АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/443/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О.І.

з участю: представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

експерта ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

06 червня 2011 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником 29/200 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 09.03.2005 року.

ОСОБА_6 є власницею 171/200 частини вище вказаного будинковолодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 21.10.1987 року № 2-7175.

Дане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за № 165 від 19.10.1953 року.

Згідно з даних земельного кадастру вищевказана земельна ділянка відноситися до земель одно та двоповерхової забудови. За основним цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови.

З метою реалізації свого права на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки, позивач звернувся до землевпорядної організації ТОВ «Геоземпроект» з проханням виготовити документацію для оформлення права власності на займану земельну ділянку.

Позивач вказує, що ТОВ «Геоземпроект» підготував та склав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, проте відповідач ОСОБА_6 відмовляється без поважних причин підписати даний акт.

Тому просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 737 кв.м., та стягнути з ОСОБА_6 понесені судові витрати.

26 листопада 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Народного суду м. Черкаси № 2-1544 від 26.10.1971 року було встановлено, що ОСОБА_10 є власницею 2/3 частин домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 належить по 1/6 частини даного домоволодіння.

Даним рішенням ОСОБА_10 виділено в користування в домоволодінні, яке знаходиться за вищевказаною адресою, в будинку: приміщення 2-3 площею 12,0 кв.м, 3-3 площею 11,9 кв.м. та частину приміщення 1-5 площею 6,7 кв.м., що складає 63 % будинку. Також їй було виділено прибудову «а», погріб «д», сарай «б», вбиральню «ж», погріб «є», 2/3 огорожі № 1-4, 2/3 водоколонки, що складає 71/100 домоволодіння.

Також суд виділив приміщення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в тому ж домоволодінні: в житловому приміщенні 1-5 площею 5,4 кв.м., що складає 37% будинку. Виділено їм сарай «Б», погріб «Г», вбиральню «В», 1/3 частину огорожі 1-4, 1/3 частину водоколонки, що складає 29/100 частин домоволодіння.

Даним рішенням суду, на позивачку було покладено спорудження дверного прорізу із приміщення 3-3 в приміщення 1-5 згідно з схемою розподілу інвентарбюро, а також закладки дверного прорізу приміщення 1-4 в приміщення 1-5. На ОСОБА_11 та ОСОБА_13 покладено зняття пічі та зведення на її місті дверного прорізу із приміщення 1-4 в приміщення 5 а.

Земельна ділянка, площею 737 кв.м. була розділена наступним чином: двір площею 409 кв.м. оставити в загальне користування сторін, садок 326 кв.м. розділити згідно з ділянками так, як вказано на схемі розподілу, запропонованій бюро технічної інвентаризації, червоною тушшю: ділянку під № 1 виділено в володіння ОСОБА_10, ділянку під № 2 виділено у володіння ОСОБА_11 та ОСОБА_13 Згодом, ОСОБА_10 на підставі договору дарування будинку, все своє майно подарувала чоловікові позивачки - ОСОБА_11.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 померла. ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловік ОСОБА_6 також помер.

Після його смерті, ОСОБА_6 успадкувала 171/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка вказує, що спорудження дверного прорізу із приміщення 3-3 в приміщення 1-5 згідно з схемою розподілу інвентарбюро, а також закладки дверного прорізу із приміщення 1-4 в приміщення 1-5, як цього вимагав суд, ОСОБА_10 виконано не було.

Не було і виконано з боку ОСОБА_11 та ОСОБА_13 зняття печі та зведення на її місті дверного прорізу із приміщення 1-4 в приміщення 5а.

21.06.1995 року ОСОБА_13 починає відчуження своєї частки, а саме 29/200. Проте, між ним та ОСОБА_11 розподіл їх частки не проводився і фактично не виділялася частка ОСОБА_13 Третім власником частки ОСОБА_13 на даний час є відповідач ОСОБА_9

ОСОБА_6 вважає, що на даний час відповідач незаконно володіє житловим приміщенням 3-3 площею 11,8 кв.м. та приміщеннями загального користування, а саме: приміщенням 3-2 площею 6,4 кв.м та приміщенням 3-1 площею 3,7 кв.м.

На неодноразові звернення позивачки до ОСОБА_9 про виконання рішення суду м. Черкаси № 2-1544 від 26.10.1971 року, вона отримувала категоричні відмови.

Тому просить суд: зобов'язати ОСОБА_9 не чинити їй перешкод у користуванні вищезазначеним житловим приміщенням та стягнути судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2012 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду, просить його змінити, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_9, суд першої інстанції прийшов до висновку, що порядок користування земельною ділянкою вже встановлений рішенням народного суду м. Черкаси від 26.10.1971 р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач ОСОБА_9 чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком та доказів того, що він вчиняє відповідно до неї будь-які дії, направленні на створення цих перешкод.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_6

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що на підставі рішення народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 15.10.1971 року проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_10 (частка 2/3) та ОСОБА_11, ОСОБА_13 (частка 1/3) (а.с. 31).

Згідно з даним рішенням ОСОБА_10 виділено в натурі в якості 2/3 домоволодіння по АДРЕСА_1 в основній частині житлового будинку літ. «А-І» приміщення «2-3» площею 12.0 кв.м, приміщення «3-3» площею 11,9 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 6,7 кв.м., що складає 63 % в основній частині житлового будинку літ. «А-І». Також їй було виділено прибудову літ. «а», сарай літ. «б», погріб літ. «Д», погріб літ. «Е», вбиральну літ. «Ж», 2/3 частини огорожі «№ 1-4», 2/3 частини водоколонки «І», що складає 71/100 домоволодіння.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виділено в натурі в якості 1/3 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в основній частині житлового будинку літ. «А-І» приміщення 1-4 площею 12,5 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 5,4 кв.м, що складає 37 % в основній частині житлового будинку літ. «А-І». Також їм було виділено сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», 1/3 частину огорожі «№ 1-4», 1/3 частину водоколонки «І», що складає 29/100 домоволодіння.

Присадибна земельна ділянка площею 737 кв.м була розділена між ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_13, а саме: Двір площею 409 кв.м залишено в спільному користуванні. Сад площею 326 кв.м розподілено згідно часток співвласників так, як показано на схемі розподілу, запропонованою БТІ червоною тушшю: ОСОБА_10 виділено в користування земельну ділянку № 1. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виділено в користування ділянку № 2.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до договору дарування від 06.07.1982 року ОСОБА_10 подарувала, а ОСОБА_11. прийняв у дар 71/100 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1. Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 35,6 кв.м., сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», водоколонка «№ 5» та огорожа розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м. В користування обдарованого відходять приміщення: «2-1» розміром 11,5 кв.м, «3-1» розміром 1 1,6 кв.м, частина приміщення «1-4» розміром 6,7 кв.м., II, III, IV, V, льох «Д», сарай «б», погріб «Е», частина огорожі та водоколонки (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний актовий запис № 854 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний актовий запис № 62 (а.с. 9).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1987 року, посвідченого державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його дружина ОСОБА_6. Спадкове майно, складається з 171/200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 35,2 кв.м, два сараї літ «Б», «б», три льохи літ. «Г», «Д», «Е», огорожа «№1-4», водоколонка «№ 5» розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м. (а.с. 27).

У 1995 році ОСОБА_13 подарував своїй донці ОСОБА_15 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1, які не були виділені в натурі окремо із 29/100 частин домоволодіння, що згідно з рішенням суду від 26.10.1971 року виділені ОСОБА_11, ОСОБА_12

Згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 601 від 16.09.1997 року, передано ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність і користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 630,1 кв.м (156-158).

09.08.2004 року ОСОБА_15 подаровано ОСОБА_16 та ОСОБА_17 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1, які не були виділені в натурі із 29/100 частин домоволодіння.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 09.03.2005 року ОСОБА_16 та ОСОБА_17 подарували, а ОСОБА_9 прийняв у дар 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1. Будинок з прибудовами загальною площею 79,4 кв.м, житловою площею 35,4 кв.м, розташовані на земельній площею 770 кв.м., господарські будівлі, а саме: сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожі «№1-4», водоколонка «№ 5». (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України передбачене право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень статті 367 ЦК України співвласники мають право поділити майно, що є у спільній частковій власності.

Так, згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно роз'яснення, викладеного у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що порядок користування вищевказаною земельною ділянкою встановлений рішенням народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року. А також рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 601 від 16.09.1997 року, передано ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність і користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 630,1 кв.м.

Частиною 1 ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З матеріалів справи вбачається, що рішення народного суду м. Черкаси від 26.10.1971 року, яким проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_10 (частка 2/3) та ОСОБА_11, ОСОБА_13 (частка 1/3), не було фактично виконане.

Будинковолодіння продовжувало залишатися у спільному користуванні всіх співвласників як членів однієї сім'ї, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду вжито не було, до примусового виконання рішення не пред'являлося. У подальшому, за спільною родинною домовленістю, враховуючи неодноразове перебування ОСОБА_13 в місцях позбавлення волі, останньому було надано в користування відокремлені приміщення 3-1, 3-2, 3-3, з окремим виходом. У 1995 році на підставі договору дарування частка ОСОБА_13 передана його донці ОСОБА_15, яка продовжила використовувати вказані жилі приміщення, з 2004 року ці ж приміщення використовували ОСОБА_16 та ОСОБА_17, а з 2005 року по теперішній час - ОСОБА_9 Даний факт підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_18

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що, позивачка ОСОБА_6 не надала доказів про те, що відповідач ОСОБА_9 чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком та доказів того, що він вчиняє відповідно до неї будь-які дії, направленні на створення цих перешкод, оскільки відповідно до обох висновків експертизи фактичне користування сторонами приміщення абсолютно не відповідає тому, яке встановлено рішенням народного суду м.Черкаси від 26 жовтня 1971 року, яким проведено реальний поділ як всього будинковолодіння так і земельної ділянки (а.с.31). Проте, знаючи про це і маючи на руках рішення суду (подав до позову), ОСОБА_9 продовжує користуватися приміщеннями ОСОБА_6 Тобто, згідно даного поділу, ОСОБА_9 абсолютно безпідставно і головне - незаконно користується приміщеннями 3-1,3-2 і 3-3, які по спадщині належать ОСОБА_6.

Тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, хоча і були предметом розгляду в суді першої інстанції, але ним не враховані при ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

Дані обставини є підставами, визначені ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування судового рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в повному обсязі, враховуючи при цьому і стягнення з ОСОБА_9 на її користь судових витрат, відповідно до положень ст.88 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні власністю, а саме: житловим приміщенням 3-3, площею 11,8 кв.м та приміщеннями загального користування - 3-2, площею 6,4 кв.м і 3-1, площею 3,7 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 175 грн.45 коп. судових витрат.

В решті частини рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :