Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/684/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2015 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Кузик М.Я.

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині справу за

позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк», треті особи, які

не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3,

ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору,

стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного

товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання

споживчого кредиту №000 від 06.06.2007 року, за умовами якого він

отримував 17 000 швейцарських франків, відсотки за користування кредитом -

7,99 річних терміном до 10 червня 2014 року, стягнення збитків та

відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що

Додатковою угодою № 3 від 20.11.2009 року до Договору про надання

споживчого кредиту, за користування кредитними коштами після 17 листопада

2010 року процентна ставка встановлюється у розмірі 9,99% річних. На

забезпечення виконання зобовязань за Договором про надання споживчого

кредиту між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено Договір

іпотеки від 06 червня 2007 року. В лютому 2011 року внаслідок погіршення

матеріального стану, виникла заборгованість по обслуговуванню кредиту.

На протязі 2011-2014 років при оплаті заборгованості по кредиту ним

неодноразово виявлялись збільшені суми нарахувань. Так як у квитанціях, що

видавалися в касі відділення № 109 АКІБ «УкрСиббанк», розшифрування цих

сум не було, він неодноразово в усній формі звертався до працівників

відділення щодо того, яка процентна ставка застосовується за користування

кредитними коштами та які штрафні санкції застосовуються за порушення

термінів погашення. Як повідомляли працівників відділення банку, процентна

ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 9,99 %, а

штрафні санкції застосовуються в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від

суми простроченого платежу.

Проте, ознайомившись із матеріалами доданими до позовної заяви в справі

за позовом відповідача до нього про стягнення заборгованості за договором про

надання споживчого кредиту №000 від 06.06.2007 року, він виявив,

що банк з серпня місяця 2008 року (з дати виникнення першої заборгованості по

сплаті кредиту) і до травня 2014 року (дата подачі позову в суд), неодноразово,

при виникненні простроченої заборгованості більше 10 днів приховано

нараховував процентну ставку в розмірі 15,98 % річних, хоча у Виписці за

кредитним договором, вказувалась процентна ставка в розмірі 9,99 % річних.

При оформленні кредитного договору не було надано розрахунку сукупної

вартості кредиту, порядку обчислення процентних доходів, розрахунку комісій,

що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, письмового

розрахунку щодо витрат на юридичне оформлення кредиту та витрат на

здійснення валюто-обмінних операцій. Банк навмисно, з метою збільшення

фінансових зобовязань, протягом дії кредитного договору не вказував у

Додатках до договору розмір процентної ставки та сукупну вартість кредиту, що

призвело до погіршення мого фінансового стану, цим самим порушивши одну із

істотних умов Договору. Вважає, що Банк навмисно вводив його в оману, в т.ч.

щодо застосованої процентної ставки за користування кредитними коштами, а

тому з цієї підстави просить визнати недійсним договір про надання споживчого

кредиту №000 від 06.06.2007 року.

Крім того, посилаючись на ч.2 ст. 230 ЦК України, просить стягнути з

відповідача, який застосував обман, завдані йому збитки у подвійному розмірі

та моральну шкоду, що завдана у звязку з вчиненням цього правочину. На

протязі 2008-2014 років банком було неправомірно нараховано, а ним

надлишково сплачено суму в розмірі 480, 10 швейцарських франків, що за

курсом НБУ станом на 06.04.2015 року становить 11 651,24 грн., тому в

подвійному розмірі завдані збитки складають 11 651,24 грн.*2 =23 302,48 грн.

Моральна шкода, яку оцінює в розмірі 1 000,00 грн. полягає в тому, що у

звязку із виявленим обманом він та його сім»я впродовж тривалого часу

знаходяться в стані стресу, перебувають під тиском можливого погіршення

майнового становища, викликаного незаконними обманними діями відповідача.

З боку відповідача неодноразово застосовувались погрози у вигляді телефонних

дзвінків та СМС-повідомлень.

В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги в частині

стягнення моральної шкоди та просить стягнути з відповідача моральну шкоду,

яку оцінив у розмірі 6 000,00 грн. оскільки тиск з боку банку на нього та його

сім»ю збільшився. Позов просить задоволити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з»явились,

подали заяви про розгляд справи без них, просять задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги

не визнавав. Подали заперечення на позов, які обгрунтовують тим, що рішенням

Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.12.2015р. та

ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2015р. вже було

встановлено обставини на які посилається позивач у позові. Про можливість

нарахування на прострочену суму основного боргу підвищених процентів, а

саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент

виникнення такої простроченої суми основного боргу, позивач був

повідомлений 23.02.2008 р.

Доводи ОСОБА_2 про те, що банк ввів його в оману спростовуються

тим, що пунктом 7.12 Кредитного договору сторонами констатовано, що перед

підписанням даного договору Позичальником отримано інформаційний лист

відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про

захист прав споживачів». Підписи позичальника в договорі свідчать про

ознайомлення Позивача з умовами кредитування, а також письмовим

повідомленням останнього про умови кредиту. Підписання договору

Позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком

зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

Позивач мав право протягом 14-ти днів відкликати свою згоду на

укладення кредитного договору без пояснення причин, перебіг даного строку

розпочинається з моменту вручення споживачеві примірника укладеного

договору, однак цього ОСОБА_2 зроблено не було. Обставини, на які

посилається позивач як на підставу своїх вимог та заперечень у позовній заяві є

необгрунтованими, оскільки у відповідності до Закону України «Про захист

прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту

позивача було повідомлено у письмовій формі про кредитні умови, а тому

позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору не підлягають

задоволенню. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши

наслідки спливу позовної давності.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд

встановив такі факти та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та

ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту за №

0, відповідно до умов якого останній отримав кредит на споживчі

цілі у розмірі 17 000,00 швейцарських франків, що еквівалентно 70482 грн.

строком до 10.06.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в

розмірі 7,99 % річних за користування кредитними коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором

06 червня 2007 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4

Іванівною та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки, згідно якого

Іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з

надвірними будівлями та спорудами загальною площею 118,2 кв. м., житловою

площею 78,5 кв. м., що знаходиться за адресою с.Старий Нижбірок,

вул.Заводська, №8-6 Гусятинського району Тернопільської області, який

належать їм на праві спільної часткової власності.

Додатковою угодою № 1 від 23.01.2009 року до договору про надання

споживчого кредиту № 0 від 06.06.2007 року сторони домовились:

змінити графік погашення.

Додатковою угодою № 2 від 12.11.2009 року до договору про надання

споживчого кредиту № 0 від 06.06.2007 року сторони домовились:

змінити графік погашення.

Додатковою угодою № 3 від 20.11.2009 року до договору про надання

споживчого кредиту № 1 НОМЕР_1 від 06.06.2007 року сторони домовились:

змінити розмір процентної ставки, так за користування кредитними коштами з

17.11.2010 року встановлюється процентна ставка у розмірі 9,99% річних.

Додатковою угодою № 3 від 12.01.2010 року до договору про надання

споживчого кредиту № 0 від 06.06.2007 року сторони домовились:

що строк сплати процентів відбувається з 01 по 25 число кожного місяця,

наступного за тим, за який були нараховані проценти банком.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від

29.12.2015 р. в справі за позовом публічного акціонерного товариства

"УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3.

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про

надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки

№000 від 06.06.2007 року, позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанка з

ОСОБА_2 6808 швейцарських франків 76 сантимів заборгованості зі

договором про надання споживчого кредиту, що еквівалентно 89 391 грн. 11

коп. та в рахунок погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Вирішено здійснити продаж предмета іпотеки спеціалізованих організаціям з

прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням

вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену

на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною

відповідно до законодавства. Додатковим рішенням від 23 січня 2015 року

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 893 грн. 91 коп.

судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2015 року

рішення суду від 29.12.2015 року було залишено без змін. Ухвалою Вищого

спеціалізованого суду Украйни з цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015

року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено(а.с.128-129)

Як видно із постанови про закінчення виконавчого провадження 48928688

від 22.10.2015 року, в зв»язку із сплатою ОСОБА_2 заборгованості по

кредитному договору згідно виконавчого листа №596/1055/14-ц від 14.08.2015

року, виконавче провадження закінчено(а.с.215)

Стаття 627 Цивільного кодексу України, з посиланням на статтю 6 Кодексу

передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та

визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів

цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та

справедливості.

Договір, в силует. 638 ЦК України вважається укладеним, якщо сторони в

належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет

договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для

договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із

сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є

недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які

встановлені частинами першою-третьою та шостою ст.203 ЦК України. Тобто,

зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного

законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє

правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його веші.

Згідно статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно

ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення

(частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом

недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які

можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх

існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні

збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з

вчиненням цього правочину.

Постановою Пленуму Верховного СУДУ України від 6 листопада 2009

року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання

правочинів недійсними» п.20 роз»яснено, що правочин визнається вчиненим під

впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо

обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки,

ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин,

щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа,

яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має

істотного значення.

Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного

права, інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті

обставини, на які вона посилається як підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Позивачем в судовому засіданні не доведено, а судом не здобуто доказів

самого факту вчинення обману із сторони Банку, внаслідок чого був укладений

оспорюваний договір, відсутні докази навмисного цілеспрямованого введення

ОСОБА_2 в оману щодо вказаних ним фактів, які б вплинули на укладення

правочину, відсутність умислу у відповідача, тому позовні вимоги про визнання

недійсним договору про надання споживчого кредиту до задоволення не

підлягають.

Доводи ОСОБА_2 спростовуються матеріалами справи, з яких видно,

що 18.02.2008 року позивачеві було направлено повідомлення вих.№ 68778 про

те, що у разі неналежного виконання умов кредитного договору № 0

від 06.06.2007 р., а саме у випадку прострочення платежу за кредитним

договором, Банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу',

нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а

саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент

виникнення такої простроченої суми основного боргу. 23.02.2008 р.

повідомлення було отримано ОСОБА_2 (а.с.81,82)

Крім того, підписанням кредитного договору №0 від 06.06.2007 р. позивач підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування,

перед укладанням договору отримав інформаційний лист відповідно до вимог

чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів»,

всі умови договору йому цілком зрозумілі, він вважає їх справедливими по

відношенню до себе.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не отримував кредит в валюті

швейцарських франках, а фактично отримував в гривнях, бо на той час в касі

відділенні банку швейцарських франків не було, свого підтвердження не

знайшли.

Щодо решти позовних вимог, то позовні вимоги про відшкодування

збитків у подвійному розмірі та моральної шкоди, що завдані у зв'язку з

вчиненням цього правочину, також до задоволення також не підлягають,

оскільки вимоги про застосування наслідків недійсності договору

взаємопов»язані із вимогою про визнання недійсним договору, укладеного

внаслідок обману, в задоволенні якої судом відмовлено.

Крім того, клопотання представника відповідача щодо застосування

наслідків строку позовної давності для звернення до суду підлягає до задоволення,

оскільки з даним позовом ОСОБА_2 звернувся 08 квітня 2015 року, а

посилається на порушення своїх прав зі сторони Банку, починаючи із моменту

укладення договору про надання споживчого кредиту-06 червня 2007 року,

також в позові зазначав, що в період з 2011-2014 рр. він неодноразово виявляв

збільшені суми нарахувань. Клопотань про поновлення строку позовної давності

не поступало.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.6, 15,16,202, 203, 204,

215,230,256, 267, 626, 638 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 209, 215, 218 ЦПК

України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним

кредитного договору, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його

оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до

апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з

дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому

засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну

скаргу протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через

Гусятинський районний суд з дня отримання копії цього рішення .

Суддя:підпис З оригіналом вірно: Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик