У Х В А Л А

Іменем України

"24" лютого 2015 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі Смолинець Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивача Бігун З.В. про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором кредиту,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором кредиту.

Представник позивача подав заяву про забезпечення позову, мотивуючи свою заяву тим, що відповідачі заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачують, є недобросовісними боржниками, мають намір здійснити відчуження належного їм майна та, з метою уникнення виконання своїх зобов'язань перед позивачем, планують покинути територію України, а тому позивач вважає, що оскільки сума боргу за кредитним договором є значною, просить заяву про забезпечення позову задоволити, та накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ст.151 ЦПК України суд за згодою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи для забезпечення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із позовної заяви позивач звернувся до суду із позовними вимогами, про стягнення заборгованості у сумі 2 691,94 доларів США, що еквівалентно 43 459,87 грн. до ОСОБА_2, який є позичальником за кредитним договором, та до відповідача ОСОБА_3, яка виступає поручителем за кредитним договором.

В заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на грошові кошти та нерухоме майно, що належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Однак зазначене не відповідає вимогам співмірності відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, крім цього не зазначено в якій частці та яким чином накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам.

З врахуванням вимог щодо співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам, суд приходить до переконання, що слід вжити заходи щодо забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог на суму 43 459,87 грн.

Що стосується вимоги позивача про обмеження права виїзду відповідачів за кордон, то такий вид забезпечення позову не передбачений нормами ЦПК України.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, а тому заява представника позивача про забезпечення позову є підставною і такою, що підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) в межах ціни позову - 43 495, 87 грн. (сорок три тисячі чотириста дев'яносто п'ять гривень вісімдесят сім копійок).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Стягувач за ухвалою: Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" (м. Львів, вул. Грабовського, 11, рах.№ 0 в ЛТУ НБУ м.Львова, МФО 325213, )

Боржник за ухвалою: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)

Строк пред'явлення ухвали до виконання : до 25.02.2016р.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мигаль Г.П.