Справа №: 398/1383/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого Крімченко С.А.

при секретарі Куліковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків ,-

Встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього 13496 грн. 93 коп. втрат від інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання та трьох відсотків річних в сумі 7438 грн. 06 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 25 червня 2009 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір позики грошей, згідно якого він позичив відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 70000 ( сімдесят тисяч) гривень, які остання зобов»язалася повернути до 01 січня 2010 року.

Так як ОСОБА_1 не виконала свого зобов»язання , то він звернувся в суд з позовом про стягнення даної суми. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2013р. у справі № 2-1265/11 з відповідачки ОСОБА_3 на його користь було стягнуто 70000 грн. основного боргу, 8890.21 грн. втрат від інфляції у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання за період з 01 січня 2010р. по 29 квітня 2011р., 2625 грн. - три проценти річних з простроченої суми за весь час прострочення платежу за період з 01 січня 2010р. по 29 квітня 2011р. На виконання цього судового рішення 26 березня 2014р. Олександрійським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 2- 1265/2011, який 14 травня 2014р. ним був предявлений до виконання у відділ Державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції. 16 травня 2014р. старшим державним виконавцем Зарудською Н.А. відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1265/2011 про стягнення боргу у сумі 81515.21 грн. та судових витрат у сумі 935.42 грн. У ході примусового виконання цього виконавчого листа платіжним дорученням № 4357 від 19.06.2014р. відділом ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції на його картковий рахунок у філії Кіровоградське Облуправління АТ «Ощадбанку» перераховані грошові кошти у сумі 415 грн. 32 коп., платіжним дорученням № 7672 від 04.11.2014р. - у сумі 59785 грн. 75 коп. та платіжним дорученням від 26.02.2015р. - грошові кошти у сумі 22249 грн. 56 коп.

Таким чином, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.10.12013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 81515 грн. 21 коп. боргу , з яких 70000 грн. сума основного боргу за договором позики від 25.06.2009р. у примусовому порядку виконане 26 лютого 2015р. та відповідно з цього ж часу згідно ч.І ст. 599 ЦК України зобовязання ОСОБА_1 щодо повернення на його користь суми позики у розмірі 70000 гривень вважається припиненим.

Вважає, що відповідачка на його користь повинна сплатити згідно ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми та збитки від інфляції за весь час прострочення. Так як рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.10.2013р. на його користь з ОСОБА_1 стягнуто 8890.21 грн. втрат від інфляції та 2625 - три проценти річних за період 01 січня 2010р. по 29 квітня 2011р., то на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України він має право вимагати стягнення з відповідачки три проценти річних від простроченої суми та відшкодування втрат від інфляції за період з 30 квітня 2011р. по дату фактичного виконання судового рішення, тобто по 26 лютого 2015р.Згідно проведеним ним розрахунку втрати від інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання складають 13496 грн.93 коп. та три відсотків річних складають 7438 грн. 06 коп. Дані суми просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов і просить його задоволити.

Представник позивача позов не визнала. Просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача.Крім того, зазначає, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 18.05.2011 року був накладений арешт на майно та кошти відповідачки. Тому вона була позбавлена можливості виконати грошове зобов»язання.Несвоєчасне виконання грошового зобов»язання в процесі виконання судового рішення сталося з вини державного виконавця та позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, вважає , що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2013р. у справі № 2-1265/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ТОВ « СП « Торнадо- Пласт» з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 70000 грн. основного боргу, 8890.21 грн. втрат від інфляції у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання та 2625 грн. трьох процентів річних з простроченої суми за весь час прострочення платежу за період з 01 січня 2010р. по 29 квітня 2011р., а всього 81515 грн.21 коп.

(а.с.7-8) Рішення набрало законної сили 27.02.2014 року.

Постановою від 16 травня 2014р. старшим державним виконавцем Зарудською Н.А. відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1265/2011, виданого Олександрійським міськрайонним судом 26.03.2014 року Олександрійським міськрайонним судом про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі 81515.21 грн. та судових витрат у сумі 935.42 грн.( а.с.9)

У ході примусового виконання даного виконавчого листа платіжним дорученням № 4357 від 19.06.2014р. відділом ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції на картковий рахунок ОСОБА_2 у філії Кіровоградське Облуправління АТ «Ощадбанку» перераховані грошові кошти у сумі 415 грн. 32 коп., платіжним дорученням № 7672 від 04.11.2014р. - у сумі 59785 грн. 75 коп. та платіжним дорученням від 26.02.2015р. - грошові кошти у сумі 22249 грн. 56 коп.

Таким чином, рішення суду було виконане повністю 26.02.2015 року.

Згідно ст..599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

До ст. 625 ЦК не застосовуються положення ст. 616 ЦК України , яка передбачає правові наслідки порушення зобов'язання з вини кредитора і на яку посилається відповідач в письмовому запереченні на позов.

Позивач звернувся з даним позовом в суд 13.03.2015 року, не пропустивши строк позовної давності.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11).

Таким чином, суд вважає, що є всі правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми та відшкодування втрат від інфляції за період з 30 квітня 2011р. по дату фактичного виконання судового рішення, тобто по 26 лютого 2015р.

Згідно розрахунку позивача три проценти річних з простроченої суми становлять 7438 грн.06 коп.:

-за період з 30.04.2011р. по 19.06.2014р. - 70000 грн. х 3% : 365д х 1145д = 6587 грн.

67 коп.

-за період з 20.06.2014р. по 03.11.2014р. - 69584.68 ( 70000 грн. - 415.32 грн.) х 3% : 365д х 137д = 783 грн. 54 коп.

-за період з 04.11.2014р. по 26.02.2015р. - 9798.93 грн. ( 70000 грн. - 59785.75 грн.) х 3% : 365д х 83 д = 66.85 грн.

Представник відповідача погодився з даним розрахунком і суд також погоджується.

Збитки від інфляції за період з 30.04.2011 року по 26.02.2015 року згідно розрахунку позивача складають 13496 грн. 93 коп. :

-за травень 2011р. - 70000 грн. х 100.8 % = 70560 грн. - 70000 грн. = 560 грн.

- за червень 2011р. - 70000 грн. х 100.4 % = 70280 грн. - 70000 грн. = 280 грн.

- за липень 2011р. - 70000 грн. х 98.7 % = 69090 грн. - 70000 грн. = - 910 грн

-за серпень 2011р. - 70000 грн. х 99.6 % = 69720 грн. - 70000 грн. = - 280грн.

-за вересень 2011р. - 70000 грн. х 100.1 % = 70070 грн. - 70000 грн. = 70 грн.

- за жовтень 2011р. - 70000 грн. х 100.0 % = 70000 грн. = 0 грн.

-за листопад 2011р. - 70000 грн. х 100.1 % = 70070 грн. - 70000 грн. = 70 грн.

- за грудень 2011р. - 70000 грн. х 100.2 % = 70140 грн. - 70000 грн. = 140 грн.

Всього втрати від інфляції за травень - грудень 2011 року: - 70 грн.

Втрати від інфляції за січень-грудень 2012 року:70000х100.2%=70140грн.-70000=140 грн.

Втрати від інфляції за січень - грудень 2013р. : 70000 грн. х 100.5% = 70350 грн. - 70000 грн. = 350 грн.

Втрати від інфляції за січень - грудень 2014р.складають 12773.16 грн.:

-за січень 2014р. - 70000 грн. х 100.2% = 70140 грн. - 70000 грн. = 140 грн.

-за лютий 2014р. - 70000 грн. х 100.6 % = 70420 грн. - 70000 грн. = 420 грн.

-за березень 2014р. - 70000 грн. х 102.2 % = 71540 грн. - 70000 грн. = 1540 грн.

- за квітень 2014р. - 70000 грн. х 103.3 % = 72310 грн. - 70000 грн. = 2310 грн.

- за травень 2014р. - 70000 грн. х 103.8 % = 72660 грн. - 70000 грн. = 2660 грн.

-за червень 2014р. - 70000 грн. х 101.0 % = 70700 грн. - 70000 грн. = 700 грн.

- за липень 2014р. - 69584.68 грн. х 100.4 % = 69863.02 грн. - 69584.68 грн. = 278.34грн.

-за серпень 2014р. - 69584.68 грн. х 100.8 % = 70141.36грн. - 69584.68 грн. = 556.68

грн.

-за вересень 2014р. - 69584.68 грн. х 102.9% = 71602.64 грн. - 69584.68 грн. = 2017.96 грн.

-за жовтень 2014р. - 69584.68 грн. х 102.4 % = 71254.71грн. - 69584.68 грн. = 1670.03 грн.

-за листопад 2014р. - 9798.93 грн. ( 69584.68 грн. - 59785.75 грн.) х 101.9 % = 9985.11грн. - 9798.93 грн. = 186.18 грн.

-за грудень 2014р. - 9798.93 грн. х 103.0 % = 10092.90 грн. - 9798.93 грн. = 293.97

грн.

Втрати від інфляції за січень 2015р. - 9798.93 грн. х 103.1 % = 10102.70 грн. - 9798.93 грн. = 303.77 грн.

Представник відповідача погодився з розрахунком позивача. Суд вважає, що неправильно пораховані інфляційні збитки за 2012 рік, так як сукупний індекс інфляції за 2012 рік складає 99.8%( дефляція):

70000 грн. х99.8%=69860грн.-70000 грн.= -140 грн.

Тому втрати від інфляції з простроченої суми платежу складають 13426 грн.93 коп. ( 350 грн.+12773.16 грн. + 303.77 грн.)

Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних з простроченої суми - 7438 грн.06 коп та втрати від інфляції з простроченої суми платежу - 13426 грн.93коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Відповідно до наданої квитанції , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 243 грн..60 коп. , що являється мінімальною ставкою судового збору за майнові вимоги .Дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.625 ЦК України , ст..ст. 209,215, 224, 226 ЦПК України,-

Вирішив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13426 грн.93 коп. інфляційних збитків, три проценти річних від простроченої суми в сумі 7438 грн.06 коп. та 243 грн.60 коп. судового збору .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий