Справа № 466/223/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/925/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Іванової О.О.

з участю:ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року у справі за заявою ОСОБА_8 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року по справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_8, треті особи: Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області та ОСОБА_7 про зобов'язання до вчинення дій та позовом третьої особи ОСОБА_7, яка заявила самостійні вимоги до ОСОБА_8 про знесення самочинної будови, -

встановила:

Оскарженим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року заяву задоволено.

Скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_8, треті особи: Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області та ОСОБА_7 про зобов'язання до вчинення дій та позовом третьої особи ОСОБА_7, яка заявила самостійні вимоги до ОСОБА_8 про знесення самочинної будови.

В задоволенні позову Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_8, треті особи: Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області та ОСОБА_7 про зобов'язання до вчинення дій - відмовлено.

В задоволенні позову третьої особи ОСОБА_7, яка заявила самостійні вимоги до ОСОБА_8 про знесення самочинної будови - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскарженим рішенням порушено вимоги ч.4 ст. 376 ЦК України, якими передбачено імперативний обов'язок знесення самочинного будівництва, якщо це порушує права інших осіб. В даному випадку апелянт вважає, що порушено її право, що встановлено незаконно скасованим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року. Вказує, що самовільне будівництво, здійснене ОСОБА_8 проведене з порушенням чинних будівельних норм і правил, порушує її законні права.

Просить рішення суду скасувати і залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Вислухавши доповідача, пояснення ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняте нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Предметом доказування, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України, є обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Відповідно, нововиявленими можуть бути лише ті обставини, які стосуються предмета доказування у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасовуючи рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року, районний суд виходив з того, що виконання даного рішення може завдати руйнівної шкоди помешканням третіх осіб.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року задоволено позов Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_8, треті особи Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_7 про зобов'язання до вчинення дій та зобов'язано ОСОБА_8 за власний рахунок демонтувати самовільну двоповерхову прибудову розміром 16,5*5,0 м до торцевої стіни будинку АДРЕСА_1. Тим ж рішенням задоволено позов третьої особи ОСОБА_7, яка заявила самостійні вимоги, до ОСОБА_8 про знесення самочинної забудови та зобов'язано ОСОБА_8 демонтувати (знести) самочинну багатоповерхову прибудову, яку провів останній до торцевої стіни будинку за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони квартири НОМЕР_1 цього ж будинку.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2013 року.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року набрало законної сили та15 липня 2013 року видано виконавчий лист №2/466/183/13.

На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року ОСОБА_8 уклав договір на виконання будівельно-монтажних робіт від 12.08.2013 року №7/94 із ТзОВ "ТермоСпецБуд".

Листом від 10.09.2013 року вих.№74 заступник директора ТзОВ "ТермоСпецБуд" Шевчук І.Л. повідомив про необхідність попереднього дослідження експертною організацією можливості безруйнівного демонтажу двоповерхової прибудови за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновку №3867 експертного інженерно-технічного дослідження про можливість демонтажу самовільної двоповерхової прибудови до торцевої стіни будинку АДРЕСА_1 на вул. Підрічній у м. Львові без руйнівного впливу на багатоквартирні будинки АДРЕСА_1 та 5 на вул. Підрічній у м. Львові від 12 грудня 2013 року, складеного експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Рубахою М.В., - демонтаж (знесення) самовільної двоповерхової прибудови до торцевої стіни будинку АДРЕСА_1 без руйнівного впливу на багатоквартирні будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, є неможливим.

ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року за нововиявленими обставинами, яку обґрунтував тим, що експерт надав висновок про те, що демонтувати самовільну двоповерхову прибудову без руйнівної шкоди для суміжних будівель є неможливим. Про ці обставини йому не було і не могло бути відомо під час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК Українирішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 361 ЦПК Українирішення може бути переглянуте в зв'язку з виявленням істотних обставин, що існували, але не були відомі на час вирішення справи.

Нововиявленою є фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома всім особам, які брали участь у справі, та суду. Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, які могли призвести до іншого результату судового розгляду.

Відтак, підставою для перегляду рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами можуть бути лише істотні обставини, тобто такі, які б могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення, або спростувати факти, на які суд посилався при ухваленні рішення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.3-6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами"нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

З врахуванням зазначеного колегія суддів прийшла до висновку, що вказані ОСОБА_8 обставини, які йому стали відомі при виконанні рішення суду про те, що демонтувати самовільну двоповерхову прибудову без руйнівної шкоди для суміжних будівель є неможливим, не є нововиявленими, оскільки дані обставини не могли потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Ці обставини не могли істотно вплинути на вирішення справи, так як вони не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену Шевченківським районним судом м.Львова у рішенні від 06 березня 2013 року, що переглядається.

Як і при ухваленні оскаржуваного рішення, так і в засіданні судової колегії представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив у повному обсязі, вважає доводи ОСОБА_8 необґрунтованими, наголосив на необхідності демонтажу заявником самовільної двоповерхової прибудови до торцевої стіни будинку.

Аналогічні пояснення дала в засіданні судової колегії представник Львівської міської ради ОСОБА_4

Посилання представника ОСОБА_8 - ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_7 не вправі була подавати апеляційну скаргу з врахуванням того, що вона не є власником суміжної будівлі, судова колегія не приймає до уваги, оскільки встановлено, що остання приймала участь в справі при ухваленні рішення 06 березня 2013 року.

До того ж апеляційну скаргу підтримали ОСОБА_4 та ОСОБА_2

При таких обставинах судова колегія прийшла до висновку, що не встановлено підстав для перегляду рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду не може вважатися законним та обґрунтованим і в силу ст.ст.307, 309, 365 ч.2 ЦПК Українипідлягає скасуванню та заяву про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись п.2ч.1ст.307, п.2ч.1ст.309, ч.2ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_8 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2013 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.