РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/12083/14-ц

2/643/244/15

10.02.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі - Березко О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» (далі - відповідач) заборгованість у розмірі 274 336,96 гривень за договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014.

В обґрунтування позову вказує на те, що 29.01.2014 між Відповідачем та ОСОБА_2 було укладеного договір № SAMDNWFD900. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 263 300 гривень.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася до Відповідача з листом від 30.05.2014, в якому просила

повернути кошти, внесені на депозитний рахунок відповідно до умов договору № SAMDNWFD900.

Крім того, 30.07.2014 між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги до Відповідача за договором № SAMDNWFD900. Про укладення зазначеного договору ОСОБА_2 повідомила Відповідача листом від 30.07.2014.

Представник відповідача проти позову заперечувала з тих підстав, що договір № SAMDNWFD900 укладався між ОСОБА_2 та Відповідачем на території Автономної Республіки Крим. Втім, зважаючи на факт тимчасової окупації Автономної Республіки Крим Відповідач не має можливості виконати свої зобов'язання перед вкладниками.

Крім того, на думку представника відповідача ОСОБА_2, а в подальшому - позивач, не позбавлені права звернутися до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» та отримати кошти відповідно до умов договору № SAMDNWFD900.

В судовому засіданні встановлене наступне.

29.01.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № SAMDNWFD900, відповідно до умов якого ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок 263 300,00 грн. строком на 3 місяці (до 29 квітня 2014 року) під 17 % річних.

Зазначені факти підтверджуються копією вказаного договору та квитанції про внесення грошових коштів на депозитний рахунок. Факт укладання договору не заперечувався і представником Відповідача в судовому засіданні.

ОСОБА_2 звернулася до Відповідача з листом від 30.05.2014, в якому просила достроково розірвати договір банківського вкладу та повернути їй грошові кошти в сумі 263 300,00 грн.

Відповідач зазначений лист отримав 04.06.2014, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення № 547.

Відповідно до ч. 1. ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин за договором банківського вкладу застосовуються норми, що регулюють відносини за договору банківського рахунку.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Зважаючи на вказані приписи Цивільного кодексу України, договір № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 є розірваним, а залишок грошових коштів на рахунку та нараховані на нього відсотки підлягають видачі клієнту (вкладнику).

Як вбачається з матеріалів справи, грошові кошти, внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок, останній повернуті не були. Доказів, які б спростовували зазначений факт, Відповідач не надав.

Посилання представника Відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договір № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність у відповідача будь-яких законних підстав для невиконання ним своїх обов'язків за договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014

Також, як встановлено судом, 30.07.2014 між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення права вимоги Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором № SAMDNWFD900 від 29 січня 2014 року, укладеним між Первісним кредитором та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В п. 3.3 договору про відступлення права вимоги зазначається, що Первісний кредитор зобов'язаний повідомити Боржника про відступлення права вимоги за цим Договором шляхом відправки відповідного листа засобами поштового зв'язку із повідомленням про його вручення Боржнику.

30.07.2014 ОСОБА_2 направила Відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідач отримав зазначене повідомлення 04.08.2014, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення № 030.

Наведені факти свідчать про те, що до позивачки перейшло право вимоги за договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014, про що Відповідач був повідомлений в письмовій формі.

Щодо заявленої до стягнення суми, суд перевірив наведений позивачкою розрахунок відсотків та вважає, що такий розрахунок є правильним та відповідає умовам договору № SAMDNWFD900 від 29.01.2014. Тобто стягненню підлягає сума вкладу, яка становить 263 300,00 грн. та відсотки за період з 30.01.2014 по 29.04.2014 у розмірі 11 036,96 грн.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є цілком обґрунтованими та доведені належними та допустимими доказами, а тому суд задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 263 300,00 грив. вкладу та 11 036,96 грив. нарахованих відсотків за вкладом, а всього 274 336,96 грив.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 2 743,36 грив..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області особами яки брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами яки не брали участь в судовому засіданні протягом того ж строку з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: