Справа № 640/8748/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнових збитків та моральної (немайнової) шкоди

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнових збитків в сумі 399822,50 грн. та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 399822,50 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він 24.05.2012 року придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1/9 в м. Харкові разом з наявними меблями та побутовим устаткуванням, якими облаштоване помешкання. Однак у квартирі незаконно перебуває відповідач ОСОБА_2, колишня дружина ОСОБА_3, яка відмовилась виселятися з квартири. 24.12.2013 року він звернувся до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою і суд заочним рішенням від 14.03.2014 року прийняв рішення про виселення відповідача ОСОБА_2, яке вона не виконує.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 звільняти квартиру відмовляється, пропозиції узгодити умови проживання відкидає, продовжує незаконно проживати в квартирі позивача, користується його меблями та побутовим устаткуванням на протязі трьох років, не дає можливості мешкати позивачу в своїй квартирі, перешкоджає використовувати квартиру на свій розсуд (здавати в оренду), тобто отримувати доходи, які він міг реально одержувати, якби його право не було порушено. Вважає, що відповідач повинна йому сплатити грошові кошти в якості оплати за проживання в його квартирі із розрахунку суми еквівалент 500 доларів США за один місяць проживання, що складає суму майнових збитків у розмірі 399822,50 грн.

Крім того, просить відшкодувати моральну шкоду в сумі 399822,50 грн., яка нанесена йому внаслідок неправомірних дій відповідача та виразилася у моральних стражданнях, переживаннях, порушені душевного спокою та рівноваги, що також призвело до загострювання хронічних захворювань.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказував, що він придбав спірну квартиру у ОСОБА_3 з меблями та устаткуванням, однак користуватися майном не може, оскільки відповідач мешкає в його квартирі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, подавши письмові заперечення до суду. Зазначав, що позивачем не доведено факту проживання відповідача в спірній квартирі, а заочне рішення про виселення не набрало законної сили. Також, вказує про безпідставність та необґрунтованість вимог про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях проти позову.

Третя особа та його представник з позовними вимогами ОСОБА_1 погодились та просили їх задовольнити.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2012 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_2/9 у м. Харкові. Право власності позивача ОСОБА_1 зареєстровано 05.06.2012 року. (а.с. 6-7).

Згідно умов договору купівлі-продажу від 24.05.2012 року квартира, що продається візуально оглянута покупцем до підписання договору, а продавець зобов*язується знятися з реєстрації та передати квартиру в повне розпорядження покупця.

Відповідно до наданої до суду копії рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено та вирішено усунути перешкоди у користуванні власністю квартирою № 26 по вул. Чайковська 5/7/9 у м. Харкові, виселивши ОСОБА_2 з вказаної квартири без надання іншого житла. ( а.с. 18). Згідно пояснень сторін в судовому засіданні дане рішення є предметом оскарження в апеляційному порядку і на теперішній час рішення не набуло чинності. Також, суду не надані і дані про виконання цього рішення про виселення та перешкоди відповідача при виконанні рішення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 зазначає, що в квартирі АДРЕСА_2/9 у м. Харкові, власником якої він є з 24.05.2012 року мешкає відповідач ОСОБА_2, користується його меблями та побутовим устаткуванням, у зв*язку з чим він не має можливості мешкати в своїй квартирі і відповідач перешкоджає йому використовувати квартиру на свій розсуд (здавати в оренду), тобто отримувати доходи, які він міг реально одержувати, якби його право не було порушено.

Просить стягнути з відповідача суму майнових збитків в сумі 399822,50 грн., як суму грошових коштів в якості оплати за проживання в його квартирі із розрахунку суми еквівалент 500 доларів США за один місяць проживання та в обґрунтування зазначеного надає довідку ПП «Мелісса» від 16.05.2015 року.

Згідно даних, які викладені в цій довідці середня ціна по місту Харкові по оренді двохкімнатної квартири в центральних районах міста складає 500 доларів США на місяць. (а.с. 20).

Відповідно до вимог статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому суд зазначає, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором, ці доходи (вигода) повинні бути не абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків.

Судом під час розгляду справи встановлено, що після набуття у власність позивачем квартири АДРЕСА_2/9 у м. Харкові між ним та відповідачем ОСОБА_4 не було укладено договору про оренду житла, або іншого договору про відшкодування витрат на проживання.

Також, в судовому засіданні не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами ті обставини, що відповідач користується меблями позивача та іншим устаткуванням в спірній квартирі, та не надані докази на підтвердження реальності неодержаних доходів у вигляді грошових коштів 399822,50 грн., як суми грошових коштів в якості оплати за проживання в його квартирі із розрахунку суми еквівалент 500 доларів США за один місяць проживання.

Суду не надані позивачем і докази щодо звернення позивача до відповідача з вимогою щодо оплати коштів за проживання в спірній квартирі, дані на підтвердження звернення позивача до агентств з нерухомості щодо можливої здачі квартири в оренду, та дані про неможливість здачі квартири в оренду за умови проживання в ній відповідача. Крім того, суд зазначає, що вимоги про відшкодування понесених витрат по оплаті комунальних послуг позивачем не заявлені, а довідка ПП «Мелісса» від 16.05.2015 року не є належним доказом на підтвердження доводів позивача стосовно неотримання доходів.

З урахуванням зазанченого, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування майнових збитків з підстав, заявлених в позові не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними, безпідставними, та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Стосовно відшкодування моральної шкоди в розмірі 399822,50 грн. у зв*язку з неправомірними діями відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до розяснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Під час розгляду даного спору, суду не надані докази на підтвердження причинного зв*язку між погіршенням здоров*я позивача, моральних стражданнях, порушенні душевного спокою та діями відповідача. Крім того, суд зазначає, що позивач є особою похилого віку, має ряд захворювань, однак, як вказано в медичній документації (а.с. 22-29) хворіє з 2000 року, регулярно обстежується та потребує лікування постійно у зв*язку з наявними в нього хворобами, в тому числі і до початку спору з відповідачем.

На підставі викладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є недоведеними, необґрунтованими, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позовних вимог не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 169, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнових збитків в сумі 399822,50 грн. та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 399822,50 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя