Справа № 500/7275/14-ц
Провадження № 2/500/221/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Грубіян Л.І.
при секретарі - Матвійчук Н.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №19, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дитини та розподіл сумісного майна, немає.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, викликався, що підтверджено поштовими відправленнями від 16.11.2014 року, від 27.01.2015 року, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно ч.1 до ст.224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача.
Пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.01.2011 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №19, від шлюбу вони мають дитину - сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони будь-яких мір для примирення не приймають, посилаючись на недоцільність збереження шлюбу.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, які мають істотне значення.
Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.
Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України, суд,
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що зареєстрований 22.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №19.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя