У Х В А Л А

2 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Григор'євої Л.І., Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила встановити батьківство ОСОБА_5 щодо дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на дитину.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області 28 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на зазначене рішення апеляційного суду відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2015 року й передачу справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, а саме:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, статті 53 КпШС України, статті 129 Конституції України.

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 2 лютого 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, який виходив із того, що для встановлення батьківства необхідна наявність передбачених статтею 53 КпШС України, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, обставин, жодну з яких позивачка не довела. Відповідач себе батьком дитини не визнає, а відмова від проходження експертизи не може бути підставою для встановлення батьківства.

Надані заявницею для порівняння ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року, від 30 жовтня 2013 року, від 14 травня 2014 року та постановлена у касаційному порядку ухвала Верховного Суду України від 6 червня 2007 року, якими судові рішення попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин, що мають значення для справ, недослідження доказів та ненадання їм оцінки тощо. Крім того, зі змісту вказаних ухвал не вбачається застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права для вирішення спору по суті, тому відповідні ухвали не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, постановлена відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України про відмову у відкритті касаційного провадження. Проте така ухвала не може бути предметом перегляду з підстав, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 355 ЦПК України, оскільки вона не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений пунктом 2 частини 1 статті 355 ЦПК України

Ураховуючи наведене, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, встановлена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення батьківства та стягнення аліментів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Л.І. Григор'єва Л.І. Охрімчук