Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Івіній М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 222 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 вересня 2014 року відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у сумі 15 000 доларів США.

Отримані в борг грошові кошти відповідач зобов'язався повернути позивачу до 20.10.2014 року, у випадку не повернення коштів зобов'язався переоформити належний йому автомобіль на позивачку ОСОБА_1

Відповідач свій обов'язок щодо повернення коштів не виконав, у встановлений термін позику не повернув, ухиляючись від повернення позичених коштів.

Сума боргу станом на час звернення позивача до суду є еквівалентом 222 000 грн. 00 коп., тому вказаний борг у гривнях позивач і просить стягнути з відповідача.

Підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, позивач просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі, згідно зі ст. 74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і, враховуючи згоду позивача, ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочину.

У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Статтею 1047 Цивільного кодексу України визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 19 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у борг 15 000 дол. США.

Факт одержання позичальником грошових коштів підтверджується власноруч написаною відповідачем письмовою розпискою.

Зі змісту розписки убачається, що відповідач зобов'язується повернути позивачу грошову суму, отриману в борг, в строк до 20.10.2014 року, у випадку не повернення грошових коштів зобов'язався переоформити належний йому на праві власності автомобіль на позивачку.

Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає прямий обов'язок позичальника повернути позику.

У зазначений строк відповідач позивачу гроші за виказаним договором не повернув, доказів своєчасного і належного виконання умов договору не надав.

Отже, є обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в сумі 15 000 дол. США, що 10.11.2014р. становить 222 000,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З матеріалів справи убачається, що судові витрати позивача, відповідно до ст. 79 ЦПК України, склали 2 222, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 15, 16, 22, 509, 526, 1046-1049 ЦК України, ст. 10, 57-60, 79, 88, 169, 209, 210, 212-215, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 222 000 грн. 00 коп. боргу за договором позики та судові витрати в сумі 2 220 грн. 00 коп., а всього стягнути 224 220 грн. 00 коп.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення до Дніпровського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги, а учасниками судового розгляду, які не брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: