Справа № 498/921/14
Провадження № 2/498/11/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Теренчук Н.С.,

при секретарі Іванову І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.В.Михайлівка цивільну справу по позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

13 червня 2014 року ПАТ " Державний ощадний банк України" звернувся до суду з позовною вимогою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, після уточнення позовних вимог просили стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 відповідно до розрахунку загальної заборгованості за договором станом на 01.07.2015 року, суму заборгованості, яка складає 13293,40 грн., з яких: 6535,43 грн. - прострочений основний борг по кредиту; 140,03 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2,00 грн. - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту; 2910,43 грн. - пеня за прострочений основний борг по кредиту; 20,62 грн. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 2694,36 грн. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 41,48 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 949,05 грн. - 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що 14 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством « Державний ощадний банк України» в особі філії Великомихайлівське відділення № 3170 та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 439-в на суму 9900,00 грн. строком до 14 вересня 2011 року на умовах визначених кредитним договором. Також між ВАТ « Державний ощадний банк України» в особі філії Великомихайлівське відділення № НОМЕР_1 « Ощадбанк» та ОСОБА_1В було укладено додаткові договори до кредитного договору № 439-в від 14.09.2006 року, а саме: додатковий договір № 1 від 19.04.2007 року про збільшення розміру кредиту до 11400,00 грн.; додатковий договір № 2 від 23.08.2007 року про збільшення розміру кредиту до 12700,00 грн.; додатковий договір № 3 від 16.11.2007 року про збільшення розміру кредиту до 22700,00 грн.; додатковий договір № 4 від 25.07.2008 року про збільшення розміру кредиту до 27400,00 грн.; додатковий договір № 5 від 09.10.2008 року про збільшення розміру кредиту до 30900,00 грн. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладено договір поруки № 439 від 14.09.2006 року з ОСОБА_2. Банк належним чином виконав свої зобовязання по кредитному договору, а саме видав ОСОБА_1 кредит готівкою у сумі 9900,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору № 439-в позичальник зобовязався погашати кредит щомісячно та сплачувати нараховані банком відсотки згідно умов договору кредитування. Проте, в обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_1 своїх зобовязань щодо своєчасного внесення платежів по погашенню кредиту та процентів за користування кредитними коштами не виконав. Відповідно до договору кредитування нараховані відсотки та пеню, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ « Державний ощадний банк України» підтримала в повному обсязі, просила в солідарному порядку стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Державний ощадний банк Україна» заборгованість за кредитом в розмірі 13293,40 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором визнав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ « Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнала в повному обсязі, просила відмовити ПАТ « Державний ощадний банк України» в задоволені позовних вимог. Також в матеріалах справи наявні заперечення проти позову, згідно яких відповідачка ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги ПАТ « Державний ощадний банк України» не підлягають задоволенню, за наступними підставами. З відповідачкою позивачем був укладений договір поруки № 439 від 14.09.2006 року за яким вона зобовязалась перед позивачем відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за зазначеним вище кредитним договором № 439 від 14.09.2006 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Договором поруки встановлено, що позивач або відповідач ОСОБА_1 зобовязані негайно повідомляти поручителя про зміну зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Договором поруки не передбачено, зокрема, можливість збільшення розміру кредиту, процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди. З обставин справи вбачається, що про укладання додаткових угод до кредитного договору позивач поручителя не повідомляв, такі умови сторонами не узгоджені і відповідачка, як поручитель не давала згоду на зміну основного зобовязання, що тягне за собою припинення договору поруки. Договором також передбачено, що порука припиняється, якщо позивач як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань по кредитному договору № 439 від 14.09.2006 року не предявить вимоги до поручителя. Виходячи із встановленого додатковим договором № 5 до кредитного договору строку виконання позичальником зобовязання у повному обсязі не пізніше 08.10.2013 року, строк предявлення вимоги позивачем, як кредитором, до відповідача ОСОБА_2 як поручителя, збіг 08 квітня 2014 року. Оскільки, позивач з даним позовом звернувся до суду тільки 25 червня 2014 року і вимагав стягнення заборгованості за кредитом станом на 28.05.2014 року, то ця порука зі сторони відповідачки є припиненою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ВАТ « Державний ощадний банк України» в особі філії Великомихайлівське відділення № НОМЕР_1 « Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 439-в від 14.09.2006 року на суму 9900,00 грн. Строком до 14 вересня 2011 року.

