрита спинно-мозкова хребтова травма, струс спинного мозку, забій плечового та кульшового суглобів зліва, підшкірна гематома в лівій скронево-тім"яній ділянці голови зліва" не підтверджені клінічними та додатковими дослідженнями і тому прийняти до уваги не можна. Перебування гр. ОСОБА_1 тривалий час на стаціонарному лікуванні з 10 січня 2015 року по 09 лютого 2015 року може бути пов"язане з наслідками попередньої у неї хребетно-спинно-мозкової травми під час епілептичного нападу у 2013 році, про що свідчить представлені на судово-медичну експертизу медичні документи.

З листа -відповіді із Комунальної міської дитячої клінічної лікарні за № 1251 від 05.11.2015 року (а.с. 50) вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в реанімаційному, нейрохірургічному відділеннях та у відділенні відновного лікування міської дитячої клінічної лікарні з 11.01.2015 року по 09.02.2015 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма. Закрита спинно-мозкова-хребтова травма. Струс головного та спинного мозку. Забій плечового та кульшового суглобів зліва. Післятравматичний міофасціальний синдром верхньої треті лівого стегна. Долучено витяг з медичної карти № 199 на імя ОСОБА_1

Так, відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Однак, як встановлено судом з матеріалів справи, на даний час ще триває досудове слідство.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З фіскальних чеків вибитих з 10.01.2015 року протягом періоду лікування ОСОБА_1, товарних чеків, квитанції до прибуткового касового ордеру № 241 від 04.03.2015 року (за проведення електронейроміографії ОСОБА_1В.), квитанції до прибуткового касового ордеру № 309 від 12.02.2015 року (за проведення МРТ кульшових суглобів гр. ОСОБА_1В.), квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.01.2015 року (за проведення лабораторного обстеження гр. ОСОБА_1В.) вбачається, що загальна сума витрачених коштів позивачем на лікування становить 7494,53 грн.

Судом не враховується сума в 743,00 грн. оплачена ОСОБА_1 на рахунок УБФ "Центр медичних інновацій" згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 86 від 16.01.2015 року, оскільки дана сума внесена як благодійний внесок.

З копії розписки, долученої до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 (законий представник позивача) отримала від ОСОБА_3 на лікування дитини 200 дол. США та 2800.00 грн.

Те, що ОСОБА_11 являється матір"ю позивача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ № 192062 (а.с. 7).

Курс долара США станом на 09.01.2015 року становить 1574,9587 грн. за 100 дол. США.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Факт того, що транспортний засіб марки "Фіат скудо", номерний знак НОМЕР_1 належить відповідачу на правових підставах, ним в судовому засіданні не заперечувався.

Оскільки позивачем повернено за лікування позивача її матері (законному представнику) - ОСОБА_5 кошти в сумі 2800,00 грн. та 200 дол. СШ, що в національній валюті становить 3149,92 грн., тобто в сукупності 5949,92 грн., а тому суд вважає, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 1544,61 грн. матеріальної шкоди.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., то така підлягає до часткового задоволення у зв"язку з наступним.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Так, у даному ДТП ушкоджено здоров"я позивача. Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень позивачу завдано страждань, чим спричинено моральну шкоду, яка полягає у постійних болях, страху за своє майбутнє, переживанні її батьків, душевних стражданнях через постійні згадки про трагічний випадок, а також ту обставину, що значний час вона не могла самостійно пересуватися, за нею потрібен був постійний професійний догляд.

Окрім цього, моральна шкода спричинена позивачу не просто внаслідок ДТП за участю відповідача, а внаслідок використання ним автомобіля, який є джерелом підвищеної небезпеки, що стало причиною цього ДТП та призвело до вказаних негативних наслідків стосовно позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, при винесенні даного рішення , суд враховує вимоги ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, де зазначено, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості, а також можливості винною особою відшкодувати шкоду.

Суд враховує те, що відповідач ОСОБА_3 не уникав (після ДТП) зустрічей із позивачем та членами її сім"ї і надавав по можливості допомогу, а саме кошти на лікування, що зазначалося ним в судовому засіданні та не заперечувалося позивачем. Окрім цього, суд враховує і те, що відповідач на даний час не працює, інших доходів не отримує. Тому виходячи з вимог розумності та справедливсті, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача слід стягнути 20000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У зв"язку з вищенаведеним, з відповідача підлягає до стягнення в користь Державного бюджету судовий збір в сумі 487,20 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Боянець, вул. І.Франка, 51, Жовківського району, Львівської області, серія паспорта КЛ 052019 1544 (одна тисяча п"ятсот сорок чотири грн. 61 коп.) грн. 61 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Боянець, вул. І.Франка, 51, Жовківського району, Львівської області, серія паспорта КЛ 052019 20000 (двадцять тисяч грн. 00 коп.) грн. 00 коп. моральної шкоди.

У позовних вимогах щодо стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 6692,92 грн. (шість тисяч шістсот девяносто дві грн. 92 коп.) матеріальної шкоди та 30000,00 грн. (тридцять тисяч) моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в сумі 487,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Зеліско Р. Й.