Справа №442/941/15-ц
Провадження №2/442/564/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, а саме неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, в АДРЕСА_1. Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_2, що проживає АДРЕСА_3.

Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою 23.10.1997 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Довгий час між ним та його дружиною було взаєморозуміння та повага, але останній рік став для нього нестерпний через постійну зайнятість дружини, її тривалу відсутність, сварки та докори. Її поведінка лише погіршувала їхні відносини, та приносила негативні емоції сину. Дочку відповідачка оточила увагою та турботою, натомість з сином проводить дуже мало часу. З розумінням ставлячись до того, що матір відчуває більшу близькість з дочкою, вважає, що малолітньому сину слід приділяти більше часу. Він старався проводити з сином весь свій вільний час, цікавився його навчанням, дозвіллям, друзями, але дитина потребує і матері. Саме таке стало основною причиною непорозумінь та конфліктів між ними.

Крім того, відповідачка вже близько семи місяців проживає окремо з дочкою за іншою адресою, так як поруч є навчальний заклад дочки і живуть педагоги, які допомагають їй готуватись до здачі екзаменів у випускному класі школи. Дружина до них з сином навідується рідко, що лише поглиблює їхню відчуженість. Його неодноразові намагання відновити їхні відносини не дали позитивних наслідків, вони припинили сімейні відносини, сім»я розпалась і кожен живе окремо. Вважає, що подальше спільне проживання при таких обставинах є неможливе і формальне збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задоволити.

Відповідачка позов визнала. Пояснивши, що син більше прихильний до батька, а дочка до нею, визначення запропонованого позивачем місця проживання аж і ніяк не буде позбавляти обох дітей батьківської уваги, навпаки дасть змогу більш раціонально таку застосувати. Вказала, що вона в змозі забезпечити належне матеріальне забезпечення дочці.

Представник третьої особи на виклик суду не з'явився.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що подружжя сторін ОСОБА_2 зареєструвало шлюб 23 жовтня 1997 року в Стебницькій міській раді Львівської області, про що зроблено актовий запис за №123.

Від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

За змістом частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141,142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи наведене, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дитини, суд вважає, що визначення місця проживання сина разом з батьком, а дочки з матір'ю буде в повній мірі відповідати розвитку та інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 23 жовтня 1997 року в Стебницькій міській раді Львівської області, про що зроблено актовий запис за №123.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишається без змін.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, за адресою : АДРЕСА_2.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_2, що проживає АДРЕСА_4.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Івасівка А.П.