Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/817/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Доповідач Чорнобривець О. С.
Рішення

Іменем України

08.09.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненка В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування зазначав, що 19.05.2014 року близько 17.40 год., знаходячись разом із дружиною та сином у автомобілі, відчули сильний удар в задню частину автомобіля. Удар здійснив автомобіль марки Ваз-21099, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 За ним одразу під'їхав автомобіль Знам'янського ВДАІ, що переслідував останнього. Водій ОСОБА_5 перебував у нетверезому стані. Власником автомобіля Ваз 21099 є ОСОБА_3 Автомобіль пошкоджено, вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно експертної оцінки складає 20 655,38 грн., матеріальна шкода - 7910 грн. Крім того, позивачу завдано і моральної шкоди, з 20.06.2014 року по 11.07.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Знам'янській ЦРЛ.

Відповідачі у добровільному порядку відшкодувати збитки відмовились.

Просив суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, а з урахуванням уточнень позивних вимог просив стягнути з ОСОБА_3, як власника автомобіля ВАЗ 21099, матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту в сумі 20 655,38 грн., моральну шкоду в сумі 7000 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи - 1190,32 грн., витрати на правову допомогу - 2500 грн. та судовий збір.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту в розмірі 20 655,38 грн., 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1190,32 грн. витрати, пов'язані з проведення експертизи, 2500 грн. витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, вказуючи, що про доведеність обставин щодо незаконного заволодіння ОСОБА_5 належного їй автомобіля, під час керування якім й була заподіяна шкода позивачу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на таких підставах.

Судом встановлено, що 19.05.2014 року о 17.40 год. по вулиці Калініна у м. Знам'янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ІЖ 21251, номерний знак НОМЕР_2, належного позивачу, та автомобіля ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_5 Останній, перебуваючи у нетверезому стані допустив зіткнення із автомобілем позивача, що стояв на узбіччі разом із водієм та пасажирами у салоні. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Позивачу завдана матеріальна та моральна шкода у зв'язку з пошкодженням майна.

Диспозитивність цивільного законодавства, відповідно до ст.11 ЦПК України, визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних, чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги про відшкодування шкоди заявлені до власника автомобіля ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_5 під час ДТП, та до ОСОБА_5, як особи, діями якої завдано шкоду. Як убачається з матеріалів справи, 03.12.2014року позивач, уточнивши розмір позовних вимог, також просив залишити позовні вимоги стосовно відповідача ОСОБА_5 без розгляду(а.с.86-87). У матеріалах справи відсутня ухвала суду щодо вирішення цього питання відповідно до порядку, визначеному ст.ст. 207-209 ЦПК України і, як з'ясовано у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач не наполягав на задоволенні заяви в цій частині у суді першої інстанції. містить Судом у мотивувальній частині рішення надана оцінка діям відповідача ОСОБА_5 щодо його відповідальності.

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_5 є стороною відповідача у справі.

Вирішуючи питання щодо відшкодування завданої шкоди, суд, вважав недоведеним вину відповідача ОСОБА_5, поклав відповідальність на власника автомобіля ОСОБА_3

Колегія суддів не погоджується з висновком суду.

За загальними правилами цивільно-правової відповідальності шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 11887 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 3 статті 1187 ЦК України визначено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст.1187 УК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника(володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що зіткнення автомобілів сталося з вини ОСОБА_5, який керував автомобілем, власником якого є ОСОБА_3 Обставини не заперечуються сторонами, також не спростовується ними висновок експерта щодо розміру відновлювального ремонту.

Покладаючи відповідальність за шкоду на ОСОБА_3, як на власника автомобіля, суд не навів належного обґрунтування зробленого ним висновку.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" N 4 від , 01.03.2013р, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини.

Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Не спростовані пояснення ОСОБА_3 щодо заволодіння належним їй автомобілем відповідачем ОСОБА_5 без її дозволу. Так, під час даних подій вона виконувала свої трудові обов'язки провідника Одеської залізниці і наданим табелем обліку робочого часу підтверджується її перебування на станції Москва-Київська РФ(а.с.73-75). Належний їй автомобіль перебував за місцем її проживання, відповідач не є її знайомим, ключі та документі на автомобіль вона нікому не передавала, знаходились в неї.

Отже, обставин за наявністю яких закон покладає відповідальність за завдану шкоду на власника джерела підвищеної небезпеки, не встановлено. Висновки суду не підтверджуються матеріалами справи, тому ОСОБА_3 не може нести відповідальність з підстав недоведеності її вини у заподіянні шкоди.

Обставини справи свідчать про те, що позивачу відомо про порушення його права відповідачем ОСОБА_5 Зокрема, про це свідчать зміст позовної заяви та пояснення позивача щодо обставин події скоєного ДТП. Поясненнями відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні суду першої інстанції, проведеного в режимі відео конференції у зв'язку з його перебуванням у слідчому ізоляторі, який, будучи повідомленим про оголошену йому підозру у скоєні кримінального правопорушення за фактом незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_3, визнав свою вину.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що на час розгляду цієї справи, Знам"янським міськрайонним судом розглядалась кримінальна справа щодо винуватості ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України за фактом незаконного заволодіння автомобілем, що належить ОСОБА_3 Встановлення цих обставин має суттєве значення для вирішення цивільного позову. Проте, суд у порушення п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України не виконав покладений на нього процесуальним законом обов'язок щодо зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства (а.с.117,119).

В ході розгляду справи апеляційне провадження було зупинено до набрання законної сили вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5, засудженого, зокрема, й за незаконне заволодіння автомобілем відповідачки ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16.06.2015 року вирок Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2015 року відносно засудженого ОСОБА_5 залишено без змін. Вирок набрав законної сили(а.с.178-188).

Факт незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_3

встановлений вироком суду, що судом апеляційної інстанції приймається відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України.

Відповідно до наведеного, відповідальність за завдану шкоду покладається на відповідача ОСОБА_5

Заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди підтверджується наявним у матеріалах справи висновком експерта, не оспорюється сторонами у справі.

Вирішуючи питання щодо заподіяння та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо доведеності вимог позивача. Через пошкодження майна він зазнав душевних переживань, незручності, позбавлений звичайного способу життя. З урахуванням обставин справи відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000грн. відповідає обставинам справи, вимогам розумності і справедливості.

На підставі ст.88 ЦПК з відповідача ОСОБА_6 підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати позивача у справі: за проведення автотоварознавчої експертизи - 1190,32 грн., на правову допомогу - 2500 грн. та судовий збір 250грн.

. Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 20655,38грн., у відшкодування моральної шкоди 2000грн., витрати на експертне дослідження - 1190,32 грн. витрат на правову допомогу - 2500 грн., судовий збір 250грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: