Справа № 521/1347/15-ц
Провадження №2/521/2219/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Граніна В.Л.,

при секретарі - Лук'янової В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке відповідно до технічного паспорту на домоволодіння являється квартирою № 6, яка складається з наступних приміщень: 6-1 -жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м., 6-3-жила площею - 8,4 кв.м., 6-4 - коридор площею 9,7 кв.м., 6-5 - кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів. Після смерті ОСОБА_4 також відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0423 гектарів, яка розташована на території Київського району АДРЕСА_2. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 також являється її мати ОСОБА_2 та рідний брат - ОСОБА_1

Далі позивачка вказує, що з часу народження та по все своє життя була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_1, разом з батьками - мамою ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_4., де мешкає і по теперішній час. Після смерті батька - ОСОБА_4 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася тільки її мати ОСОБА_2, а вона зі свого боку фактично прийняла частину спадщини, а саме у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що становить квартиру № 6 в якій вона зареєстрована та проживає з часу народження. Брат ОСОБА_1 спадщину після смерті батька не приймав. Після смерті батька позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, а у 2006 році звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину, тому що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру батька. Оскільки, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, він вимушений звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 участі не приймала, подала заяву про розгляд справи без її участі та просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка становить 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали, в судовому засіданні участі не приймали, просили суд розглянути справу за їх відсутністю. Не заперечували проти визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Суд з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю виданого 15 липня 1948 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради Міськжилуправління, посвідчує, що домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_5 на праві власності. Свідоцтво видано на підставі рішення народного суду 1-ої ділянки Іллічівського району м. Одеси від 16 липня 1945 року. Згідно даного свідоцтва домоволодіння, що належить на праві власності за ОСОБА_6 записано до кадастрової книги під № 135 сторінка 48 книга №1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 08.01.1949 року, актовий запис № 11.

Як вбачається з заповіту, посвідченого заступником старшого нотаріуса Одеської 1-ої Міської Державної нотаріальної контори, 13.08.1948 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті, склав заповіт згідно з яким належне йому домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, заповідає в рівних частках (по одній шостій частці) своїм дітям: дочці ОСОБА_7 (уродженої ОСОБА_6) поступає в користування квартира під № другим, дочці ОСОБА_8 (уродженій ОСОБА_6) квартира під № першим; дочці ОСОБА_9 (уродженій ОСОБА_6) квартира під № четвертим; сина ОСОБА_10 - квартира під № п'ятим ; сину ОСОБА_11 - квартира під № шостим; сину ОСОБА_12 квартира під № сьомим. В заповіті вказується, що стосовно квартир у даному будинку під № третім, великого сараю (конюшні) недобудованого флігелю, що виходить на вулицю Фрунзе, в якому знаходяться сарай та сарайчик, піддашку з прилежною конюшнею, все поступає в загальне користування і рівних частках.

Матеріалами спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_6, підтверджується, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом після його смерті звернувся тільки один із його дітей, ОСОБА_10, який 03.09.1962 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці зазначені в заповіті ОСОБА_6 до нотаріальної контори не зверталися. Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_13 на час смерті свого батька, на протязі всього свого життя постійно проживала та була зареєстрована з адресою: АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується довідками з адресного бюро, що знаходяться в матеріалах спадкової справи, відкритої вже після смерті ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з розписки складеної 25 грудня 1959 року, ОСОБА_11 отримав від подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за відступлену їм житлову площу, належну йому за заповітом за адресою АДРЕСА_1 - тридцять п'ять тисяч рублів. Як вбачається з договору складеного 01 серпня 1962 року, подружжя ОСОБА_15 уступають свою житлову площу по АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат, коридору, кухні, сараю у дворі, ОСОБА_13. У даному договорі вказується, що співвласники по заповіту: ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ніяких претензій до вказаної житлової площі не мають.

З цих підстав суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 після смерті свого батька - ОСОБА_6 фактично вступив в управління спадковим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1, як становить 1/6 частку всього домоволодіння, згідно заповіту складеного ОСОБА_6 13.08.1948 року.

Враховуючи перелічені вище документи, суд приходить до висновку що квартира № 6, на яку у даній судовій справі просить визнати право власності позивачка ОСОБА_1, за згодою всіх спадкоємців щодо майна ОСОБА_6 перейшла у фактичне користування від ОСОБА_11 до бабусі позивачки - ОСОБА_13, разом з іншим нерухомим майном, яке було їй заповідано та спадщину щодо якого вона фактично прийняла шляхом вступу до управління та володіння спадковим майном.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки №22 від 24.05.199 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, відкритої вже після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_4 - сина ОСОБА_13, ОСОБА_4 проживав та був постійно зареєстрований з 09.12.1959 року - з народження, по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1

Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду міста Одеси від 28.08.1997 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_18 про визнання права власності, судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті спадщину прийняла проживаюча в будинку його дочка ОСОБА_19, яка після шлюбу прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_13. ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а після її смерті фактично прийняв спадщину її син - ОСОБА_18. Судом, при розгляді справи у 1997 році встановлено, що 16 листопада 1996 року ОСОБА_18 продав своєму сину позивачу по справі - ОСОБА_1 частину домоволодіння, яка складається з квартир № 3 та № 4, про що свідчить розписка, а також пояснення сторін по справі. На підставі вищевикладеного, суд прийняв рішення про визнання дійним договорі купівлі-продажу частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_18 та ОСОБА_17 16 листопада 1996 року та визнав за ОСОБА_17 право приватної власності на квартири № 3 та № 4 , що складаються з приміщень 11 площею 6,3 кв.м., 4-1 площею 6,3 кв.м., 4-2 площею 11,0 кв.м., 1 площею 5,0 кв.м., 3-1 площею 7,0 кв.м., 3-2 площею 14,0 кв.м., в будинку № 117 по вулиці Балківський в м. Одесі.

Як вказує ОСОБА_1 в своєму позові, та не заперечується всіма учасниками процесу, після того, як їх батько - ОСОБА_18 продав квартири № 3 та № 4, своєму сину - ОСОБА_1 відповідачу по справі, вона з мамою - ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_18 залишилися проживати у квартирі АДРЕСА_1, що складає 1/6 частину домоволодіння по вулиці Балківській в м. Одесі.

Відповідно до технічного паспорту складеного ПП « Земельно-житловий центр «Ресурс» квартира АДРЕСА_1 складається з наступних приміщень: 6-1 -жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого рай адміністрації виконкому Одеської міськради.

Згідно матеріалів спадкової справи з заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка до нотаріальної контори звернулася - ОСОБА_2, що мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 15.12.1999 року, ОСОБА_2 отримала свідоцтво на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки розміром 423 кв.м., яка знаходиться на території Київського району м. Одеси, по АДРЕСА_2, яка належить спадкодавцю на праві державного акту на землю 1-ОД № 064347, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів «02» лютого 1998 року за реєстром № 693.

Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) який діяв на час смерті ОСОБА_4, фактичним прийняттям спадщини вважалося вступ спадкоємця до управління та володіння спадковим майном.

В ході розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1, донька покійного власника спірної квартири, з часу народження проживає у вказаній квартирі, а з 27.04.1990 року, при отриманні паспорту громадянки України, була зареєстрована саме у квартирі № 6, де продовжує проживати разом з матір'ю - ОСОБА_2 і своєю малолітньою дитиною. Після смерті батька, позивачка залишилася проживати в спірній квартирі, оплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт. Її мати ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_17 не претендують на зазначене в позові нерухоме майно, а тому і не заперечують проти позову.

З цих підстав суд робить висновок про те, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, яка згідно технічного паспорту становить квартиру № 6, яка складається з наступних приміщень: 6-1 - жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів, яка має належати їй за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно листа наданого державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори вбачається що державний нотаріус роз'яснив позивачці , що не зможе видати свідоцтво про право власності на вказану частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, тому що у неї відсутній правовстановлюючий документ на частину домоволодіння, яку вона має намір успадкувати.

З цих підстав суд робить висновок про те, що ОСОБА_1 фактично вступивши в управління спадковим майном, звернулася до ї нотаріальної контори для оформлення права власності у порядку спадкування за законом на вищевказане спадкове майно, при цьому надавши нотаріусу все перелічені вище документи. Спадкоємиця після смерті ОСОБА_4 не має можливості оформити спадщину у зв'язку з відсутністю право встановлювального документа на об'єкт спадкування, тому її права підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до статі 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Листом від 11.03.2015 року державний нотаріус П'ятої Одеської нотаріальної контори відмовив позивачці в оформленні права власності у зв.язку з відсутністю правовстановлюючих документів і пропонував звернутись до суду.

З викладених вище підстав, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 - дочка померлого ОСОБА_18, спадкоємиця щодо майна померлого за законом, яка фактично прийняла спадщину, вступивши в володіння спадковим майном, після смерті померлого 11.04. 1999 року, тому у відповідності до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року) вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка згідно технічної документації складеної ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» становить квартиру АДРЕСА_1 та складається з наступних приміщень: 6-1 - жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів.

Керуючись ст.549 ЦК України 1963 року, ст.ст.328 ЦК України, ст.10, 11,58, 60, 64,88, 209,212-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка згідно технічної документації становить квартиру АДРЕСА_1 та складається з наступних приміщень: 6-1 - жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

Головуючий