Також між ВАТ « Державний ощадний банк України» в особі філії Великомихайлівське відділення № НОМЕР_1 « Ощадбанк» та ОСОБА_1В було укладено додаткові договори до кредитного договору № 439-в від 14.09.2006 року, а саме: додатковий договір № 1 від 19.04.2007 року про збільшення розміру кредиту до 11400,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.04.2012 року; додатковий договір № 2 від 23.08.2007 року про збільшення розміру кредиту до 12700,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.08.2012 року; додатковий договір № 3 від 16.11.2007 року про збільшення розміру кредиту до 22700,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.11.2012 року; додатковий договір № 4 від 25.07.2008 року про збільшення розміру кредиту до 27400,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.07.2013 року; додатковий договір № 5 від 09.10.2008 року про збільшення розміру кредиту до 30900,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08.10.2013 року .

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач свої зобов'язання за основним договором та додатковими договорами виконав, що не заперечувалось і відповідачем.

Також у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладено договір поруки № 439 від 14.09.2006 року з ОСОБА_2.

Однак у встановлені кредитним договором строки відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань щодо своєчасного внесення платежів по погашенню кредиту та процентів за користування кредитними коштами не виконав.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 01.07.2015 року відповідач має заборгованість 13293,40 грн., яка складається з наступного: 6535,43 грн. прострочений основний борг по кредиту; 140,03 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2,00 грн. прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту; 2910,43 грн. пеня за прострочений основний борг по кредиту; 20,62 грн. пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 2694,36 грн.- інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 41,48 грн.- інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 949,05 грн.- 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту.

На підставі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на день розгляду справи судом ОСОБА_1 не погасив наявну станом на 01.07.2015 року заборгованість за кредитним договором № 439 від 14.09.2006 року та додатковими договорами до нього .

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги ПАТ « Державний ощадний банк України по відношенню до відповідача ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, в сумі 13293,40 грн., також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Що стосується позовних вимог ПАТ « Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 суд вважає , що в цій частині необхідно відмовити.

Стаття 533 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до частини четвертої ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 4.2 договору поруки зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором № 126 від 10.02.2015 року не предявить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи у забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 439 від 14.09.2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Якщо договір поруки припинився, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки за цим договором слід вважати припиненими. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-6цс14, постанові №6-170цс14 від 17 вересня 2014 року,які в силу вимог ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Судом встановлено, що за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 від 14 вересня 2006 року № 439 на суму та додатковими договорами до нього термін остаточного погашення кредиту встановлено 08.10.2013 року. Тобто строк предявлення вимоги позивачем до відповідачки ОСОБА_2, як поручителя збіг 08.04.2014 року, а позивач вернувся до суду з позовом 13.06.2014 року.

Крім того, щодо припинення поруки у зв'язку із зміною зобов'язання без згоди поручителя відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України та п. 2.7. договору поруки від 14.09.2006 року.

Так згідно пункту 1.1. договорів поруки, поручителі зобовязуються перед АТ « Ощадбанк» відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором.

Так, згідно пункту 2.7 договору поруки, кредитор або боржник зобовязані негайно повідомити поручителя про зміну зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а обставини справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно по положень ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України по справі № 6-70цс14 від 10 вересня 2014 року, яка згідно зі ст. 360 -7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення, зі змісту ст. 559 ЦК України вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Зазначену правову позицію зазначено у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р.- відповідно до ст. 559 ЦК України припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язання і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін, а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи додатковий договір № 1 від 19.04.2007 року про збільшення розміру кредиту до 11400,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.04.2012 року; додатковий договір № 2 від 23.08.2007 року про збільшення розміру кредиту до 12700,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.08.2012 року; додатковий договір № 3 від 16.11.2007 року про збільшення розміру кредиту до 22700,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.11.2012 року; додатковий договір № 4 від 25.07.2008 року про збільшення розміру кредиту до 27400,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.07.2013 року; додатковий договір № 5 від 09.10.2008 року про збільшення розміру кредиту до 30900,00 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 08.10.2013 року укладений між банком і ОСОБА_1 без погодження з поручителем.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги ПАТ «Державний ощадний банк Україна» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 13293,40 грн., з яких: 6535,43 грн. - прострочений основний борг по кредиту; 140,03 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2,00 грн. - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту; 2910,43 грн. - пеня за прострочений основний борг по кредиту; 20,62 грн. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 2694,36 грн. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 41,48 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 949,05 грн. - 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту, також стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. У задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11,209,212, 214,215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість по кредиту та відсотках в сумі - 13923,4грн., яка складається з наступного: прострочений основний борг по кредиту - 6535,43грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 140,03грн.; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 2,00грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 2910,43грн; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 20,62 грн.; інфляційні втрати від прострочених сум за кредитом - 2694,36грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів - 41,48 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 949,05грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.С. Теренчук

Повний текст рішення виготовлено 27 листопада 2015 року.

Суддя: Н.С. Теренчук