АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1999/15 Справа № 204/4869/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі -Левцунові І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 12 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт того, що на підставі акту про передання житлової будівлі стягувачу в рахунок стягнення боргу від 15.06.1999 року їй було передано 34/200 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку А-1; житлового будинку Б-1; житлового будинку В-1; сараю П-1; погреб під П-1; сарай Д-1; сарай Ж-1; сарай К-1; гараж Е-1; вбиральня 3-1; мощення І; водоколонка №1,2; споруди №3-5.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 12 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення заяви, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду - зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні заяви з наступних підстав.

Суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю на 34/200 частин домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 скасувати, в задоволенні зазначених вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зазначеним рішенням апеляційного суду встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 1998 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 23 160,00 грн.

Згідно акту від 15.06.1999 року, затвердженого суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та начальником Державної виконавчої служби, 34/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 передані у власність ОСОБА_2 в рахунок відшкодування боргу за наслідками торгів, які не відбулися.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 квітня 2010 року №1198/02-31 державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупська Л.В. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання до вчинення нотаріальної дії.

Скасована постанова державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 28 квітня 2010 року за №1108/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язано нотаріуса вчинити нотаріальну дію шляхом видачі свідоцтва про придбання 34/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1, які складаються з житлового будинку Б-1, загальною площею 62,7 кв.м, житловою площею 25 кв.м, підсобні приміщення площею 37,7 кв.м, гаража Е-1, сараю К-1, вбиральні И-1, мощіння і, водоколонки з 1,2, споруди №3-5 з прилюдних торгів, які не відбулися.

На підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2011 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. видано свідоцтво від 14 липня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №3-2158 та посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з: 34/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі акту, затвердженого 15.06.1999 року суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та начальником Державної виконавчої служби, що передані у власність ОСОБА_2 за рахунок відшкодування боргу.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2011 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_2 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання до вчинення нотаріальної дії відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2012 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2012 року залишено без змін.

Отже, враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд залишив без змін рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, в частині відмови у позові ОСОБА_2 про визнання права власності на 34/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Звернувшись з заявою про встановлення факту передачі 34/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 передані у власність ОСОБА_2 в рахунок відшкодування боргу за наслідками торгів, які не відбулися, підтверджується актом від 15.06.1999 року, затвердженого суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та начальником Державної виконавчої служби, заявник посилається, що вказаний акт не оскаржений та є чинним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку, внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що заява про встановлення такого факту, не підлягає задоволенню, оскільки є документ, тобто вказаний акт від 15.06.1999 року, який посвідчує факт передачі 34/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1, і в даному випадку, не потребує встановленню такого факту в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що звернення ОСОБА_2 до суду з такою заявою, не є належним способом захисту прав та законних інтересів заявника, тому в задоволенні такої заяви слід відмовити з цих підстав.

Крім того, факт передача заявнику за актом від 15.06.1999 року 34/200 частини домоволодіння АДРЕСА_1, саме: житлового будинку Б-1, загальною площею 62,7 кв.м, житловою площею 25 кв.м, підсобні приміщення площею 37,7 кв.м, гаража Е-1, сараю К-1, вбиральні И-1, мощіння і, водоколонки з 1,2, споруди №3-5, заявником не доведений.

Висновки суду першої інстанції щодо пропуску позовної давності колегія суддів вважає помилковими, оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту в межах позовної давності, після ухваленого 20.06.2013 року апеляційним судом рішення про відмову у позові про визнання права власності на зазначені приміщення.

Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення заяви про встановлення факту, з наведених підстав.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржене рішення суду першої інстанції - зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 12 грудня 2014 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні заяви.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяті днів.

СУДДІ: