Справа № 445/2561/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/1671/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

У відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року у справі за поданням ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні подання відмовлено за безпідставністю.

Ухвалу оскаржив ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області в особі державного виконавця Замківської М.І. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобов"язань покладених на нього рішенням суду. Посилається, що державним виконавцем вжито всіх заходів передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" для виконання рішення, однак боржник ухиляється від виконання такого, що підтверджується тим, що у встановлений строк не з"являється до державного виконавця. Просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Від ВДВС Золочівського РУЮ в судове засідання надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника ВДВС з проханням задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 03 березня 2005 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-149 виданого Золочівським районним судом Львівської області 23.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з 14.02.2005р.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими законом повноваженнями, державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останнім своїх зобов"язань (а.с. 1-2).

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Аналіз перелічених вище норм законодавства дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не представлено суду доказів про намір боржника ухилитися від виконання зобов"язань шляхом виїзду за кордон.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду враховуючи наступне.

З наданих матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження у 2005 році. З поданням про обмеження у праві виїзду виконавець звернувся до суду в листопаді 2014 року посилаючись на заборгованість платника аліментів в розмірі 6336,86 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця.

Однак надавши оцінку наданому розрахунку, колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов"язань, оскільки періодично погашає заборгованість по аліментах.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

При вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов"язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

В поданні державного виконавця відсутні достатні докази, а саме наявність у боржника паспорту для виїзду за межі України та достатня аргументація необхідності застосування тимчасового обмеження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем вжито всіх заходів для виконання рішення, а саме зроблено запити про наявність майна та рахунків у боржника не можуть бути підставою для обмеження у праві виїзду за кордон, а твердження про неявку на виклик державного виконавця, колегія суддів вважає голослівними, оскільки матеріали справи не містять доказів, що такі виклики були та боржник був належним чином про них повідомлений.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала районного суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до 1. ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з одержанням вимог закону.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин