У Х В А Л А

17 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення № 1704 публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів, стягнення коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 грудня 2014 року відкрито провадження в даній справі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» зазначає, що ухвала постановлена з недотриманням правил підсудності.

Доводить, що відділення № 1704 ПАТ «КБ «НАДРА» взагалі не може являтися стороною у справі. За вибором позивача згідно п. 7 ст. 110 ЦПК України можуть пред'являтися позови за місцезнаходженням філії або представництва.

Як у місті Дубно, так і в Рівненській області взагалі відсутні відокремлені підрозділи (філії або представництва) ПАТ «КБ «НАДРА», в тому числі у розумінні ст. 95 ЦК України, які уповноважені представляти юридичну особу в суді.

Вказує, що відповідачем у справі може бути лише ПАТ «КБ «НАДРА» - юридична особа за законодавством України.

Також зазначає, що посилання позивачки на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними. Дані правовідносини, які випливають з депозитного договору, не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані § 3 «Банківський вклад» глави 71 ЦК України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Стверджує, що даний позов має розглядатися відповідно до положень _____________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/225/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Стадійчук А.О.

Доповідач : Демянчук С.В.

ч. 2 ст.109 ЦПК України, тобто виключно за місцезнаходженням відповідача ПАТ «КБ «НАДРА»: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15, що відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду за підсудністю.

В поданих на апеляційну скаргу запереченнях ОСОБА_1 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, яку просить відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява оформлена в порядку встановленому ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення даного питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що зазначеним законом регулюються відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 1 зазначеного закону визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Отже, цим законом врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

У пункті 17 статті 1 закону визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом правильно вважала, що відносини між нею та банком регулюються також і Законом України «Про захист прав споживачів».

Частиною 5 статті 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач визначає підставу та предмет позову, а тому якщо у позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачем прав позивача, як споживача, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу. Суд на стадії відкриття провадження у справі не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача, як споживача та чи поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини. Зазначені висновки суд може зробити лише після розгляду справи.

Із змісту заявлених вимог вбачається, ще предметом спору позивачем визначені правовідносини, які грунтуються на договорі банківського вкладу

/депозиту/.

Крім того, характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах України № 1023-XII, № 2664-III «Про захист прав споживачів» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни «споживчий кредит» і «фінансова послуга» свідчать про те, що правовідносини, які виникають із кредитних відносин, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів».

Посилання апелянта про те, що правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та банком не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» та повинні розглядатись судом відповідно до ст. 109 ЦПК України не ґрунтуються на положеннях Закону.

Конституційний Суд у справі № 14-рп/2011 про дію Закону України "Про захист прав споживачів" у кредитних правовідносинах дійшов правового висновку, що зазначений закон поширюється і на правовідносини між вкладником та банком, в тому числі і на правовідносини, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про внесення фізичною особою вкладу на рахунок банку.

Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Відтак ОСОБА_1 скористалася наданим законом правом вибору та правильно визначилася з підсудністю для розгляду його позову за місцем свого проживання.

Доводи апеляційної скарги висновків судді не спростовують і на правильність оскаржуваної ухвали не впливають.

Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» відхилити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет