У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Джуги С.Д., Кеміня М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» (далі по тексту - ПАТ «ВіЕсБанк») про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Позов обґрунтовувала тим, що 02.11.2007 року між нею та ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є відповідач) укладено кредитний договір, згідно якої вона отримала кредитні кошти в сумі 14 000 доларів США строком на 10 років. В подальшому розмір кредиту було збільшено до 21 000 доларів США.

Даний кредит є споживчим, а відтак підпадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів».

Вважає, що даний кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки:

- такий укладений в іноземній валюті за відсутності в банка відповідної індивідуальної ліцензії;

- умови кредитного договору є явно несправедливими, оскільки на споживача покладено всі ризики знецінення національної валюти. Сторони при укладенні договору виходили з курсу долара США до гривні на момент його укладення, тобто близько 5 грн., і ніхто не міг передбачити стрімке підвищення курсу долара США, обвал економік світових держав та масове розорення підприємств.

За таких обставин просила суд визнати недійсним вказаний кредитний договір.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 жовтня 2014 року у задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що умови кредитного договору є явно несправедливими, оскільки на споживача покладено всі ризики знецінення національної валюти. Сторони при укладенні договору виходили з курсу долара США до гривні на момент його укладення, тобто близько 5 грн., і ніхто не міг передбачити стрімке підвищення курсу долара США, обвал економік світових держав та масове розорення підприємств. Крім того зазначає, що банком всупереч ст.ст. 11, 18, 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не попереджено позивачку, що вона несе валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. А тому вручення повістки представнику позивача ОСОБА_2, вважається врученням повістки і позивачу ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 02.11.2007 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредитні кошти в сумі 14 000 доларів США строком на 10 років (а.с.71-73).

Відповідно до п.1.4 даного договору кредит надається на придбання продукції, для особистих потреб не пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності, а відтак такий кредит є споживчим, і на нього поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення кредитного договору банк мав індивідуальну ліцензію на право здійснення валютних операцій, і що умови договору не є несправедливими. Крім того банк ознайомив позивача, як споживача, з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо несправедливих умов договору в частині надання кредиту в доларах США, оскільки зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Також безпідставним є посилання апелянта на те, що банк не попередив позичальника про покладення на нього валютних ризиків, оскільки п.8.5 Кредитного договору передбачено, що у разі отримання кредиту в іноземній валюті Позичальник повідомлений про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе Позичальник, інформація щодо методики визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язань, під час погашення заборгованості за кредитом і процентами надана Позичальнику. Таким чином, підписавши кредитний договір ОСОБА_3 підтвердила факт надання банком їй відповідної інформації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуюча

Судді