АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1517/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Категорія : стягнення шкоди Головуючий 1 інст. - Цвірюк Д.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Бобровського

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди

по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2014 року В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 3500 грн. з кожного, вартість судово-медичної експертизи у розмірі 43,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову вказувала, що з 2011 року її проживання у квартирі АДРЕСА_2 стало нестерпним, оскільки члени родини відповідачів, проживаючі поверхом вище, почали мстити їй за звернення до міліції, що супроводжувалось постійними погрозами, лайками. В ніч з 31.12.2011 року на 01.01. 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають у квартирі АДРЕСА_1, не давали спокою позивачці ні перед Новим роком, ні після нього через постійні стуки у підлогу з підсилювачем звуку. На її вимогу припинити порушення спокою та тиші 01.01.2012 року відповідач ОСОБА_3 вдарив її ногою у живіт, а ОСОБА_4 завдала їй додаткових тілесних ушкоджень, схвативши за зап'ястя. Факт заподіяння їй легких тілесних ушкоджень підтверджується висновком спеціаліста, проведеного на підставі її заяви 3 січня 2012 року. З приводу неправомірної поведінки відповідачів вона зверталася із заявами до правоохоронних органів.

Відповідачі проти позову заперечували.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що вина відповідачів у заподіянні моральних страждань доведена фактом спричинення їй відповідачами тілесних ушкоджень, що мали місце 1 січня 2012 року, зверненнями до міліції за захистом своїх прав . Проте суд першої інстанції безпідставно не прийняв їх в якості доказів, на підтвердження заявлених нею вимог про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Сторони у даній справі є сусідами . Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4. мешкають за адресою: АДРЕСА_1, а позивачка ОСОБА_2 мешкає поверхом нижче за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або опорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Сторони згідно до вимог до ст.ст.. 10, 31,60 ЦПК України мають рівні процесуальні права та обов'язки , в тому числі і рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи , в тому числі і висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1-2012 від 3 січня 2012 року заподіяння ОСОБА_2 у строк, зазначений позивачем, а саме 1 січня 2012 року , за ступенем тяжкості легких тілесних ушкоджень (кровотечі на верхніх кінцівках та на лівому стегні, які утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів). 03.01.2012 року ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області із заявою про проведення перевірки обставин нанесення їй відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4. тілесних ушкоджень.

Позивачем не заперечується, що за її заявами органами дізнання проводилися перевірки, і постановами від 3 січня 2012 року та від 19 січня 2012 року відмовлено у порушенні кримінальних справ по факту заподіяння ОСОБА_2 за ступенем тяжкості легких тілесних ушкоджень через не встановлення свідків та очевидців події , на яку посилається ОСОБА_2, та причетність мешканців квартири АДРЕСА_1 до заподіяння 1 січня 2012 року тілесних ушкоджень заявникові. Зазначені постанови затверджені в.о. начальника Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківській області і позивачем в передбаченому нормами КПК України порядку не оскаржувалися. ( а.с. 65, 66-67)

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди , завдана каліцтвом чи іншим ушкодження здоров'я відповідно до вимог ст.ст. 1167,1168 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина. Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я; протиправної поведінки щодо членів сім'ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Також обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність факту протиправного посягання на здоров'я позивача з боку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. , наслідком якого є заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та моральної шкоди , доводами апеляційної скарги не спростовується.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд першої інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :