Справа № 161/39/15-ц Провадження № 22-ц/773/1746/15 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Категорія: 24 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

Русинчука М. М., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря - Губарик К. А.,

представника позивача - Жегестовської К. Г.,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Житлово-комунального підприємства № 7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Житлово-комунальне підприємство № 7 (скорочено ЖКП № 7) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території.

Позов мотивовано тим, що відповідачі проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надає позивач. Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку НОМЕР_1. Протягом 2009-2014 років щомісячні платежі на рахунок позивача відповідачами вносилися не належним чином. В зв'язку з чим станом на 01.11.2014 року заборгованість за надані послуги становить - 4 221,77 грн., які і просить позивач стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року позов ЖКП № 7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в користь ЖКП № 7 заборгованість по оплаті за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 3044,70 грн., з них 2790,04 грн. заборгованості за надані послуги, 251,10 грн. 3% річних, 3,56 грн. інфляційні втрати.

Стягнуто із ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в користь ЖКП № 7 судовий збір в розмірі 243,60 грн., по 81,20 грн. з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не дано юридичного висновку наданим ним доказам, що він є учасником бойових дій і згідно із законодавством України він і члени його сім'ї користуються 75% пільг по оплаті житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в ній. Просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача Жегестовська К. Г. апеляційну скаргу заперечила. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі проживають в квартирі адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надає позивач, за відповідачами рахується заборгованість по оплаті послуг по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території за період з січня 2009 року по 01.11.2014 року на суму 2790,04 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачами обов'язків по оплаті послуг.

Однак, висновки суду щодо солідарного стягнення з відповідачів оплати та її розміру за вказані комунальні послуги не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні ЖКП № 7, яке забезпечує його експлуатацію та обслуговування, в тому числі утримання будинку та прибудинкової території (прибирання прибудинкової території, сходових кліток, підвалів, технічних поверхів, технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем загального користування, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт конструктивних елементів, освітлення місць загального користування, технічне обслуговування ліфтів, енергопостачання ліфтів).

Для проведення нарахування та оплати наданих відповідачам послуг по утриманню будинку та прибудинкової території відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. Плата за надані послуги нараховується на підставі тарифів, визначених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.12.2005 р. № 404, від 14.12.2005 р. № 451, від 09.09.2009 р. № 662-1, від 01.04.2010 р. № 209-1, від 27.04.2010 р. № 254-1, від 20.08.2010 р. № 533-1, від 05.06.2013 року № 319-1 (а.с. 7-9, 10-12, 13-14, 15, 16, 17-18, 19-24).

Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 1998 року з осіб до яких пред'явлено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 93).

Відповідно до довідки ТзОВ "Місцевий обчислювальний центр" від 05.06.2014 року у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 (а.с. 38).

Відповідачі не надали доказів, які б підтверджували звернення з скаргами, заявами про складання акту-претензії споживача, або заявами про ненадання, надання не в повному обсязі послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.11.2014 року заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1, становить 3869 грн. 63 коп. (а.с. 39-40). Нарахування по оплаті послуг з січня 2009 року з початковим сальдо 1079.59 грн. проводилося без урахування пільг, а з грудня 2011 року - з врахуванням 75% пільги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Суду не надано належних та допустимих доказів укладення позивачем договору на надання житлово-комунальних послуг з відповідачами (суду надано копію договору, яка не містить підписів сторін, а.с. 91-92), проте це не звільняє від обов'язку оплачувати надані ЖКП № 7 послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до наведених положень законодавства заборгованість, яка виникла, підлягає стягненню солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ЖКП № 7.

Висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в даному випадку є неправильним та не узгоджується з нормами матеріального права, оскільки витрати за надані комунальні послуги безпосередньо перед надавачем таких послуг несе власник, а члени його сім'ї в свою чергу відповідно до ст. 156 ЖК України зобов'язані відшкодовувати такі витрати власнику житла і у випадку наявності спору між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах, такий спір вирішується у судовому порядку.

Помилковим є покликання суду на ст. 64 ЖК України якою передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, оскільки в розглядуваному випадку наявні правовідносини, що виникли з приводу користування житлом, що належить громадянам на праві приватної власності, на які зазначена норма прав не поширюється, оскільки регулює відносини, що виникають з договору найму жилого приміщення в державному житловому фонді.

За таких обставин передбачені законом підстави для солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в даному випадку відсутні, а тому в позові ЖКП № 7 до ОСОБА_6 слід відмовити.

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи часткову оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідач ОСОБА_4 посилався на те, що згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він та члени його сім'ї мають право на 75% пільгу з оплати житлово-комунальних послуг, яка позивачем врахована не була.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій і має право на пільги, визначені законодавством України для ветеранів війни (посвідчення видане Луцьким ОМВК Волинської області серія НОМЕР_2 від 29.02.2000 року) - а.с. 58.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги як 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Частиною 1 ст. 17 вищезазначеного Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в його дію, здійснюється за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до ст. ст. 65, 64 Законів України "Про Державний бюджет на 2009 рік" та "Про Державний бюджет на 2010 рік" (відповідно), до членів сім'ї пільговика при наданні пільг належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти, неодружені повнолітні діти, які визнанні інвалідами з дитинства 1 та 2 групи або інвалідами 1 групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни 1 групи та доглядає за ним за умови, що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вищевказані положення Основного Закону України принципово забороняють законодавцю погіршувати становище людини в суспільстві шляхом обмеження тих прав і свобод, які вже закріплено в законах України.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" також вказано, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, акти органів місцевого самоврядування тощо) підлягають оцінці на відповідність, як Конституції, так і закону; якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд повинен застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні даного спору, підлягають застосуванню саме положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 26 листопада 1998 року № 582, відповідно до якого роботу з реєстрації та обліку пільг з оплати за житлово-комунальні послуги із січня 1999 року проводить Луцький міський обчислювальний центр, та яким затверджено Положення про реєстрацію та облік пільг з оплати житлово-комунальних послуг, п. 2.4 якого передбачає щорічне підтвердження права на пільги у встановлений строк, що вказується в пам'ятці, яка видається на руки пільговику під розписку, і на яке посилається позивач. Ненадання відповідачу ОСОБА_4 як учаснику бойових дій пільги у вигляді 75-процентної знижки з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, як це передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є порушенням прав відповідача, визначених даним Законом та Конституцією України.

Враховуючи зазначені вимоги норм матеріального права, розрахунок оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з січня 2009 року по листопад 2011 року повинен був проводитися з урахуванням 75 % пільг згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Отже, судом встановлено, що оплата за надання послуг за період з січня 2009 року по листопад 2011 року ЖКП № 7 нараховувалася без урахування 75 % пільг, а тому з відповідачів слід стягнути за даний період заборгованість на суму 610,69 грн. (25% х (3522,35-1079,59). Заборгованість за період з грудня 2011 року по листопад 2014 року становитиме 380,00 грн. (1377,97 грн. нарахованих поточних платежів - 994,97 грн. оплачених платежів) (а.с. 39-40).

Борг в розмірі 1079,59 грн. до стягнення не підлягає, оскільки позивачем не надано розрахунку на цю суму і рішення суду в цій частині ним не оскаржувалося.

З огляду на вищенаведене, заборгованість за надані послуги, враховуючи 3 % річних та інфляційні втрати, згідно досліджених доказів, станом на 01.11.2014 року становитиме 1083,50 грн. (610,69 грн. + 380,00 грн. + 89,25 - 3 % річних + 3,56 грн. - інфляційних втрат), яку слід стягнути із відповідачів по справі.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Житлово-комунального підприємства № 7 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь Житлово-комунального підприємства № 7 заборгованість з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 1 083,50 грн. (одна тисяча вісімдесят три гривні п'ятдесят копійок), в тому числі 990,69 грн. заборгованості, 89,25 грн. - 3% річних, 03,56 грн. - інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь Житлово-комунального підприємства №7 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) судового збору - з кожного по 121,80 грн. (сто двадцять одній гривні вісімдесят копійок).

В позові до ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: