АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_4 до Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, третя особа - Орган опіки та піклування Октябрської районної у м. Полтаві ради про зміну правового статусу службової квартири та зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили змінити статус службової квартири АДРЕСА_1 на комунальну та зобов'язати Полтавську міську раду взяти вказану квартиру на баланс.

В квітні 2014 року, подавши уточнення до позовної заяви, просили зобов'язати Полтавську міську раду виключити з числа службових приміщень квартиру АДРЕСА_1 та прийняти дану квартиру на баланс як комунальну, а також зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, яке було зазначено в уточненій позовній заяві в якості співвідповідача, укласти договір найму житлового приміщення з ОСОБА_2

В обґрунтування позову посилалися на те, що понад 10 років пропрацювали у Полтавській дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» та мають право постійного користування спірним житловим приміщенням, яке визнано за ними рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 липня 2013 року. Проте, статус квартири, як службової, перешкоджає їм у здійсненні своїх прав, що випливають з договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду.

Вважають, що внаслідок самоусунення Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від оперативного управління квартирою та безпідставної відмови в передачі службової квартири в ордерну, порушуються їхні права, які позивачі просили захисти у визначений ними спосіб.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_4 до Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Полтавської міської ради про зміну правового статусу службової квартири та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Судові витрати віднесено на користь держави.

Не погодившись з даним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржили позивачі, які посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, встановивши за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будинок АДРЕСА_1 є комунальною власністю, квартира № 15 є службовою і рахується за УДППЗ «Укрпошта» в особі Полтавської дирекції, проте на обліку підприємства не перебуває. Даних , які б свідчили про зняття статусу службової і передачу її до житлового фонду комунальної власності не надано, а вирішення питання про виключення квартир з числа службових є правом, а не обов'язком УДППЗ «Укрпошта», без письмового клопотання якого Полтавська міська рада не має права виключити з числа службових спірну квартиру. На думку місцевого суду також відсутні правові підстави, які можуть зобов'язати Полтавську міську раду прийняти на баланс спірну службову квартиру.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитися не може, оскільки вони суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Обґрунтовуючи свої висновки належністю спірної квартири до числа службових, суд першої інстанції таких обставин не перевірив та послався як на доказ відповідного статусу житла на ордер № 1280 від 04 серпня 1969 року, не взявши до уваги той факт, що за своєю правовою природою ордер є лише підставою для вселення у надане жиле приміщення та належного рішення компетентного органу про визнання квартири службовою не замінює.

Відповідно до ст. 279 ЦК УРСР (1963 року), яка діяла на час видачі вказаного ордеру, та чинних ч. 1 ст. 118 ЖК України, п.п. 3, 5 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень та користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, жиле приміщення, незалежно від належності будинку, в якому воно знаходиться, включається в число службових рішенням виконавчого комітету місцевої Ради і надається за спеціальним ордером, що видається цим виконавчим комітетом. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових приміщень (додаток № 1 до Положення) у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради, а також на відповідному підприємстві, установі, організації.

Як встановлено по справі, спірна квартира, як службова, в установленому порядку не обліковується, а рішення виконавчого комітету місцевої Ради про включення її в число службових по справі не надано і суду таких обставин не доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки належних та допустимих доказів належності квартири АДРЕСА_1 до числа службових жилих приміщень не надано, суд першої інстанції безпідставно визнав даний факт встановленим.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду і ухвалення нового рішення.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

По справі встановлено та визнано представником Полтавської міської ради, що спірна квартира до числа службових жилих приміщень не належить і у Полтавській міській раді як службова не обліковується, позаяк в такому статусі остання не обліковується і у Полтавській дирекції УДППЗ «Укрпошта», яке є правонаступником Поштамту.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне дати правову оцінку приєднаному до справи письмовому доказу (а.с. 15) у вигляді облікової картки ЖЕО № 2.

Так, в графі наймач (орендар) зазначено «служ. Главпочтампт». Інших письмових відомостей щодо спеціального правового статусу спірної квартири матеріали справи не містять.

Разом з тим, вказана облікова картка ЖЕО № 2 не підмінює собою відповідне рішення компетентного органу про визначення статусу житлового приміщення як службового, а є лише документом обліку експлуатуючої організації.

За вказаних обставин обраний позивачами спосіб захисту у виді зобов'язання Полтавської міської Ради виключити з числа службових приміщень квартиру АДРЕСА_1 не відповідає фактичним обставинам справи та є зайвим, оскільки такого правового статусу спірне жиле приміщення не має.

Колегія суддів також не приймає як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, доводи представника відповідача що спірна квартира фактично є гуртожитком.

Як вбачається з додатку до рішення виконавчого комітету міської Ради депутатів трудящих № 492 від 23 липня 1969 року «Про заселення жилого будинку № 9 по вул. 23 Вересня», 4-кімнатна квартира № 15 жилою площею 47,43 кв.м. на V поверсі вказаного будинку визначена, як гуртожиток міського поштамту. Проте, системний аналіз чинного законодавства - глави 4 ЖК України, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, дає підстави для висновку, що гуртожитками є спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки, які реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради. Не допускається розміщення гуртожитків у підвалах і цокольних поверхах, а також використання під гуртожитки приміщень у жилих будинках, призначених для постійного проживання громадян.

Таким чином, оскільки будинок АДРЕСА_1 не є гуртожитком та призначений для постійного проживання громадян, окреме жиле приміщення - квартира № 15 цього будинку не може використовуватись в якості гуртожитку й таким не є.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірна квартира належить до жилих приміщень, призначених для постійного проживання громадян, права яких не можуть бути обмежені спеціальним статусом житла.

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Оскільки спірна квартира перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради як службова Главпоштамту, що не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що права позивачів мають бути захищені шляхом зобов'язання Полтавської міської ради прийняти квартиру АДРЕСА_1, на баланс як комунальну, - де мешкають два і більше наймачів, що належить до житлового фонду загального призначення.

Позовні вимоги щодо зобов'язання Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради укласти договір найму житлового приміщення з ОСОБА_2 колегія суддів находить передчасними і такими, що не підлягають до задоволення, оскільки факту порушення прав позивачів та відмови в укладенні такого договору з боку КП ЖЕО № 2 по справі не встановлено і суду таких обставин не доведено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12 листопада 2014 року - скасувати та постановити по справі нове рішення.

Позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов'язати Полтавську міську раду прийняти на баланс квартиру АДРЕСА_1, як комунальну.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно. Суддя