У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., з участю позивачів та їхнього представника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду від 14 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

31 жовтня 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в Рівненський міський суд з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій вказували, що 03.09.2012 року біля 10 год. 40 хв., під час виконання трудових обов'язків дорожнього працівника Рівненської ДЕД, на 341 км. + 340м. автодороги Київ-Чоп, загинув їхній син ОСОБА_5 в результаті наїзду на нього автомобіля „Мерседес-Бенц-200, р.н. НОМЕР_1, яким керував відповідач.

Кримінальне провадження, відкрите за фактом загибелі їхнього сина було закрито, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В зв'язку з похованням сина та спорудженням нагробного пам'ятника ними було витрачено 22700 грн., що складає майнову шкоду, яку відповідач в добровільному порядку відшкодував частково, не відшкодованою залишилася шкода в розмірі 7700 грн.

Також зазначають, що в результаті загибелі сина їм було завдано моральну шкоду, яку вони оцінили в розмірі 100 000 грн.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/432/2015 Головуючий у 1 інстанції : Головчак М.М.

Доповідач : Григоренко М.П.

Із цих підстав просили стягнути з відповідача на їхню користь 7700 грн. майнової шкоди та моральну шкоду в розмірі по 100000 грн. кожному.

Рішенням Рівненського міського суду від 14 січня 2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 6000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди по 30000 грн. на кожного.

Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 660 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 покликаються на його незаконність в частині відмови в задоволенні позовних вимог, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначають, що дійшовши до правильного висновку про наявність підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача, суд першої інстанції не вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, оскільки цей розмір не відповідає ступеню завданих їм моральних страждань і тому вважають, що розмір відшкодування має становити по 100000 грн. на кожного позивача.

Із цих підстав просять змінити оскаржуване рішення суду, стягнувши з ОСОБА_4 на їхню користь моральну шкоду в розмірі по 100000 грн. на кожного.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що причиною ДТП стала груба необережність загиблого, в зв'язку з тим, що останній перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Вважає, що сума задоволених вимог по стягненню моральної шкоди є завищеною.

Місцевим судом не прийнято до уваги розмір доходів відповідача, не враховано, що сплата непомірно завищеної моральної шкоди позбавить відповідача мінімальних засобів для існування.

Крім того, судом належним чином не оцінено того доказу, що ОСОБА_4 має онкозахворювання, яке потребує подальшого стаціонарного лікування, що підтверджується медичною довідкою.

Враховуючи відшкодування позивачам матеріальної шкоди в розмірі 15000 грн., просить оскаржуване рішення суду змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до суми 3500 грн. на кожного позивача, а в задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2, ОСОБА_3. та їхній представник, кожен окремо, підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачів та їхнього представника, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, внаслідок експлуатації якого ІНФОРМАЦІЯ_1 сталась смерть сина позивачів, зобов'язаний відшкодувати останнім завдану майнову та моральну шкоду, відповідно до положень частини 5 статті 1187 ЦК України, оскільки по справі не встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_5 настала внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стягуючи із відповідача на користь позивача 6000 грн., в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, суд керувався тим, що саме така сума майнової шкоди залишилась невідшкодованою, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди по 30000 грн. на кожного позивача, суд першої інстанції вказав, що саме такий розмір підлягає відшкодуванню відповідно до встановлених обставин справи та характеру і обсягу завданих позивачам моральних страждань.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційних скарг також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На переконання апеляційного суду розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було визначено із урахуванням вимог частини 3 статті 23 ЦК України, а тому як збільшенню так і зменшенню не підлягає.

Твердження відповідача про те, що позивачі наполягають на відшкодуванні їм витрат, які вони понесли на організацію поминального обіду і відповідно до чинного законодавства не можуть бути віднесені до витрат на поховання, на увагу не заслуговують.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в добровільному порядку вже було передана позивачам 15000 грн., в рахунок відшкодування витрат, які ті понесли у зв'язку із похованням їхнього сина.

Передаючи позивачам вказані 15000 грн. на поховання сина, відповідач не обговорював будь-яким чином, на що саме він передає ці кошти.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що позивачі наполягають на відшкодуванні витрат, які вони понесли на облаштування пам'ятника на могилу їхнього сина, що були здійснені ними пізніше і надали відповідні докази з даного приводу (а.с.9).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Рівненського міського суду від 14 січня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.