Справа № 505/1770/15-ц
Провадження № 2/505/913/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Вергопуло А.К.,

секретаря судового засідання - Чебан О.Г.,

за участю:

представника позивача - Бочарової І. О.,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

прокурора - Дубровського А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Котовську Одеської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та зобов'язання вчинити певні дії (третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю Котовського міжрайонного прокурора Одеської області), -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області звернувся з позовом до ОСОБА_2, стверджуючи, що відповідачка є матір'ю сімох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7. Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка не виконує батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, не працює, домашнього господарства не веде, діти шкільного віку нерегулярно відвідують школу, відповідачка залишає малолітніх дітей зі старшою донькою ОСОБА_4, яка сама є ще дитиною. У дітей відсутні іграшки, книжки, засоби особистої гігієни. У 2013 році за кошти бюджету Бочманівської сільської ради був придбаний будинок, протягом 2014 року закуплені меблі, побутова техніка, проведена газифікація будинку, будинок переданий сім'ї ОСОБА_2 у постійне користування. 16 квітня 2015 року під час відвідування сім'ї ОСОБА_2 комісією з представників райдержадміністрації та сільської ради встановлено, що відповідачка, залишивши дітей на старшу доньку, поїхала у місто Котовськ, стан будинку незадовільний, всі меблі занедбані та поламані, у будинку антисанітарія, діти брудні, найменший син ОСОБА_9 був дуже худий, шкіра вкрита висипами та попрілостями. Дитина була забрана до лікарні. Згідно з медичним висновком, ОСОБА_9 вже майже 5 років важить лише 10,5 кг і має діагноз: груба затримка психофізичного розвитку, мовного розвитку, двобічна сенсоневральна туговість, міопічний астигматизм, спаєчний фімоз - і потребує медико-соціальної та медико-педагогічної корекції.

Внаслідок невиконання відповідачкою батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей створилися умови, які шкодять інтересам дітей.

Орган опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області просив суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо дітей, зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області внести відповідні відмітки в актові записи про народження дітей про позбавлення відповідачки батьківських прав, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.

В судовому засіданні представник позивача Бочарова І. О. підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка та її представник ОСОБА_3в судовому засіданні позов не визнали, стверджували, що ОСОБА_2 є хорошою матір'ю, любить своїх дітей та нікому їх не віддасть. Відповідачка не працює оскільки доглядає за своїми дітьми, домашнє господарство не тримає так як у неї немає умов для тримання господарства, домашнє господарство знаходиться у її матері. Не вживає алкогольних напоїв, наркотичних речовин, не веде аморальний спосіб життя. Відповідачка заради своїх дітей домоглася придбання житлового будинку, у якому є усі умови для виховання дітей. У дітей є іграшки, книжки, засоби особистої гігієни, білизна, одяг.

Котовський міжрайонний прокурор Одеської області Дубровський А. В. в судовому засіданні позов не підтримав.

Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. є матір'ю сімох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.63-66).

Сімя ОСОБА_2 перебуває на обліку районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з кінця 2006 року.

Діти сім'ї ОСОБА_2 перебували на обліку дітей, які опинилася в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей Котовської районної державної адміністрації Одеської області з січня 2008 року по липень 2011 року, та поновлені на відповідному обліку з грудня 2012 року.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2011 року, відібрано у ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 травня 2012 року ОСОБА_2 повернено дітей, які були відібрані на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2011 року.

Рішенням Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області № 207-УІ від 21 липня 2014 року передано з балансу сільської ради у постійне користування без права продажу багатодітній сім'ї ОСОБА_2 житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, з влаштованими у ньому меблями та побутовою технікою.

Рішенням виконавчого комітету Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області №09 від 16 квітня 2015 року вилучено з сім'ї малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, у зв'язку з загрозою для здоров'я дитини.

Розпорядженням Котовської районної державної адміністрації Одеської області №161/15 від 16 квітня 2015 року тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, до Котовської міської лікарні.

Згідно з медичним висновком Котовської міської лікарні, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, має діагноз: груба затримка психофізичного розвитку, мовного розвитку, двобічна сенсоневральна туго вість, міопічний астигматизм, спаєчний фімоз - і потребує медико-соціальної та медико-педагогічної корекції.

Згідно повідомлення центру соціально-психологічної реабілітації дітей №157-15 від 01 липня 2015 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, влаштований до центру з вагою 10,5 кг. Станом на 01 липня 2015 року у розвитку ОСОБА_9 спостерігаються позитивні зміни, збагатилася мова, вміє самостійно харчуватися, вага вкладає 16 кг, зріст 72 см. За період перебування ОСОБА_9 у закладі його жодного разу ніхто з рідних не відвідував та не телефонували.

ОСОБА_2 зверталась до завідуючої дитячим відділенням Котовської міської лікарні з заявою від 30 квітня 2015 року про дачу відповіді щодо того, на яких підставах її не пускають до сина ОСОБА_9 (а.с.83, 85).

Таким чином, суд критично ставиться до тверджень того, що відповідачка не навідувала свого сина ОСОБА_9 у лікарні, оскільки як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2, її не пускали у лікарню навідати сина.

Крім того, суду не надано доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачки та хворобою сина ОСОБА_9. Суд вважає, що хвороба та затримка у розвитку однієї дитини не може свідчити про погане ставлення відповідачки до дітей та недогляд за усіма дітьми.

Актами обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 від 16 квітня 2015 року, 17 квітня 2015 року, 25 травня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 не приділяє своїм дітям належного материнського піклування, так як часто залишає їх без догляду, стан будинку незадовільний, діти брудні.

Актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 від 02 липня 2015 року встановлено, що у будинку прибрано, діти забезпечені засобами індивідуальної гігієни, ліжко кожної дитини прибрано, належно забезпечено харчування дітей, запаси продуктів задовільні.

З фотоматеріалів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що стан будинку сім'ї ОСОБА_2 задовільний, у будинку прибрано (а.с.20-25 ІІ тому).

Згідно довідки Бочманівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за період навчання 2013-2015 років діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, не систематично відвідують школу, продовжують ходити у брудному одязі, часто запізнюються.

Як вбачається з пояснень відповідачки, діти пропускають школу або через хворобу, або через відсутність сухого одягу, оскільки одяг попраний.

Як вбачається зі свідоцтва НОМЕР_1, старша донька відповідачки - ОСОБА_4 закінчила у 2015 році Бочманівську загальноосвітню шкоду І-ІІІ ступенів Котовського району Одеської області.

Згідно довідки виконавчого комітету Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області ОСОБА_2 ніде не працює, трудового стажу та трудової книжки не має.

Поданнями від 03 лютого 2011 року, 03 березня 2014 року, 16 квітня 2015 року служба у справах дітей Котовської районної державної адміністрації Одеської області просили притягти ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно довідки Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області №61/6942 від 25 травня 2015 року відносно ОСОБА_2 складено 6 протоколів про адміністративні правопорушення - за ч.1 ст. 184 від 11 серпня 2010 року, за ч.2ст. 184 від 25 серпня 2010 року, за ч.1 ст. 184 від 18 березня 2013 року, за ч.2 ст. 184 від 03 березня 2014 року, ст.. 173 від 14 жовтня 2014 року, ч.1 ст. 184 від 23 квітня 2015 року.

Проте доказів щодо прийнятих рішень по вказаним протоколам та щодо притягнення чи не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суду не надано.

Згідно висновку органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області №01-25/375 від 24 квітня 2015 року орган опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області вважають доцільним позбавити відповідачку батьківських прав.

Заявою до Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 червня 2015 року діти ОСОБА_2 просять не забирати їх від матері, їх мати найкраща, вона ними піклується, любить, купує іграшки, одяг, взуття, справляє для них свята.

Згідно накладних, наявних у матеріалах справи, ОСОБА_2 систематично купує у ФОП ОСОБА_13 продукти харчування, засоби гігієни, одяг, посуд, постільну білизну, канцелярію (а.с.148-209).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_24, яка є продавцем у магазині, ОСОБА_2 щодня купує у магазині продукти харчування, засоби гігієни, одяг, тобто усе необхідне.

ОСОБА_2 неодноразово зверталась до начальника служби у справах дітей Котовської районної державної адміністрації Одеської області, голови Котовської районної державної адміністрації Одеської області, голови та секретаря Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, губернатора Одеської обласної адміністрації, управління соціального захисту населення Котовської районної державної адміністрації Одеської області, представника уповноваженого Верховної ради України з прав людини з заявами про забезпечення її сім'ї житлом, допомогою у проведенні газифікації будинку, придбання побутової техніки, меблів, соціального захисту та допомоги.

ОСОБА_2 неодноразово зверталась до начальника служби у справах дітей Котовської районної державної адміністрації Одеської області та голови Котовської районної державної адміністрації Одеської області зі скаргою на дії першого заступника Котовської районної державної адміністрації Одеської області, голови та секретаря Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області (а.с.74-76, 84).

ОСОБА_2 зверталась до управління соціального захисту населення Котовської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання соціальної допомоги (а.с.78).

ОСОБА_2 зверталась до губернатора Одеської обласної адміністрації з заявою про допомогу у придбанні житла для неї та її діток, допомоги у реєстрації її сім'ї у будинку, допомоги у проведенні опалення у будинку (а.с.92, 127-128, 129, 132-135).

ОСОБА_2 зверталась до губернатора Одеської обласної адміністрації зі скаргою на дії Котовської районної державної адміністрації Одеської області та Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, просила посприяти щодо того, щоб у неї не відбирали дітей, також просила посприяти у проведенні газу у її будинку та в облаштуванні меблями, побутовою технікою (а.с.89-91, 103).

ОСОБА_2 зверталась до Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області з заявою надати відповідь щодо того, скільки коштів було виділено на придбання і облаштування будинку, проведення газу, придбання побутової техніки, меблів, також просила зареєструвати у придбаному будинку її та її родину (а.с.102).

ОСОБА_2 зверталась до голови Котовської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання відповіді з питань коли її сім'ї нададуть будинок та облаштують його необхідною побутовою технікою, скільки на це виділено коштів (а.с.106, 109).

ОСОБА_2 зверталась до Котовського прокурора з заявою про наданні їй допомоги у реєстрації у виділеному їй будинку (а.с.114).

Вказані заяви та листи відповідачки свідчать про те, що вона піклується про умови життя її дітей, їх побутове та матеріальне забезпечення, умови розвитку та виховання.

У судовому засіданні були допитані свідки з боку представника позивача - ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, а також свідки з боку відповідачки - ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 ОСОБА_22

ОСОБА_14, начальник управління соціального захисту населення Котовської районної державної адміністрації Одеської області, у судовому засіданні вказала, що відповідачка неодноразово зверталась до управління за соціальною допомогою. Для отримання соціальної допомоги необхідно перевірити умови утримання та виховання дітей. Свідок була присутня при обстеженнях житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_2, при яких було виявлено, що гроші відповідачкою використовуються не за призначенням, у дітей не має одягу, продуктів харчування, гігієни, молодша дитина ОСОБА_9 був у дуже поганому стані.

ОСОБА_15, директор районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, у судовому засіданні вказала, що сім'я ОСОБА_2 перебуває на обліку у центрі з 2008 року. Відповідачка не створює належних умов для виховання та розвитку дітей, кошти використовує не за призначенням.

ОСОБА_16, голова Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, у судовому засіданні вказала, що сім'ї ОСОБА_2 було виділено з державного бюджету 150000,00 грн. на придбання житлового будинку, його газифікації, придбання побутової техніки та меблів. Будинок був переданий ОСОБА_2 у постійне користування без права продажу. Будинок перебуває на балансі сільської ради. Відповідачка не піклується про дітей, діти неохайні, погано відвідують школу.

ОСОБА_17, працівник міліції, у судовому засіданні вказав, що неодноразово разом з комісією навідував сім'ю ОСОБА_2, де було встановлено, що у будинку антисанітарні умови, діти у неохайному вигляді, для дітей не створені належні умови розвитку та виховання.

ОСОБА_18, директор Бочманівської ЗОШ, у судовому засіданні вказала, що відповідачка не цікавиться навчанням дітей, діти пропускають шкільні заняття. На питання до матері чому діти не відвідують школу, вона відповідала, що причинами є відсутність одягу, взуття, або що одяг є, але він попраний.

ОСОБА_4, старша донька відповідачки, у судовому засіданні вказала, що мати добре дітей виховує, не вживає алкогольні напої, не курить, не сварить дітей, усіх однаково любить. Іноді пропускає заняття у школі через погане самопочуття, при цьому вона відпрошується у класного керівника. У неї є свій куточок, є необхідні речі для навчання та розвитку. Мати іноді просить її та дітей поприбирати вдома та на городі.

ОСОБА_19, депутат Одеської обласної ради, у судовому засіданні вказала, що коли ОСОБА_2 була вагітна молодшим сином, на той час вона була позбавлена батьківських прав щодо її шістьох дітей та діти були розміщені по дитячим будинкам по усій області. Вона допомогла влаштувати дітей до м. Одеса. ОСОБА_2 відмовилась народжувати у м. Котовську через страх, що у неї дитину відберуть. Свідок допомогла ОСОБА_2 народжувати у м. Одесі. Відповідачка не несе загрози для своїх дітей.

ОСОБА_20, директор та голова правління благодійного фонду «Батьківський комітет України», у судовому засіданні вказав, що у фонд у 2011 році звернулась за допомогою відповідачка. Свідок особисто приїздив до сім'ї ОСОБА_2. Відповідачка порядна людина, робить усе можливе для своїх дітей. Син відповідачки ОСОБА_9 дійсно знаходиться у тяжкому стані. Він разом з відповідачкою возили хвору дитину до лікарень міст Львов та Дніпропетровськ на лікування. Інші діти відповідачки перебувають у доброму стані здоров'я.

ОСОБА_21, приватний підприємець, у судовому засіданні вказала, що знайома з ОСОБА_2 з 2008 року, вважає, що відповідачка як матір непогана, постійно купує продукти харчування та усі необхідні речі у достатній кількості, алкоголь не вживає. Діти виглядають як звичайні сільські діти, буцматі.

ОСОБА_22, журналіст, у судовому засіданні вказала, що відповідачка відстоює інтереси своїх дітей, звертається за допомогою в усі служби. Хвороба ОСОБА_9 не вина відповідачки. ОСОБА_2 не вживає алкогольних напоїв. У попередньому будинку сім'ї ОСОБА_2 умови були погані, у новому будинку умови кращі, проте їй надали будинок без опалення. Опалення провели лише взимку.

Висновки суду підтверджуються поясненнями сторін, свідків та матеріалами справи.

Згідно положень ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року проголошено принцип №6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Поряд з цим, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України 27 лютого 1991 року ( далі Конвенція), при підписанні якої враховано й положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року,визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенція проголошує, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Стаття 27 Конвенції - Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст.164 ч.1 п.2, СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Судом встановлено, що загалом як особа, ОСОБА_2 не є ідеальною матір'ю, не є ідеальною домогосподаркою, її діти не завжди ходять у чисто випраному одязі, не дуже охайні, не дуже добре навчаються та відвідують заняття. У сім'ї тяжке матеріальне становище.

Однак, як вбачається із показів свідків, актів обстеження житлово-побутових умов, характеристик за місцем проживання та інших досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, відповідачка робить усе можливе для того, щоб вона з дітьми проживали у добрих умовах, звертається до соціальних служб за допомогою для себе і своїх дітей. Відповідачка не веде аморальний спосіб життя, не зловживає алкогольними напоями, не курить, не вживає наркотичних препаратів. Так, її син ОСОБА_9 знаходиться у тяжкому стані, проте суду не надано доказів вини у цьому матері. Крім того, як вбачається з показу свідків, відповідачка возила дитину до лікарень та не сиділа склавши руки. Інші шість дітей здорові, буцматі, розвинуті.

Відповідачка бореться за своїх дітей та бажає бути разом з ними. Що не менш важливо, діти також борються за матір, тягнуться до неї, люблять її, не бажають щоб її позбавляли батьківських прав.

Як свідчать матеріали справи, проблеми у сім'ї ОСОБА_2 є, проте вони не є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки вона намагається створити належні умови для проживання та виховання своїх дітей з урахуванням матеріального забезпечення, а також робить все для того, щоб діти проживали разом з нею і виховувався в сім'ї.

Суд вважає висновок органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської областіпро доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав недостатньо обґрунтованим, а підстави для позбавлення батьківських прав відповідачки у відношення її дітей - відсутні.

Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи вважає, що досліджені докази по справі підтверджують недоцільність, необґрунтованість та неправомірність вимог позивача щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Суд, оцінивши докази в їх сукупності, керуючись принципом справедливості, неупередженості та з метою захисту інтересів дітей вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не є доцільним, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення або отримання копії шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя