АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/2332/15 Головуючий 1 інстанції - Чудовський Д.О.
Справа № 646/7279/-ц Доповідач -Коровін С.Г.
Категорія: - право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку , -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку АДРЕСА_2. Обґрунтовуючи позовні вимоги вона зазначила, що з 12.01.1985 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, у шлюбі в них народилося двоє дітей. У 1997 році, в період шлюбу, вони придбали житловий будинок, який був оформлений на ім'я відповідача, однак відповідач не визнає за позивачем ? частини жилого будинку.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, через те, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти відповідача, які він отримав в результаті продажу квартиру, яка йому належала особисто, оскільки він її приватизував, крім того, позивач довгий час не працювала та здійснювала лише догляд за дітьми.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку - задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та відмовити в позові. Вказав, що даний будинок є його особистою приватною власністю та не підпадає під режим спільного сумісного майна подружжя. Вказав, що суд не в повному обсязі з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, оскільки позивачем не доведено обставини, що мають значення для справи. Апелянт в скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що спірний будинок придбано за грошові кошти які він отримав від продажу його особистої власності - приватизованої особисто ним квартири. АДРЕСА_1. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. У відповідності до вимог ст.309 ЦПК України апеляційний суд повинен скасувати неправильне рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.01.1985 року. Шлюб розірвано рішенням суду 05.06.2014 року. Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 16 вересня 1997 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_10 6/10 частин, а у ОСОБА_11 3/10 частини будинку АДРЕСА_2 за 6441 грн. (а.с.9).

Згідно договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1997 року ОСОБА_5 прибав у ОСОБА_12 1/10 частину будинку по АДРЕСА_2 за 720 грн.(а.с.11).

Згідно договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року ОСОБА_5 продав належавши йому квартиру АДРЕСА_1 за 4836 грн. (а.с.21).

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.22 КЗпШ України, який діяв на час придбання спірного будинку Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння користування і розпорядження цим майном,

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.28 КЗПШ України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції враховуючи зазначені вимоги закону дійшов обґрунтованого висновку, що будинок придбано сторонами під час шлюбу і він є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідачем не доведено, що саме отримані від продажу його квартири грошові кошти витрачені саме на придбання спірного будинку. Сума отриманих відповідачем від продажу квартири коштів значно менше ніж сума сплачена за будинок. Крім того будинок було придбано частинами. Таким чином спірний будинок є спільною власністю подружжя.

Враховуючи, що будинок придбано подружжям у шлюбі, то відповідно до вимог ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до вимог ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а у разі такого поділу, як зазначено в ч.1 ст.70 СК країни частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюбний договір між сторонами е укладався і будь яких домовлені стій щодо часток у спільному майні між ними не було.

При таких обставинах суд першої інстанції обґрунтовано визнав спірний будинок спільною сумісною власністю подружжі і визнав за кожним із них право власності на ? частину будинку. Рішення суду відповідає встановленому і вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -