Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/880/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3100 грн. завданої внаслідок залиття квартири, моральної шкоди в сумі 6000 грн., та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище знаходиться квартира НОМЕР_2, яка належить відповідачеві. 02.04.2014 року вночі з вини відповідача внаслідок недбалого користування системою водопостачання сталося затоплення його квартири.

Згідно з актом комісії ЖЕК № 4 Кіровоградської міської ради від 04.04.2014 року причиною залиття його квартири став несправний водорозбірний кран, який був встановлений мешканцями квартири НОМЕР_2 самостійно під час проведення ремонтних робіт. Комісія вважає винними у затопленні його квартири мешканців квартири НОМЕР_2, яка знаходиться поверхом вище.

Під час обстеження його квартири комісія виявила наступні пошкодження: - мокрі, жовті плями на стелі в кухні, загальна площа стелі - 3 кв.м; мокрі, жовті плями на стінах в кухні, загальна площа стін - 1 кв.м.; мокрі, жовті плями на стелі в коридорі, загальна площа - 1 кв.м.; мокрі, жовті плями на стелі туалету, загальної площі - 3 кв.м.; мокрі, жовті плями на стелі в кімнаті, загальної площі - 23 кв.м.

Внаслідок залиття його квартира потребує термінового поточного ремонту, який він почав проводити, оскільки мешкати в пошкодженій квартирі стало неможливо. Він був змушений звернутись до приватного майстра з ремонтних робіт за допомогою. Вартість проведених ремонтних робіт у даного майстра становить 100 грн. за 1 кв.м., тому відповідно вартість проведення ремонтних робіт затопленої частини його квартири, розміром 31 кв.м. складає 3100 грн.

Добровільно відшкодувати завдану майнову шкоду відповідач не бажає, незважаючи на його неодноразові звернення.

Крім того, неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормально користуватись ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Йому 85 років, ветеран війни, має незадовільний стан здоров'я, а відповідач своїми неправомірними діями завдала йому моральних страждань, що різко погіршило його стан здоров'я у період після залиття квартири, але до дільничного терапевта він не звертався у зв'язку з похилим віком. Розмір відшкодування зазавданої моральної шкоди позивач оцінює у сумі 6000 грн.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, зазначив, що згідно розрахункових квитанцій та видаткових накладних на придбання будівельних матеріалів ним придбано будівельних матеріалів на суму 2281 грн., тому він остаточно просив стягнути у відшкодування завданої майнової шкоди суму 5381 грн., а у відшкодування завданої моральної шкоди - 6000 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачем з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Суд дійшов неправильного висновку про відсутність доказів вини відповідача у завдані матеріальної шкоди залиттям квартири, та не взяв до уваги наявний в матеріалах справи акт про затоплення від 04.04.2014 року, не врахував показання свідків.

Заслухавши доповідача, позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача та її представника, які згодні з рішенням суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що акт про затоплення від 04.04.2014 року не відповідає вимогам п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, фактично складений тільки одним майстром ОСОБА_4, не відповідає дійсності, дата залиття квартири позивача не відома, плями в квартирі зазначені як жовті, застарілі, площа залиття не відповідає площі приміщень, вказаних у технічному паспорті на квартиру НОМЕР_3 в житловому будинку АДРЕСА_1, квартира позивача перебувала вкрай занедбаному стані, ремонт не проводився біля 15 років, винна сторона не була присутня та повідомлена про проведення огляду квартири позивача на факт затоплення квартири, позивачем не підтверджено ніякими доказами обсяг необхідного ремонту, їх орієнтовна вартість, в акті не зазначено коли утворилися жовті плями і що стало причиною їх утворення, причини залиття не були встановлені комісією, відсутні кошторис ремонту, акт виконаних робіт, документи про їх оплату, докази у підтвердження факту проведення ремонтних робіт, розмір збитків ремонтно-відновлювальних робіт від затоплення приміщень квартири АДРЕСА_1, реальну вартість виконаних робіт, факт купівлі будівельних матеріалів згідно видаткових накладних та квитанцій, виписаних на ім'я позивача не підтверджує іншими доказами відповіді на запитання - ким і для яких робіт були використані будівельні матеріали та чи потрібні були такі роботи в квартирі позивача.

Крім того, суд зазначив, що матеріали цивільної справи не містять і позивачем не надано доказів на підтвердження протиправних, винних дій відповідача в заподіянні, завданні як матеріальної так і моральної шкоди, наслідки та причинний зв'язок в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю з боку відповідача її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на таке.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних частках із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить квартира НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копією технічного паспорта (а.с.6-8).

Відповідно до довідки від 30.09.2014 року №2327, виданої КРЕП №4, ОСОБА_3 мешкає та зареєстрована в належній їй квартирі АДРЕСА_2, право власності останньою набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2011 року №2-121(а.с.25). Дана квартира розташована поверхом вище над квартирою позивача.

Згідно акту від 04.04.2014 року, складеного комісією ЖЕК № 4 Кіровоградської міської ради у складі: головного інженера ОСОБА_7, інженера ОСОБА_8, та майстра ОСОБА_4, затвердженого начальником ЖЕК № 4 ОСОБА_9, під час обстеження квартири НОМЕР_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 комісією виявлено жовті плями після залиття на стелі коридору - 1 кв.м., а також на стелі туалету окремими місцями - 3 кв.м., стеля в коридорі і туалеті побілена. Під час обстеження було виявлено мокрі, жовті плями на стінах і стелі в кухні, загальна площа стелі - 3 кв.м; стіни поклеєні шпалерами, на яких також жовті плями, площа яких - 1 кв.м., плями після залиття в кімнаті площа стелі - 23 кв.м., поклеєна шпалерами. Затоплення відбулося після поломки водорозбірного крану, який був встановлений мешканцями квартири НОМЕР_2 самостійно під час проведення ремонтних робіт. Комісія вважає винними в затопленні квартири НОМЕР_3 мешканців квартири НОМЕР_2, яка знаходиться поверхом вище (а.с.9).

Згідно копії листа від 16.04.2014 року за № 0-1743, наданого Кіровоградською міською радою, на підставі звернення ОСОБА_2 щодо затоплення квартири НОМЕР_3 із особою, винною у затопленні, а саме - власником квартири НОМЕР_2 ОСОБА_3 було проведено роз'яснювальну бесіду про дотримання умов проживання в багатоквартирних будинках, для стягнення завданої шкоди було рекомендовано звернутися до суду (а.с.10).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт у квартирі за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, що завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі, якщо санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання вийшли з ладу з вини власника квартири, на нього покладається обов'язок щодо їх ремонту та заміни, а також відповідальність на підставі норм ст. 1166 ЦК України за обставин, якщо внаслідок такої бездіяльності завдано шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог суду надано акт від 04.04.2014 року, який складений та підписаний комісією КРЕП №4, розрахункові квитанції №030365 та №030378, виданих ФОП ОСОБА_10, про придбання будівельних матеріалів на загальну суму 2281 грн., видаткові накладні №15 від 16.07.2014 року та №38 від 04.08.2014 року на загальну суму 2281 грн. (а.с.58-61).

Належним доказом у справі актом комісії ЖЕК № 4 Кіровоградської міської ради встановлено завдання позивачеві майнової шкоди внаслідок проникнення до його квартири (затоплення) з вищерозташованої квартири НОМЕР_2 через поломку водорозбірного крану, який був встановлений мешканцями цієї квартири самостійно під час проведення ремонтних робіт, зазначено які саме приміщення залиті і потребують ремонту.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності вини у завданні шкоди позивачу, що є його обовязком згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження понесення ОСОБА_2 збитків, пов'язаних з придбанням будматеріалів для ремонту квартири, на суму 2281 грн., що підлягають підшкодуванню за рахунок відповідача, яка не спростувала своєї вини у їх заподіянні та не надала доказів щодо невідповідності їх розміру.

Проте, доводи позивача щодо понесення витрат на оплату ремонтних робіт на суму 3100 грн. не доведено належними та допустимими доказами, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

Позивачу внаслідок пошкодження майна, заподіяного залиттям квартири з вини відповідача, було завдано моральної шкоди, що полягала у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, що потребувало додаткових зусиль для приведення свого життя у звичайний стан.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру підтверджено, це пов"язано із неправомірними діями відповідача, позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду в грошовій сумі - 6000 грн. і при цьому виходить з того, що зазнав негативних емоцій та переживань внаслідок пошкодження майна і неможливість ним нормально користуватись, порушення звичного способу життя, необхідість докладання додаткових зусиль для приведення його в нормальний стан, у своєму похилому віці був вимушений страждати через незручності, що ускладнило стан здоров"я.

Згідно з п. 9 вказаної Постанови Пленума ВСУ розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуються вимоги розумності та справедливості, характер й обсяг страждань, яких зазнав позивач, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначені вище положення закону і обставини справи уваги не звернув та не врахував, що за відсутності преюдиційного доказу вини відповідача, посилання позивача на вину відповідача та заперечення відповідача щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), та дійшов передчасного висновку про відсутність вини ОСОБА_3 у завданні позивачеві майнової та моральної шкоди.

Зазначаючи в рішенні, що позивач не довів, що шкода, завдана його майну неправомірною поведінкою відповідача і це знаходиться в причинно-наслідковому звязку із залиттям квартири позивача, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обов"язок доказування відсутності вини у деліктних правовідносинах покладається на відповідача, та не навів переконливих доказів, якими доведено відсутність вини ОСОБА_3 у завданні такої шкоди.

Також суд не врахував положення ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яким визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не наведено переконливих обґрунтувань на спростування доказів, які містяться в матеріалах справи, зокрема акту комісії про залиття квартири позивача від 04.04.2014 року (а.с. 9), розрахунковим квитанціям та видаковим накладним на придбання будівельних матеріалів (а.с.58-61), передчасно зроблено висновок про відсутність вини в діях відповідача.

Крім того, судом не звернуто уваги на те, що відповідач в ході розгляду справи визнала факт події залиття квартири позивача в звязку з тим, що через зламаний кран протікала вода, разом з тим, вона не погоджується з розміром завданих збитків, які визначено позивачем в звязку з незначним пошкодженням квартири від залиття та пропонувала сплатити у відшкодування шкоди 500 грн. (журнал судового засідання а.с.48)

Судом першої інстанції не у повній мірі не з'ясовано фактичні обставини справи, не дано належної правової оцінки встановленим обставинам, що має важливе значення для правильного вирішення спору, не дана оцінка дослідженим доказам в їх сукупності, тому відповідно до вимог ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Частинами 1 та 2 ст. 84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем надано суду розрахунок розміру компенсації витрат на правову допомогу, складений адвокатом Троянською І.В., на суму 2923,20 грн. (а.с.130-132).

За таких підстав, відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача та держави підлягає стягненню судовий збір, а також витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 2281 грн., моральної шкоди 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за розгляд справи апеляційним судом в сумі 243,60 грн., у відшкодування витрат на правову допомогу 1400 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: