Справа № 727/8756/15-ц
Провадження № 2/727/2558/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: головуючого судді - Кирилюк К.К.

при секретарі - Веселому С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Посилались на те, що 23 квітня 1999 року департаментом житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 та їм видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Квартира, відповідно до норм чинного законодавства, яке діяло на момент виникнення права власності, належала їм на праві спільної сумісної власності.

Законодавством встановлено, що частки у спільній сумісній власності кожного із співвласників є рівними і в даному випадку становлять по 1/3 частці належної кожному співвласнику.

17 січня 2002 року помер їх батько ОСОБА_4, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 134.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, який діяв на той момент, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст.549 ЦК УРСР, який діяв на той момент, вони прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, але спадщину не оформили.

Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає.

Для подання заяви про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину вони звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_5, однак отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, оскільки ними не подано документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 квітня 1999 року не підлягало державній реєстрації відповідно до норм чинного на той час законодавства.

Згідно вимог ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтею 15 частиною 1 ЦК України та статтею 3 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права, а згідно ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Договору між спадкодавцем ОСОБА_4 та ними щодо визначення розміру часток квартири АДРЕСА_2 укладено не було, а тому частки у спільній сумісній власності кожного із співвласників нерухомого майна є рівними і в даному випадку становлять по 1/3 частці належної кожному співвласнику, в тому числі і померлому ОСОБА_4

Відповідно до ст.328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оскільки на сьогоднішній день вони позбавлені можливості в позасудовому порядку оформити своє право на спадщину, вимушені звернутись до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно.

Померлому ОСОБА_4 у вищезазначеній квартирі належить 1/3 частка, то розмір часток квартири, які вони успадковують, в даному випадку становить по 1/6 кожному.

Просять визнати за ними право власності на 1/6 частку за кожним квартири АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті 17 січня 2002 року батька ОСОБА_4.

Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить визнати за позивачами право власності на 1/6 частку за кожним квартири АДРЕСА_3 як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, який помер 17 січня 2002 року, з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути у її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст.524 ч.ч.1, 2, 525, 526, 527, 529 ч.1, 548, 549 ч.ч.1, 2 ЦК УРСР, який був чинним до 01 січня 2004 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дій повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 23 квітня 1999 року департаментом житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 60,20 кв.м, в тому числі житловою площею 34, 50 кв.м, що підтверджується копією свідоцтва та технічної характеристики (а.с.7, 12). Договору між співвласниками щодо визначення розміру часток кожного в цій квартирі укладено не було, а тому їх частки у спільній сумісній власності є рівними і становлять по 1/3 частці квартири кожного. Всі співвласники були зареєстровані та проживали в цій квартирі, що підтверджується довідкою ПП «Регіон-Центр» № 1703 від 04 червня 2015 року (копія на а.с.9).

Позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.17-18). 12 березня 2013 року позивачка ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією її паспорта (а.с.19-20).

17 січня 2002 року помер батько позивачів ОСОБА_4, після смерті якого відповідно до ст.525 ЦК УРСР, який діяв на той час, відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на його частку в квартирі АДРЕСА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8, 10). Позивачі як діти спадкодавця ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом, інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає.

Оскільки на час відкриття спадщини позивачі були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем в одній квартирі, то відповідно до ст.549 ЦК УРСР, який діяв на той час, вони прийняли спадщину, так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, але із заявою в нотаріальну контору не звертались і свідоцтво про право на спадщину не оформили.

З такою заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись тільки 11 червня 2015 року до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_5, тому була заведена спадкова справа № 31/2015 щодо майна померлого ОСОБА_4 (копії заяв та копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі а.с.10, 13-14), однак постановою нотаріуса від 03 листопада 2015 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно відповіді ОСОБА_3 КОБТІ від 15 червня 2015 року право власності на дану квартиру не зареєстровано (копія постанови на а.с.15-16, копія відповіді на а.с.11).

Квартира АДРЕСА_3 є двохкімнатною загальною площею 60,20 кв.м, в тому числі житловою площею 34,50 кв.м, належала померлому ОСОБА_4 та позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло (копія свідоцтва на а.с.7), однак дане свідоцтво відповідно до норм чинного законодавства не було зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно, у звязку з чим позивачі не мали змоги надати відповідні документи нотаріусу і отримати свідоцтво про право власності на це спадкове майно в позасудовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що належить визнати за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку кожного в квартирі АДРЕСА_4 як на спадкове майно після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер 17 січня 2002 року, повністю задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного, ст.ст.524 ч.ч.1, 2, 525, 526, 527, 529 ч.1, 548, 549 ч.ч.1, 2 ЦК Української РСР та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, який помер 17 січня 2002 року, за кожним на 1/6 частку квартири АДРЕСА_3 загальною площею 60,20 кв.м, в тому числі житловою площею 34,50 кв.м.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом десяти днів з дня його

проголошення.

СУДДЯ Л.К.КИРИЛЮК