Ухвала

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс», про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 12 липня 2010 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» (далі - ТОВ «Граніттранссервіс») було укладено кредитний договір та додаткові договори до нього, за умовами якого товариство отримало кредит у розмірі 5 468 800 грн зі сплатою 22% річних строком до 12 липня 2011 року.

У забезпечення цього договору, між банком та ОСОБА_1 15 липня 2010 року було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передала в іпотеку банку належну їй на праві власності трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на неналежне виконання ТОВ «Граніттранссервіс» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного й повного погашення кредиту, унаслідок чого виникла кредитна заборгованість, ПАТ «Банк «Київська Русь» просило позов задовольнити та в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року позов задоволено.

У рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «Граніттранс-сервіс» перед ПАТ «Банк «Київська Русь» звернуто стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 120,90 кв. м, жилою площею 66,30 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну продажу предмету іпотеки в розмірі оціночної вартості вказаного майна, що буде визначена незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року зазначене рішення районного суду змінено, а саме доповнено його резолютивну частину вказівкою про те, що в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніттранссервіс» за кредитним договором № 19574-20/10-1 від 12 липня 2010 року перед ПАТ «Банк «Київська Русь», яка на 14 серпня 2013 року становить 8 046 296 грн 72 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічні вимоги містять договори кредиту та іпотеки, укладені між сторонами.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Судом встановлено, що 12 липня 2010 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Граніттранссервіс» було укладено кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Граніттранссервіс» було надано кредит в розмірі 5 468 800 грн зі сплатою 22% річних строком до 12 липня 2011 року.

В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди до цього договору № 1 від 30 липня 2010 року, № 2 від 14 грудня 2010 року та № 3 від 15 грудня 2010 року.

З метою забезпечення виконання умов вказаного договору між банком та ОСОБА_1 15 липня 2010 року було укладено договір іпотеки, згідно якого остання передана в іпотеку належну їй на праві власності трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Через неналежне ТОВ «Граніттранссервіс» виконання взятих на себе зобов'язань за договором кредиту щодо повного й своєчасного його погашення, станом на 27 червня 2012 року виникла заборгованість 6 459 804 грн 05 коп., а станом на 14 серпня 2013 року, як зазначено апеляційним судом - 8 046 396 грн 72 коп.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про задоволення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки через порушення боржником основного зобов'язання, банк в силу ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» має право задовольнити свої вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно.

Апеляційний суд фактично погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, при цьому змінив резолютивну частину рішення, зазначивши визначений правильно інший розмір кредитної заборгованості.

Зазначені висновки суду першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому судами обох інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки висновки судів щодо задоволення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь», є обґрунтованими.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко