У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києві від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 05 жовтня 2007 року між ним та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» укладено договір поруки № 006- 2914/756-0266-Р/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 006-2914/756-0266 від 05 жовтня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що мають виникнути в майбутньому.

Під час телефонної розмови ОСОБА_2 повідомила позивача про те, що між нею та відповідачем 15 липня 2008 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 006-2914/756-0266 від 05 жовтня 2007 року та 18 вересня 2013 року додаткову угоду б/н до кредитного договору № 006-2914/756-0266 від 05 жовтня 2007 року.

Після отримання копії зазначених вище додаткових угод та ознайомлення з їх змістом позивач дізнався, що додатковою угодою № 1 від 15 липня 2008 року було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом з 8,95 % річних до 10,95 % річних.

Також підтвердженням збільшення відсоткової ставки є надані позивачеві вимога від 04 червня 2013 року та лист від 02 липня 2013 року № 15441 із розрахунком заборгованості по збільшеній відсотковій ставці.

Що ж стосується додаткової угоди б/н від 18 вересня 2013 року, то відповідач доповнив основний договір п. 6.3 та п. 6.4., яким збільшив розмір відповідальності сторін за невиконання умов договору. Даних пунктів не було в кредитному договорі № 006-2914/756-0266 від 05 жовтня 2007 року.

Таким чином, відповідачем в даному випадку було істотно порушено умови договору поруки та норми чинного законодавства, у зв'язку із чим позивач просив суд визнати договір поруки № 006-2914/756-0266-Р/1 від 05 жовтня 2007 року, укладеного між ним та банком припиненим з 15 липня 2008 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києві від 04 грудня 2014 року, позов задоволено. Визнано припиненим з 15 липня 2008 року договір поруки № 006-2914/756-0266-Р/1 від 5 жовтня 2007 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в порушення п. 2.1 договору поруки відповідачем без згоди поручителя збільшено розмір відсоткової ставки за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києві від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова Т.Л. Ізмайлова