ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1140/15-ц
Провадження № 2/362/1141/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді -Орди О.О

при секретарі -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1І звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2О про визнання права власності на ? частку квартири, що є обєктом права спільної сумісної власності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 03 травня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2014 року. За час спільного проживання у шлюбі а саме 8 травня 2012 року ними куплено однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. На купівлю якої нею надано згоду, яка посвідчена приватним нотаріусом від 08.05.2012 року. Гроші на купівлю квартири та на проведення ремонтних робіт у позивача були за рахунок продажи належної їй земельної ділянки за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вулиця Шевченко 28. Просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину.

Відповідач ОСОБА_2О звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1І про визнання квартири особистою приватною власністю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування у шлюбу 5 днів вони не могли нажити кошти на купівлю спірної квартири. Варіант купівлі квартири він знайшов задовго до реєстрації шлюбу, та аванс за цю квартиру було сплачено ще 26.04.2012 року тобто до реєстрації шлюбу. Крім того в день покупки квартири, за яку було доплачено різницю в сумі 169938 грн 70 коп ним було продано 53/100 частини житлового будинку разом із земельною ділянкою за 320 000 грн. а тому просив визнати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 обєктом особистої приватної власності.

В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали, а зустрічний не визнали. Вважали, що позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Вказували, що спірна квартира була придбана під час шлюбу, а відтак право на неї у рівних частках набули як позивач, так і відповідач.

Відповідач та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний - підтримали та просили його задовольнити, зазначивши що квартира була придбана за особисті кошти відповідача, які ним були отримані від продажу належної йому на праві приватної власності частки житлового будинку та земельної ділянки, аванс за неї було внесено ще до реєстрації шлюбу. Крім того сторони на момент придбання квартири перебували в шлюбу всього 5 днів а отже не могли за такий короткий період нажити спільне майно, а отже все це, свідчить, що ця квартира є особистою приватною відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що у вимогах первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задоволити, виходячи з наступного.

03 травня 2012 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області 03 травня 2012 року (а.с.6) шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Васильківского міськрайонного суду Київської області від 28.08.2014 року (а.с.7)

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 3 статті 57 СК України визначено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Особистою власністю дружини, чоловіка є речі (майно), придбані нею (ним) за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Законодавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України)

Отже, указаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08 травня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 471, 08 травня 2012 року ОСОБА_2О придбав у ТОВ «ВЗХ-Стар» спірну квартиру № 34 в будинку № 12/1 , що розташований по вулиці 1-го Травня в м. Василькові Київської області загальною площею 48,7 кв.м. Продаж вчинено за 200010 грн. 90 коп. (а.с. 10).

Відповідно до копії квитанції № OS14015421 від 26 квітня 2012 року ОСОБА_2О сплачено ТОВ «ВЗХ-Стар» аванс за квартиру № 34 в сумі 30 072 грн 20 коп (а.с.79), іншу частину вартості квартири сплачено ТОВ «ВЗХ-Стар» 08 травня 2012 року в сумі 169 938 грн 70 коп. (а.с. 79, на звороті)

08 травня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4О посвідчено договори купівлі-продажу земельної ділянки та частки купівлі-продажу частки житлового будинку зареєстровані в реєстрі за № 495, 499, відповідно до яких 08 травня 2012 року ОСОБА_2О продав ОСОБА_5І 53/100 частки житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Мархалівка Васильківського району Київської області по вулиці Комсомольській за № 33, що належала продавцю на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою Київської області 09.08.2002 року за реєстровим № 2151 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Мархалівка, Васильківського району Київської області по вулиці Комсомольській, 33, площею 0,1245 га, кадастровий номер НОМЕР_1::01:003:0082, що належала продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 179245, виданого Мархалівською сільською радою Васильківського району Київської області 27 липня 2011 року на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду від 21 вересня 2010 року. Продаж земельної ділянки разом із 53/100 частками житлового будинку, розташованими на цій земельній ділянці вчинено за 320 000 грн. 00 коп. (а.с. 70-73).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

В зустрічному позові ОСОБА_2О зазначив, що спірна квартира придбана за його власні кошти, про що надав відповідні докази, що грошові кошти використані для придбання спірної квартири не були спільними сумісними коштами подружжя, оскільки були отримані ним від продажу земельної ділянки та частки житлового будинку, власником якої був позивач за зустрічним позовом. При цьому відповідачка не надала доказів протилежного.

Покази свідка ОСОБА_6В яка є сусідкою позивача, та повідомила що знає сторін більше 12 років та що знає що придбана квартира за спільні кошти але в якому співвідношенні їй не відомо, також знає що за квартиру було внесено аванс не беруться судом до уваги, як такі що суперечать доказам, які надані відповідачем на підтвердження особистої приватної власності на спірну квартиру.

Щодо тверджень позивача, що кошти за які була придбана спірна квартира є спільними коштами від продажу як майна позивача так і її майна а саме продажу належній їй земельній ділянці в смт. Глеваха Васильківського району Київської області по вул. Шевченко, 28, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 серпня 2011 року, суд ставиться до них критично оскільки з моменту продажу даної земельної ділянки до моменту придбання спірної квартири пройшов певний час а отже доказів що саме ці кошти були коштами за які придбана спірна квартира суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку що спірна квартира була придбана в період шлюбу сторін, але за власні кошти позивача, тому є особистою власністю позивача.

Щодо посилань позивача, щодо її грошових витрат, на проведення ремонту спірної квартири, судом встановлено наступне.

Відповідно до сімейного законодавства суд може визнати майно дружини (чоловіка) об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, але при цьому майно, що належало одному із подружжя в порядку ст. 57 СК України не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному ст. 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом. Для застосування передбачених зазначеною статтею правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкту.

Позивачем за первісним позовом не надано всупереч ст.10,60 ЦПК України доказів того, що в даній квартирі був проведений капітальний ремонт в результаті якого вартість квартири значно збільшилась, а встановлення вікон не є збільшенням вартості вказаної квартири, оскільки сторони повинні були піклуватись про належний стан квартири де проживали. Крім того суд критично відноситься до квитанцій та рахунків фактури, які надані позивачем на підтвердження несення нею суттєвих витрат на проведення ремонту в спірній квартирі, оскільки жодна квитанція не свідчить про сплату коштів за придбані товари саме ОСОБА_1І, в жодній квитанції не зазначено що покупцем зазначених товарів є ОСОБА_1І а навпакі з деяких вбачається, що замовником є «Микола Опанасович».

Щодо показів свідка ОСОБА_7О яка повідомила що робила ремонт в квартирі і розрахунок за ремонт з нею та плиточниками проводила позивачка суд відноситься критично, оскільки не надано доказів що позивачка розраховувалась за ремонт особистими коштами і що за рахунок цього ремонту істотно збільшилась у своїй вартості спірна квартира.

Отже з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано належних доказів того, що за час шлюбу за рахунок її грошових затрат істотно збільшилась вартість спірної квартири, а ремонт квартири проводився за рахунок її особистих коштів.

Свідок ОСОБА_8І який є сусідом позивача, в судовому засіданні повідомив що знає сторін більше 12 років, оскільки саме він познайомив відповідача з позивачем, знає що квартира придбана, але за які кошти йому не відомо.

Свідок ОСОБА_9М яка є сусідкою позивача повідомила що знає сторін більше 12 років, ще с тих пір як вони мешкали в Глевасі, знала що придбали в 2012 році квартиру, так як торгувала на базарі, її запрошували в гості але не склалось

Покази свідків ОСОБА_8І та ОСОБА_9М не беруться судом до уваги, оскільки не стосуються предмета доказування так як вимоги про встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачем не ставилось а с приводу придбання спірної квартири за спільні кошти зі слів свідків їм нічого не відомо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання квартири № 34 в будинку № 12/1 , що розташований по вулиці 1-го Травня в м. Василькові Київської області об"єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1І та ОСОБА_2О та для розподілу даної квартири між позивачем та відповідачем, а тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову повністю.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2О до ОСОБА_1І, суд , розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що з наведених вище підстав слід визнати квартиру № 34 в будинку № 12/1 , що розташований по вулиці 1-го Травня в м. Василькові Київської області, особистою власністю ОСОБА_2О, задовольнивши зустрічний позов.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя