Справа № 697/1707/14-ц
№ пров. 2/697/32/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

при секретарі Дряновій Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору про зміну часток у спадщині недійсним, таким, що укладений внаслідок помилки та його розірвання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, який діє на підставі договору в інтересах ОСОБА_4 звернувся у Канівський міськрайонний суд із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7, внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2. 14.02.2006 батько склав заповіт, за яким вказаний будинок він заповів своїй доньці ОСОБА_4. Незважаючи на заповіт 21.08.2013 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір про зміну часток у спадщині, який був посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1068, за умовами якого ОСОБА_4 відмовилась від спадкування за заповітом, надала згоду на спадкування за законом, і вони домовились про те, що 2/3 частки спадкового майна переходить ОСОБА_4, 1/3 частки ОСОБА_5. Проте, після підписання оспорюваного договору ОСОБА_4, яка постійно проживає в Ізраїлі майже 17 років, не розуміє української мови та норм права звернулась за правовою допомогою, де вона зрозуміла, що підписуючи договір вважала, що приймає спадщину за заповітом. З цих підстав її представник ОСОБА_1 у позові зазначає, що вказаний договір не відповідає внутрішній волі ОСОБА_4, укладений внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а тому згідно ст.ст.203,215,229 ЦК України такий правочин має бути визнаний судом недійсним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, підтримав позов, доповнюючи позовні вимоги та просив суд визнати недійсним договір про зміну часток у спадщині, укладений 21.08.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як такий, що укладений внаслідок помилки та розірвати його. Судові витрати на оплату правової допомоги, понесені ОСОБА_4 стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності з участю представника, позов не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити в його задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що 21.08.2013 укладений між рідними сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір про зміну розміру часток у спадщині після смерті їх батька ОСОБА_7 був підписаний сторонами за їх спільною згодою в присутності нотаріуса, який роз'яснив їм суть цього договору. Позивач ОСОБА_4 мала можливість своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, поскільки з даних її паспорту вбачається, що після смерті батька вона знаходилась на території України, але не зробила цього, також до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви не зверталась, а тому укладаючи оспорюваний договір розуміла, що пропустила шестимісячний термін і сестра ОСОБА_5 надала згоду на її включення до відповідної черги спадкоємців за законом. Посилання представника позивача на незнання української мови ОСОБА_4 вважає безпідставним, поскільки вона є громадянином України, народилась, виросла та отримала освіту в Україні, а тому не могла помилятись щодо змісту договору. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 заперечує проти позову та пояснила, що після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до неї звернулись 19.08.2013 його спадкоємці: дружина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з питанням розподілу спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2, який був погоджений між ними. В той же день 19.08.2013: ОСОБА_8 звернулась із заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна; ОСОБА_5 із заявою, в якій зазначила про те, що на день смерті батька залишився житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2, який вона прийняла шляхом спільного проживання з померлим у вказаному будинку та не заперечує щодо включення сестри ОСОБА_4, яка пропустила строк для прийняття спадщини, до відповідної черги спадкоємців; ОСОБА_4 із заявою, в якій зазначила, що в зв'язку з тим, що пропустила строк прийняття спадщини, а спадкоємець ОСОБА_5 прийняла спадщину вчасно і надала згоду на включення її в число спадкоємців по закону, спадщину приймає та просить видати їй свідоцтво про на спадщину за законом. Спадкоємці пояснили, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 надавала матеріальну допомогу на будівництво спадкового будинку, а ОСОБА_5 безпосередньо приймала участь у будівництві вони дійшли згоди про розподіл часток таким чином, що частка ОСОБА_4 має бути більшою, ніж частка ОСОБА_5. Після чого 21.08.2013 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір про зміну розміру часток у спадщині був підписаний сторонами в її присутності, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1068. При зверненні до нотаріуса ОСОБА_4 надала паспорт громадянина України, повністю розуміла українську мову та розмовляла нею, а тому будь-яких сумнівів щодо володіння та розуміння рідної для ОСОБА_4 мови у нотаріуса не виникало, необхідності залучення перекладача не було.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7, внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 (а.с.17-30).

Згідно заповіту складеного 14.02.2006 та посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі № 1-234 (а.с.13) вбачається що ОСОБА_7 вказаний будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 заповів своїй дочці ОСОБА_4.

За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є дружина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка в подальшому на підставі свідоцтва про шлюб від 17.06.2014 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.48-50).

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

За вимогами ч.1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За ч. 1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладені норми закону та матеріали спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, його донька ОСОБА_4 не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, його дружина ОСОБА_8 та донька ОСОБА_5 проживали постійно разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, а тому в силу норм статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 19.08.2013 до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 звернулась дружина померлого ОСОБА_8 із заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна, в якій зазначила про те, що не заперечує проти оформлення спадщини своїми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.63)

Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування , частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 19.08.2013 до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 звернулась дочка померлого ОСОБА_5 із заявою, в якій зазначила про те, що на день смерті батька залишився житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2, який вона прийняла шляхом спільного проживання з померлим у вказаному будинку, що підтверджено довідкою № 1053, виданою виконавчим комітетом Канівської міської ради від 19.08.2013. Також у цій заяві ОСОБА_5 вказала, що крім неї спадкоємцем за законом є дочка померлого ОСОБА_4, яка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини і вона не заперечує проти включення її до відповідної черги спадкоємців згідно з ст.1261 ЦК України (а.с72).

Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 19.08.2013 до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 звернулась дочка померлого ОСОБА_4, яка є громадянка України та проживає в Ізраїлі (АДРЕСА_1) із заявою, в якій зазначила, що в зв'язку з тим, що пропустила строк прийняття спадщини, а спадкоємець ОСОБА_5 прийняла спадщину вчасно і надала згоду на включення її в число спадкоємців по закону, спадщину приймає та просить видати їй свідоцтво про на спадщину за законом (а.с.67).

Згідно ч.5 ст.1274 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

За ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

З матеріалів спадкової справи (а.с.87) вбачається що 21.08.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про зміну розміру часток у спадщині, який був посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1068, за умовами якого сторони дійшли згоди про таке:

у п.1 про те, що вони є спадкоємцями за законом першої черги майна, що залишилось після смерті батька ОСОБА_7, спадщину вони прийняли , про що подали відповідні заяви до приватного нотаріуса 19.08.2013;

у п.2 про те, що відповідно до ст.1267 ЦК України частки у кожного з них є рівними та визначаються в розмірі 1/2;

у п.3 ОСОБА_4 відмовилась від спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі № 1-234 та надала згоду на спадкування за законом;

у п.4 сторони домовились про те, що після укладення цього договору частки у спадковому майні будуть вираховуватись таким чином: 2/3 частки -ОСОБА_4, 1/3 частки - ОСОБА_5.

у п.6 сторони свідчили, що умови цього договору відповідають їх намірам, а також те, що нотаріусом роз'яснено їм наслідки укладення цього договору.

Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом.

За ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином з огляду на викладене, судом встановлено, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору про зміну часток у спадщині, укладеного 21.08.2013, який був посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі № 1-234.

За ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якості речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 у п.19 зазначає, що відповідно до ст.ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Посилання представника позивача на те, що нотаріус не мав права оформляти спадщину за законом на ОСОБА_4, поскільки вона є спадкоємцем за заповітом є безпідставним, поскільки за п.3 оспорюваного договору вона відмовилась від спадкування за заповітом та надала згоду на спадкування за законом, що не суперечить ч.5 ст.1274 ЦК України, згідно якої відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Посилання представника позивача на те, що насамперед нотаріус мав розділити спадщину між спадкоємцями і лише після цього змінювати частки кожного у спадщині, є безпідставним, поскільки така вимога виключена з ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004, в якому ст.1267 передбачає право спадкоємців за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів змінити розмір часток у спадщині.

Посилання представника позивача на те, що при укладенні оспорюваного договору ОСОБА_4, не розуміла української мови, а тому помилялась щодо умов договору спростовується тим, що судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась та проживала в Україні, є громадяном України, навчалася в Горобіївській середній школі Канівського району Черкаської області з 1981 року до 1991 року, де отримала середню освіту в Україні, що підтверджується довідкою навчального закладу (а.с. 68, 70,92).

Посилання представника позивача на те, що під час укладання оспорюваного договору ОСОБА_4 не розуміла обставин, які мають істотне значення і підписаний нею договір не відповідає її внутрішній волі, поскільки вона не читала змісту договору та є юридично необізнана, а тому помилялась щодо умов договору є безпідставним, поскільки помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, вимоги позивача про визнання договору про зміну часток у спадщині, укладеного 21.08.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним, таким що укладений під впливом помилки та його розірвання є необгрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-14, 60, 61,79, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4 про визнання договору про зміну часток у спадщині, укладеного 21.08.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним, таким що укладений під впливом помилки та його розірвання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -підпис- О . М . Льон

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Льон