Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3, звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 25 500 грн, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 3 838 грн 34 коп., 3 % річних у сумі 2 435 грн 22 коп., пеню у

розмірі 6 291 грн 58 коп., витрати, що пов'язані з явкою до суду у розмірі

757 грн 14 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

13 березня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 24 990 грн, інфляцію в сумі

3 760 грн 68 коп., 3 % річних у сумі 2 386 грн 71 коп., 1 981 грн 69 коп. пені, витрати на проїзд у розмірі 757 грн 14 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «АХА Страхування» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2009 року між

ОСОБА_4 та ПАТ «СК «АХА Страхування» було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0005535, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль «HONDA», державний номер НОМЕР_1, строком до 20 серпня 2009 року.

Цивільно-правова відповідальність всіх осіб без обмежень, що керують транспортним засобом на законних підставах, застрахована відповідно до

п. 5 цього Полісу.

2 серпня 2009 року о 13 год. на автодорозі Алушта-Судак-Феодосія відбулося ДТП за участю автомобіля «PEUGEOT -206» під керуванням позивача та автомобіля «HONDA», що належить ОСОБА_4, яким керував ОСОБА_5

Постановою Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 18 серпня 2009 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок порушення ним п. 13.1 ПДР України.

Відповідно до висновку судового експерта експертного, автотоварознавчого дослідження від 17 серпня 2009 року № 311, вартість матеріального збитку транспортного засобу «PEUGEOT -206» складала

27 935 грн 37 коп. (а.с. 105-113).

3 серпня 2009 року позивач та ОСОБА_4 звернулись до відповідача із заявами про настання події, що має ознаки страхового випадку згідно до Полісу (а.с. 142-145).

17 лютого 2010 року № 479/цв-10 та 25 квітня 2012 № 875/у-12 позивач отримав відповіді в яких зазначалось, що він повинен надати документи, що підтверджують законність експлуатації транспортного засобу «HONDA» водієм ОСОБА_5

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов'язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ч. ст. 1188 ЦК України, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків.

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року

№ 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог цих Правил. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, з урахуванням вищевказаних норм законів, суд першої

інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач отримав усі необхідні документи для прийняття рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, що підтверджується матеріалами справи, а саме копією заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору заповнену позивачем та засвідчену мокрою печаткою відповідача від 4 серпня 2009 року вхідним номером 4529-а (а.с. 74).

Також, висновки судів про стягнення суми пені за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 1 981 грн 69 коп. в межах одного року є вірними та такими, що відповідають ст. 258 ЦК України та заявленим вимогам позивача, як і про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання та трьох процентів річних, починаючи з жовтня 2009 року.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результат оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов В.М. Коротун О.В. Ступак С.П. Штелик