У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсними прилюдних торгів та додатку до протоколу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») про визнання недійсними прилюдних торгів та додатку до протоколу, посилаючись на допущення чисельних порушень вимог закону під час проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - нежитлової будівлі АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 квітня

2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року, позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач та його представник - ОСОБА_7, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без поважних причин не з'явилися в судові засідання, призначені на 26 лютого 2014 року, на 18 березня 2014 року та на 2 квітня 2014 року, не повідомивши про причини неявки та не надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Проте до таких висновків суди дійшли з порушенням норм процесуального права.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України заява залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача - ОСОБА_7, надав суду заяву від 18 лютого 2014 року, в якій зазначив про призначення йому медичного огляду та лікування, у зв'язку з чим просив відкласти розгляд справи за позовом його довірителя та не розглядати справу без його участі, зазначивши про те, що лікарняний лист буде надано суду після його закриття. Вказану заяву судом одержано 24 лютого 2014 року.

Також представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7, у зазначеній заяві просив про призначення наступного слухання справи повідомити його належним чином.

17 березня 2014 року представник позивача надіслав до суду копію лікарняного листа, відповідно до якого він з 25 лютого 2014 року до

7 березня 2014 року перебував на лікарняному, та надав повторну заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою й призначенням стаціонарного лікування, зазначивши про свою неявку до суду з поважних причин.

Крім того, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення як позивача так і його представника, про що ОСОБА_3 зазначає, обґрунтовуючи касаційну скаргу.

Таким чином, висновки суду про належне повідомлення позивача та його представника - ОСОБА_7, відповідно до ст. ст. 74-76 ЦПК України не відповідають фактичним обставинам, встановленим у справі, та не підтверджуються матеріалами справи.

Так, порядок здійснення судового виклику передбачено ст. 74 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу та його представнику судова повістка про розгляд справи 2 квітня 2014 року не направлялася, натомість матеріали справи містять довідки про доставку на їх ім'я SMS-повідомлення про виклик у судове засідання на вказану дату.

Однак, таке повідомлення відповідача не можна вважати належною фіксацією того, що він був повідомлений про дату апеляційного розгляду, оскільки відповідно до п. 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 1 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не звернув уваги на відсутність таких заявок як від ОСОБА_3 так і від його представника - ОСОБА_7, що свідчить про відсутність підстав для надіслання судом

SMS-повідомлень вказаним учасникам процесу.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасників процесу, щодо яких немає належних відомостей про вручення їм судових повісток, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав застосовувати положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а у апеляційного суду - для висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Таким чином слід дійти висновку, що оскаржувані ухвали судів першої й апеляційної інстанцій перешкоджають ОСОБА_3 у реалізації його права на судовий захист та подальшому розгляду справи по суті його позовних вимог.

Ураховуючи наведене, оскаржувані ухвали не можуть вважатись законними з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, та підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки було порушено порядок, встановлений для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року скасувати.

Справу ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсними прилюдних торгів та додатку до протоколу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук