Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Апаллонова Ю.В. Суддя доповідач Бондар М.С
24 лютого 2015 року Справа № 22ц/778/335/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації м.Запоріжжя про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі-Банк), ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації м.Запоріжжя про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що за кредитним договором № ZPC0GA0000648 від 28.04.2007 року його дружина - ОСОБА_3 - відповідач у справі одержала в Банку 93 530 доларів США. Виконання зобов'язань за цим договором було забезпечено Договором іпотеки від 28.04.2007 року, предметом якого стала придбана ними за час шлюбу квартира АДРЕСА_1 та зареєстрована на ім'я дружини. Укладений договір вважає як таким, що суперечить закону, оскільки він не надавав дружині, як співвласнику спільної сумісної власності, згоди на вчинення дій щодо укладення договору іпотеки та отримання кредитних коштів в Банку. Окрім того, в зазначеному житловому приміщенні проживає їх неповнолітня донька ОСОБА_2, проте погодження з опіки та піклування на укладення договору іпотеки не було. Тому з підстав ст.215 ЦК, 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" просив позов задовольнити.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2014 року заявлені вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати ухвалене рішення, так як на його думку суд неправильно з'ясував обставини справи та неправильно визначився з нормами матеріального права.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

За нормами ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності (ч.1 ст.215 ЦК України).

Позивач та відповідач ОСОБА_3 є подружжям (а.с.5).

За договором кредиту № ZPC0GA0000648 від 28.04.2007 року ОСОБА_3 одержала в Банку 93 530 доларів США (а.с.10).

Свої зобов'язання перед Банком, дружина позивача забезпечила Договором іпотеки від 28.04.2007 року, предметом якого стала належна їй квартира АДРЕСА_1.

Право приватної власності на згадану квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3.

Позивач стверджує, що квартира була придбана за час шлюбних стосунків. Він, як чоловік та співвласник квартири, не надавав згоди дружині на передачу в іпотеку згадану квартиру, а отже Договір іпотеки на його бачення є недійсним.

Твердження позивача проте, що заява про його згоду на передачу до іпотеки квартири ним не підписувалась, перевірялись в суді першої інстанції.

До суду надійшла нотаріально посвідчена особиста заява відповідача про згоду, яку він надає дружині ОСОБА_3. на передачу квартири в іпотеку (а.с.30).

В такому разі, твердження заявника з цього питання не є спроможними.

Частиною 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Суд наголошує, що на час укладення угоди про іпотеку житлового приміщення, у квартирі місце проживання неповнолітньої дитини позивача не було зареєстроване. Не мав реєстрацію місця проживання у квартирі і сам позивач (а.с.7,29).

Із матеріалів справи та особистого паспорту відповідача видно, що з 11.01.1998 року по 20.08.2013 року він був зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.30).

При зверненні до Банку за отриманням кредитних коштів відповідач ОСОБА_3, двічі письмово засвідчила, що в квартирі, яка передається в іпотеку, її неповнолітня донька не проживає та не зареєстрована (а.с.27,28).

Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції (Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів).

Тобто, право користування майном члена сім'ї власника житла пов'язано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи, про що робиться відповідний запис до будинкової книги.

Враховуючи наведене, нотаріуси, для встановлення факту користування нерухомим майном, витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації.

Коли з поданих документів нотаріусом установлено, що дитина не має права власності майно (його частину) нотаріус має право не витребовувати згоду органів опіки та піклування на посвідчення такого правочину.

Таким чином, користування житлом в оспорюваному житловому приміщенні шляхом реєстрації неповнолітньої ОСОБА_2С за місцем проживання не встановлено.

У той же час при зверненні до Банку за отриманням кредитних коштів відповідач ОСОБА_3, два рази письмово засвідчила, що в квартирі, яка передається в іпотеку, її неповнолітня донька не проживає та не зареєстрована, о отже не визнавала місце проживання дитини разом з нею за спірною адресою (а.с.27,28).

Підсумовуючи, згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується.

Окрім того, укладений договір іпотеки за своєю природою є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном. Згідно п.9 іпотечного договору, на строк дії цього договору майно залишається у володінні та користуванні іпотекодавця.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не надано доказів того, що, укладаючи договір іпотеки дружина відмовилася від належних дитині прав користування житловим приміщенням суду є законним і обґрунтованим.

В зв'язку з цим, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: