АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/563/15 Головуючий 1 інст. - Сітбаталова Н.І.
Справа № 635/9537/13-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: звернення стягнення на
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.

суддів колегії: Хорошевського О.М.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду

Харківської області від 25 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа Харківський районний відділ

Головного Управління Державної міграційної служби України про звернення стягнення на

предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який подалі уточнила.

Просила звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області, який належить ОСОБА_5 та ОСОБА_10 шляхом продажу будь-якій ocoбi та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого надати їй право укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки з ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності, задовольнивши її вимоги в межах суми заборгованості за договором позики в сумі 1153200 грн., що складається з простроченого боргу в poзмipi 248000 грн. та пені в cyмi 905 200 грн., нарахованої за останній рік до звернення з цим позовом до суду.

Також просила виселити ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з цього житлового будинку та зняти зазначених осіб з реєстрації за вказаною адресою.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 07 грудня 2011 року між нею та відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_12 був укладений нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до умов якого та додаткового договору від 14 лютого 2012 року останні отримали в борг грошові кошти в cyмi 248000 грн., що в еквіваленті складало 31050 доларів США, які зобов'язалися повернути до 14 березня 2012 року. Однак до сьогоднішнього часу борг не повернутий.

Відповідно до п. 7 договору позики в paзi прострочення виконання своїх зобов'язань позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в poзмipi 1% від всієї суми за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня, тобто з 20.03. 2012 року.

Позивач також зазначала, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 07 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 передали в іпотеку нерухоме майно - належний їм на праві часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, на який вона набула право звернення відповідно до п. п.9,11 договору іпотеки та виселення з нього іпотекодавців з усіма мешканцями.

12.07.2012 р. вона направила відповідачам - іпотекодавцям листи з вимогою про виконання зобов'язань за договором позики або передати їй право власності на предмет іпотеки, однак відповіді на ці листи не отримала.

Представник ОСОБА_7 позов не визнала, посилаючись на те, що вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення неустойки за договором позики заявлені поза межами строку позовної давності, передбаченої ст. 258 ЦК України.

Розгляд справи відбувся за відсутністю інших учасників процесу.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Звернуто стягнення за іпотечним договором від 07.12. 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13, реєстр № 2989, на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області, який належить: ОСОБА_5 в 7/100 частинах на підставі договору купівлі - продажу від 07.12. 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13,реєстр № 2984 та в ? частині - на підставі свідоцтва на право на спадщину, виданого Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 18.11.2011 року, реєстр № 2-878; ОСОБА_10 в 43/100 частинах на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 18.06.2010 року, реєстр № 3-784, для задоволення грошових вимог ОСОБА_4 за договором позики від 07.12. 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13, реєстр № 2986, в cyмi 1 153 200 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями шляхом продажу предмету іпотеки та надано ОСОБА_4 право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі -покупцеві за ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності в межах суми заборгованості за договором позики в сумi 1 153 200 грн., яка складається з простроченого боргу в poзмipi 248 000 грн. та пені в poзмipi 905 200 грн.

Ухвалено про виселкння ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення та зняття кожного з них з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь держави судовий збip по 688,20 грн. з кожного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2014 року виправлені описки в рішенні Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, який також є спадкоємцем ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2014 року шляхом відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині виселення відповідачів з спірного житлового будинку, зменшити розмір неустойки, визначений позивачем, до суми, що не перевищує 50% від суми позики, та зазначити в резолютивній частині рішення про те, що початкова ціна продажу предмету іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Також просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь понесені судові витрати по сплаті ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи не враховані вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки умови договору позики щодо сплати неустойки є несправедливими відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також не враховано, що позивачем на порушення вимог ч.ч.2,3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» порушений порядок дій іпотекодержателя щодо виселення мешканців предмета нерухомості.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_4 ґрунтуються на законі та наданих сторонами доказах.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитися з такими висновками районного суду, оскільки вони зроблені з порушенням вимог матеріального закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як свідчать останні 07.12. 2011 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_10 був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого та додаткового договору від 14.02. 2012 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_10 отримали в борг грошові кошти в cyмi 248000 грн., що в еквіваленті складало 31050 доларів США, які зобов'язалися повернути до 14.03. 2012 р.

Відповідно до п. 7 договору позики в paзi прострочення виконання своїх зобов'язань позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в poзмipi 1% від всієї суми за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня, тобто з 20.03. 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 07.12. 2011 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 передали в іпотеку нерухоме майно - належний їм на праві часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, де вони були зареєстровані.

Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить:

· ОСОБА_5 в 7/100 частках на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу частки житлового будинку від 07.12.2011 р., та в 1/2 частки - на піставі свідоцтва на право на спадщину за законом, виданого 18.11. 2011 р. Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстр № 2-878;

· ОСОБА_10 в 43/100 частинах на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 18.06.2010 року, реєстр № 3-784.

На порушення вимог ст. 1049 ЦК України та умов договору позики ОСОБА_5

та ОСОБА_7 в установлений договором строк не повернули борг в сумі 248 000 грн., у зв'язку з чим відповідно до п. 7 договору позики повинні сплатити на користь позикодавця ОСОБА_4 штраф (пеню) в poзмipi 1% від всієї суми за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня, тобто з 20.03. 2012 року, яка нарахована відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України за один рік до звернення ОСОБА_4 з цим позовом до суду, в розмірі 905 200 грн.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11. 2013 р. у справі № 6-11 бцс 13 за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦП К України є обов'язковою для всіх судів України.

Судова колегія вважає, що оскільки відповідачі (боржники) не виконали свого обов'язку по поверненню боргу в обумовлений договором позики строк, вони повинні сплатити неустойку у визначеному договором розмірі за останній рік невиконання свого зобов'язання в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Судова колегія вважає необхідним зменшити розмір неустойки до 248 000 грн., оскільки він значно перевищує розмір збитків позивача (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).

Таким чином в рахунок погашення заборгованості за договором позики боржники -іпотекодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_10 повинні сплатити ОСОБА_4 496 000 грн., тому звернення стягнення на предмет іпотеки - вищезазначений житловий будинок повинно відбуватися в межах суми заборгованості за договором позики в розмірі 496 000 грн., і рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

12.07.2012 р. ОСОБА_4 направила відповідачам - іпотекодавцям листи з вимогою про виконання зобов'язань за договором позики або передати їй право власності на предмет іпотеки, однак відповіді на ці листи не отримала.

У зв'язку з чим відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п.12 договору іпотеки ОСОБА_4 має право задовольнити свої вимоги щодо стягнення заборгованості за договором позики в сумі 496 000 грн., за рахунок предмету іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 43/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, і який є предметом іпотеки.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 24.12.2014 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, реєстр № 1-1181, ОСОБА_9 є спадкоємцем ОСОБА_7 (а.с. 152).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( індексний № 31531479 від 24.12.2014 р.) за ОСОБА_9

зареєстровано право власності на 43/100 частин вказаного нерухомого майна згідно свідоцтва на право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 24.12.2014 р., реєстр № 1-1181(а.с. 153).

Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності

на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості

предмета іпотеки.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_9 відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя ОСОБА_4 в межах вартості належної йому на праві власності предмета іпотеки.

У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначення іпотекодавцем ОСОБА_9 замість ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. з зазначенням резолютивної частини рішення відповідно до вимог ст. 39 Закону україни «Про іпотеку».

Відповідно до п.11 іпотечного договору у випадку несплати предмету позики відповідачі зобов'язані звільнити предмет іпотеки - вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та знятися з реєстрації у цьому будинку.

Згідно ч.1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у

порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Між тим на порушення цього порядку ОСОБА_4 не надіслана відповідачам письмова вимога щодо добровільного звільнення вищезазначеного житлового будинку протягом одного місяця з дня отримання вимоги, а листи ОСОБА_4 від 12.07.2012 р. не містять вимоги іпотекодержателя про добровільне звільнення предмета іпотеки.

Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції, який безпідставно задовольнив вимоги ОСОБА_4 про виселення відповідачів та зняття їх з реєстрації місця їх проживання. При цьому відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в рішенні суду не вирішується питання та не зазначається про зняття з реєстрації місця проживання осіб, які підлягають виселенню. Такі дії щодо зняття осіб з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи на підставі рішення суду про виселення цих осіб.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову про виселення відповідачів та зняття їх з реєстрації місця проживання ухвалено з порушенням вимог матеріального права, судова колегія відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України скасовує рішення в оскаржуваній частині та відмовляє ОСОБА_4 у задоволенні цих вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК Україн з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в дохід держави

підлягає стягненню судовий збір в сумі по 1827 грн. з кожного у зв'язку з задоволенням

позову ОСОБА_4 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки остання

звільнена від сплати таких витрат на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України про судовий збір», а з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі

121, 80 грн. за подання апеляційної скарги, яка задоволена частково та відмовлено ОСОБА_4. в задоволенні позову немайнового характеру про виселення відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.п.2,3 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2014 року змінити, скасувавши його в частині виселення без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, і зняття кожного з них з реєстрації за вказаною адресою та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині.

В іншій частині рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2014 року змінити, задовольнивши позов ОСОБА_4 частково, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 07 грудня 2011 року з урахуванням додаткового договору №1 від 14.02.2012 року до цього договору позики, укладеними між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_7, в розмірі 496 000( чотириста дев'яносто шість) гривень, з яких: заборгованість за договором позики станом на 15.10.2013 року становить 248 000 гривень; пеня за порушення строків повернення боргу в розмірі 248 000 гривень - звернути стягнення за іпотечним договором від 07 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13, реєстр № 2989, на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, і який належить на праві власності:

- ОСОБА_5 - в 7/100 частинах на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13, реєстр № 2984, та в ? частині - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 18.11.2011 р., реєстр №2-878;

- ОСОБА_7 в 43/100 частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 18.06.2010 р. (реєстр №3-784), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкоємцем якої є ОСОБА_3, за яким зареєстровано право власності на 43/100 частин вказаного нерухомого майна згідно свідоцтва на право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 24.12.2014 р., реєстр № 1-1181, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.12.2014 р. індексний номер 31531479, для задоволення грошових вимог ОСОБА_4.

Надати ОСОБА_4 право на продаж вищевказаного предмета іпотеки - житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, - будь-якій особі покупцеві на умовах і в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_3 в дохід держави

судовий збір в сумі по 1827 ( одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

понесені ним судові витрати в сумі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: