АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2876/15 Справа № 179/588/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Новік Д. І. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки без № від 15 червня 2010 року, укладений між нею та СФГ «Ізмаїл»; стягнути з СФГ «Ізмаїл» на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 5 249,74 грн. і витрати по справі. В обґрунтування позову посилалась на те, що 15 червня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки без номеру, між нею, як власником земельної ділянки площею 6,380 га, розташованої на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 031657, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД №7522 від 07 лютого 2002 року та ОСОБА_3 (фермерським) господарством "Ізмаїл" в особі його голови ОСОБА_4, строком на 25 років починаючи з дати його державної реєстрації в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру". 14 липня 2011 даний договір зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 00374. за період дії договору з боку відповідача допущені порушення умов договору та діючого законодавства в частині повної та своєчасної виплати орендної плати, хоча ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Так, відповідно до п. 2.2 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 3% вартості земельної ділянки. Однак в порушення діючого законодавства та умов договору оренди землі відповідач не виплатив їй орендну плату за 2013 рік взагалі, при цьому відповідно до наданої відділом Держземагенства в Магдалинівському районі довідки вартість земельної ділянки становить 174 991 гривня 52 копійки і тим самим сума невиплаченої їй орендної плати за 2013 рік становить 5 249 гривень 74 копійки. Так, оскільки відповідачем орендна плата за 2013 рік не виплачена, ним порушено зобов'язання по своєчасному внесенню орендної плати і тому існують передбачені ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку і вона як власник земельної ділянки, в зв'язку з порушенням умов договору, не має бажання продовжувати договірні відносини, вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року ухвалено: позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_3 (фермерського) господарства «Ізмаїл» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі за 2013 рік в розмірі 4 462 гривні 28 копійок, а також сплачений судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок та витрати на проведення експертизи в розмірі 2361 гривні 60 копійок; в решті позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі селянське (фермерське) господарство «Ізмаїл» просить скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 4 462,28 грн., в іншій частині рішення залишити без змін; стягнути з позивача судові витрати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 031657, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД №7522 від 07 лютого 2002 року позивачу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,380 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. 15 червня 2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 (фермерським) господарством "Ізмаїл" в особі його голови Рустамовим Рустамом Ізмаїловичем укладено договір оренди вказаної належної позивачці земельної ділянки без номеру строком на 25 років починаючи з дати його державної реєстрації в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру". 14 липня 2011 даний договір зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 00374. Відповідно до п. 2.2 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 3% вартості земельної ділянки. Згідно наданої відділом Держземагенства в Магдалинівському районі довідки вартість земельної ділянки належній позивачці в 2013 році становить 174 991 гривня 52 копійки і тим самим сума орендної плати за 2013 рік буде становити 5 249 гривень 74 копійки. Представник відповідача заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, оскільки орендна плата позивачці ним виплачена, надав суду копії касових ордерів на виплату позивачці орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт виплати позивачці відповідачем орендної плати в попередні роки з 2010 по 2012 рік включно.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата згідно договору встановлена у грошовій формі та розмір якої становить 3 % від вартості землі, при цьому при отриманні орендної плати в грошовій формі орендодавцем прибутковий податок сплачується орендарем з орендної плати орендодавця виходячи з розрахунків, викладених в додатку 1 відповідно до розміру прибуткового податку, визначеного чинним законодавством. Ставка прибуткового податку на 2013 рік встановлена в розмірі 15 % і відповідно до виниклих правовідносин по даному договору оренди землі він становить з урахуванням розміру орендної плати в сумі 5249 гривень 74 копійки - 787 гривень 46 копійок і вказана сума повинна бути вирахувана при виплаті позивачці орендної плати. Таким чином, сума яка повинна бути сплачена позивачці як орендна плата за 2013 рік повинна становити 4 462 гривні 28 копійок. Представниками сторін в судовому засіданні не заперечувався той факт, що орендна плата за користування землею виплачується згідно договору одноразово протягом поточного року з 01 січня по 31 грудня, тому обставина необхідності виплати одноразово орендної плати у 2013 році доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає, так як визнана сторонами. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року по справі за клопотанням представника позивача призначено судово-почеркознавчу експертизу для встановлення справжності підпису позивачки в касових ордерах на виплату орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень, які надані представником відповідача і на які він посилається як на безпідставність позовних вимог позивачки. Згідно повідомлення експерта за № 2333-14 від 22 вересня 2014 року експертизу не проведено, оскільки відповідачем не надано оригінали касових ордерів про виплату позивачці грошових коштів в рахунок орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень, хоча останній неодноразово був повідомлений судом про необхідність надання ним вказаних оригіналів документів і наслідків їх ненадання. Оскільки представник відповідача ухилився від надання на експертизу необхідних документів, будучи неодноразово повідомленим про необхідність надання на експертизу оригіналів касових ордерів про виплату позивачці орендної плати у 2013 році, суд визнає той факт, що відповідачем за 2013 рік позивачці не виплачено орендну плату згідно укладеного між ними договору оренди землі від 15 червня 2010 року. В судовому засіданні не встановлено істотних та систематичних порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, а лише встановлено невиплату відповідачем орендної плати позивачці за 2013 рік в розмірі 4 462 гривні 28 копійок. Умови в договорі оренди відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з обставин вказаних вище та на підставі наведених норм законодавства, що регулюють вирішення спірних правовідносин, а саме необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення невиплаченої відповідачем орендної плати за 2013 рік в розмірі 4 462 гривні 28 копійок та відмови в розірванні договору оренди землі від 15 червня 2010 року.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині оскаржуємого рішення суду.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2013 рік, суд першої інстанції застосував до виниклих правовідносин норми статті 146 ЦПК України та визнав факт, що відповідачем за 2013 рік позивачці не виплачено орендну плату згідно укладеного між ними договору оренди землі від 15 червня 2010 року, оскільки представник відповідача ухилився від надання на експертизу необхідних документів, будучи неодноразово повідомленим про необхідність надання на експертизу оригіналів касових ордерів про виплату позивачці орендної плати у 2013 році.

Однак вказані висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Позивач в особі свого представника заперечувала щодо свого підпису на видаткових касових ордерах, наданих відповідачем у підтвердження сплати орендної плати за спірний період часу.

У зв'язку з чим було заявлено суду представником позивача клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Суд першої інстанції задовольнив вказане клопотання, та постановив ухвалу від 09 липня 2014 року про призначення почеркознавчої експертизи (а.с.48), однак при цьому порушив п.1.4 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (Наказ Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5), оскільки не відібрав у позивача експериментальні зразки її підпису, які позивач здійснює в судовому засіданні, та після цього експериментальні зразки її підпису завіряються суддею на кожному аркуші та приєднуються до матеріалів справи; не витребував суд у позивача вільні зразки її підпису та почерку позивача, хоча тільки після вказаних процесуальних дій можливо було вирішувати питання про призначення почеркознавчої експертизи.

На вказані обставини звертав увагу суду експерт в своєму клопотанні (а.с.56), однак судом першої інстанції вказані вимоги закону залишені без уваги. Позивач в судові засідання жодного разу не з'являлась та судом особисто не викликалась у зв'язку із заявленим клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача надав суду апеляційної інстанції оригінали касових ордерів та зазначив, що і суду першої інстанції ці документи надавались.

Аналізуючи докази у справі судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що представник відповідача ухилився від надання на експертизу необхідних документів, а саме: оригіналів касових ордерів за 2013 рік, оскільки в матеріалах справи відсутні докази витребування судом цих документів у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства, а саме: не постановлена ухвала суду про витребування доказів у відповідності до ст. ст.137, 93 ЦПК України.

Оскільки позивачем не спростовані докази отримання нею орендної плати за 2013 рік, то суд безпідставно визнав факт того, що за вказаний період позивач орендну плату за договором оренди землі не отримала.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує в частині задоволеного позову про стягнення орендної плати за 2013 рік, ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні вказаного позову з таких підстав.

Судова колегія встановила і це підтверджується матеріалами справи, що підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку 07 лютого 2002 року позивач є власником земельної ділянки, площею 6,380 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки від 15 червня 2010 року, який 14 липня 2011 року зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 00374. Відповідно до п. 2.2 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 3% вартості земельної ділянки.

Спірні правовідносини виникли щодо несплати орендарем орендної плати за землю за 2013 рік орендодавцю.

Згідно видаткових касових ордерів СФГ «Ізмаїл» позивач одержала в рахунок орендної плати за 2013 рік 5000 грн. і за оренду пая в рахунок орендної плати за 2013 рік 500 грн. (а.с.35-36), що відповідає оригіналам видаткових касових ордерів, оглянутих судовою колегією в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилась, хоча належним чином повідомлена по дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджено поштовим повідомленням.

Позивач не спростувала докази отримання нею орендної плати за землю за 2013 рік від відповідача.

Згідно ч.3 ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не довела своїх позовних вимог.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, у зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки факт порушення прав, інтересів та свобод позивача зі сторони відповідача відсутній.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі залишення позову без задоволення, понесенні судові витрати позивачу не відшкодовуються, а відшкодовуються судові витрати відповідача за рахунок позивача. Оскільки відповідач сплатив за подачу апеляційної скарги 121,80 гривень, то ці грошові кошти підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» - задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року - скасувати в частині задоволеного позову про стягнення заборгованості по орендній платі та в частині стягнення судових витрат з ухваленням нового рішення в цій частині.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» про стягнення заборгованості по орендній платі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» (місце знаходження: 51122, Дніпропетровська область, Магдалинівським район, с. Пролетарське; ідентифікаційний код 30364116) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 121,80 гривень (сто двадцять одна гривня 80 копійок).

В іншій частині рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» про розірвання договору оренди земельної ділянки - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь