Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом до ОСОБА_4, в обґрунтування якого зазначав, що з 03 квітня 2009 року по 28 березня 2013 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю. У лютому 2011 року були обвінчані, у 2012 році у них народилася донька ОСОБА_7. За час спільного проживання вони придбали: автомобіль марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1, сейф СВ-Ш-1000, об'єкт нерухомого майна, незавершеного будівництвом, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5, чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_6. Протягом 2012 року ними були накопичені грошові кошти у сумі 100 000 доларів США.

Позивач зазначав, що з грудня 2012 року відносини між сторонами погіршилися, а вже 28 березня 2013 року ОСОБА_4 замінила замки на вхідних дверях їх квартири та перешкоджає йому проживати в ній.

Враховуючи викладене, позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просив встановити факт його спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 03 квітня 2009 року по 28 березня 2013 року.

Визнати спільним майном подружжя чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_6 та гаражі літ. «Е-1» та літ. «Ж-1», розташовані за цією ж адресою, автомобіль марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єкт нерухомого майна, незавершеного будівництвом, розташований за адресою: АДРЕСА_1, грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США та сейф СВ-III-1000.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_6, Ѕ частини гаража літ. «Е-1» та Ѕ частини гаража літ. «Ж-1», що розташовані за цією ж адресою, Ѕ частини автомобіля марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1, Ѕ частини об'єкта нерухомого майна, незавершеного будівництвом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Ѕ частини спільно накопичених грошових коштів, що складає 50 000 доларів США та Ѕ частини сейфа СВ-III-1000.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 03 квітня 2009 року по 28 березня 2013 року.

Визнано спільним майном подружжя чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_6 та гаражі літ. «Е-1» та літ. «Ж-1», розташовані за цією ж адресою, автомобіль марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єкт нерухомого майна, незавершеного будівництвом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини чотирикімнатної квартири АДРЕСА_6, Ѕ частини гаража літ. «Е-1» та Ѕ частини гаража літ. «Ж-1», що розташовані за цією ж адресою, Ѕ частини автомобіля марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1, Ѕ частини об'єкта нерухомого майна, незавершеного будівництвом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат. У решті позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що з 03 квітня 2009 року по 28 березня 2013 року ОСОБА_3 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4

За час спільного проживання сторони придбали певне рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до даних Управління Державтоінспекції від 29 квітня 2013 року № 4521 автомобіль марки Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20 серпня 2010 року (т. 1, а. с.27).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 вересня 2011 року об'єкт нерухомого майна, незавершеного будівництвом, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_4 (т. 1, а. с.34)

Згідно з даними реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на гаражі літ. «Е-1» та літ. «Ж-1», розташовані за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за власником ОСОБА_4, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а. с. 56,61).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що сторони у період з 03 квітня 2009 року до 28 березня 2013 року не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі, проживали разом як чоловік та дружина однією сім'єю, вінчані та мають спільну дитину, і під час сумісного проживання та на спільні кошти придбали вищезазначене майно, яке підлягає поділу між сторонами відповідно до ст. 74 СК України. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання спільними грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США та сейфа СВ-Ш-1000 та поділ цього майна, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення районного суду щодо визнання спільним майном подружжя об'єкта нерухомого майна, незвершеного будівництвом, та визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ його частини з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, залишаючи без змін рішення районного суду в частині визнання спільним майном подружжя об'єкта нерухомого майна, незвершеного будівництвом, та визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ його частини, не звернув уваги на те, що вказаний об'єкт нерухомого майна не прийнято до експлуатації, право власності на нього, як на завершений об'єкт будівництва, не зареєстровано.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню в частині вирішення позовних вимог щодо визнання спільним майном подружжя об'єкта нерухомого майна, незвершеного будівництвом, та визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ його частини з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог щодо визнання спільним майном подружжя об'єкта нерухомого майна, незвершеного будівництвом, та визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ його частини скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

Ю.Г.Іваненко

О.В.Умнова

І.М.Фаловська