Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2015 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи по справі ФГ «Зоря» Юрївського району ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юр»ївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи по справі - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Фермерське господарство »Зоря» Юр»ївського району Дніпропетровської області,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в редакції уточненої позовної заяви від 09.10.2015 року (ас. 135-139), в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 26.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис за № 377 про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 невиплачених в строк з 27.01.2014 року по 03.02.2015 року , на підставі договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 17 , грошових коштів в розмірі 1 255 979, 45 грв., в тому числі 1 015 979, 45 грв. - основний борг за договором (еквівалент 62 554 доларів США 73 центів згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240 000 грв. - заборгованість зі сплати відсотків станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку

2 % від 500 000 грв. ( 48 % за 2 роки за період з 28.01.2013 року по 28.01.2015 року) , щомісячно, а також витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5 200 грв., а всього на загальну суму 1 261 179, 45 грв..

Позивач зазначав, що вказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_4 без законних підстав та з порушенням процедури, а зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірності заборгованості за договором позики.

Так, в обумовлений договором позики строк, а саме 27.01.2014 року сума позики повернута не була.

Однак, 18.07.2014 року на банківський рахунок № 4 в АБ «Укргазбанк» Фермерським господарством «Зоря» було перераховано 200 000 грв. в рахунок погашення боргу позивача ОСОБА_2 перед відповідачем ОСОБА_3 за договором позики від 28.01.2013 року.

22.07.2014 року аналогічним чином , в рахунок погашення боргу позивача ОСОБА_2 перед відповідачем ОСОБА_3 , Фермерське господарство «Зоря» на рахунок останнього перерахувало ще 300 000 грв..

У звязку з тим, що у вищевказаних платіжних дорученнях на перерахування суми боргу було помилково зазначено призначення платежу Фермерське господарство «Зоря» листом від 02.09.2014 року за № 693/1 повідомило відповідача ОСОБА_3 , що вказані суми були перераховані в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 за договором позики № 17 від 28.01.2013 року.

Після повернення боргу в сумі 500 000 грв. відповідач ОСОБА_3 05.09.2014 року направив на адресу позивача ОСОБА_2 заяву з вимогою сплатити борг за договором позики в сумі 500 000 грв..

Також, листом від 22.09.2014 року на адресу ФГ «Зоря» відповідач ОСОБА_3 повідомив, що станом на 22.09.2014 року він дійсно отримав від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500 000 грв., але він не згоден рахувати правильним призначенням платежу «повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року», оскільки ФГ «Зоря» не виступає в даному випадку ні поручителем , ні заставодавцем. Крім того, договорів про переведення боргу за договором позики на ФГ «Зоря» не укладалося, у звязку з чим відповідач ОСОБА_3 вважає, що законних підстав для погашення позики ФГ «Зоря» замість позивача ОСОБА_2 не має.

Разом з тим, позивач зазначав , що з даним не погоджується, оскільки ОСОБА_3 не повернув отримані від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500 000 грв., а відтак, відповідно до ст. 528 ЦК України, фактично прийняв виконання обовязку за договором позики третьою особою замість боржника.

Відтак, факт виконання боргового зобовязання за договором позики третьою особою замість боржника ОСОБА_2 свідчить про наявність спору між позивачем та відповідачем, що було приховано ОСОБА_3 від приватного нотаріуса ОСОБА_4 під час вчинення спірного виконавчого напису.

Скориставшись помилкою ФГ «Зоря» в призначенні платежу, вказаного в платіжних дорученнях № 188 від 18.07.2014 року на суму 200 000 грв. та № 203 від 22.07.2014 року на суму 300 000 грв., відповідач ОСОБА_3 отримав від ПАТ «Златобанк» лист № 51-18/11 від 30.01.2015 року в якому міститься підтвердження відсутності платежів від ФГ «Зоря» та ОСОБА_2 за договором позики від 28.01.2013 року і використав це підтвердження для введення в оману приватного нотаріуса ОСОБА_4, одночасно приховавши від нотаріуса факт отримання суми в розмірі 500 000 грв. від ФГ «Зоря» в рахунок сплати боргу замість ОСОБА_2, існування листа № 693/1 від 02.09.2014 року з виправленим призначенням платежу, а також наявність у нього відкритого банківського рахунку в АБ «Украгазбанк».

В свою чергу приватний нотаріус ОСОБА_4 не вжила достатніх заходів для перевірки факту безспірності заборгованості за договором позики та задовольнилась лише листом від ПАТ «Златобанк» про відсутність грошових надходжень від боржника на банківський рахунок відповідача ОСОБА_3.

Окрім того, приватний нотаріус ОСОБА_4 не звернула уваги на п. 3 договору позики, згідно з яким повернення запозичених коштів може здійснюватися як готівкою, так і перерахуванням на банківський рахунок позикодавця. Тобто , нотаріус повинен був врахувати, що повернення позики могло відбутися і готівковим розрахунком. За таких обставин, підтвердженням безспірності заборгованості боржника, окрім іншого, мав би бути запит з пропозицією сплатити борг, направлений на адресу боржника та отримана на нього відповідь і тільки у разі не підтвердження факту сплати боргу нотаріус мав би право вчиняти виконавчий напис.

Посилаючись на ст. ст. 3, 4, 31, 118 ЦПК України позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів , вчинений 26.02.2015 року за реєстровим № 377 таким, що не підлягає виконанню, стягнувши з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги повністю підтримав.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, вдруге надав заяву про відкладення судового розгляду справи у звязку з тим, що його представник ОСОБА_5 зайнятий в інших судових засіданнях (ас. 192, 199).

Разом з тим, дану заяву суд розцінює як таку, що заявлена з метою штучного затягування судового процесу та відхиляє останню з огляду на наступне:

- так, відповідача двічі було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду справи (ас. 187, 198). Разом з тим, отримавши повідомлення про розгляд справи, що мав відбутися 12.11.2015 року, а потім 26.11.2015 року, відповідач не скористався наданим йому законним правом участі у судовому засіданні, при цьому надані останнім заяви про відкладення розгляду справи як 12.11.2015 року так і 26.11.2015 року у звязку з зайнятістю його представника ОСОБА_5 в інших судових засіданнях, нічим документально підтверджені не були.

Суд вважає, що зайнятість представника в іншому судовому засіданні не може безумовно бути поважною причиною для відкладення розгляду справи, оскільки представництво інтересів відповідача може також здійснюватися іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності.

Поважною причиною перенесення розгляду справи може вважатися та, існування якої зумовлено факторами обєктивного характеру, що не залежить від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунені.

З огляду на те, що в матеріалах справи маються довіреності на представництво інтересів відповідача ОСОБА_3 також представниками ОСОБА_6 (ас. 184) та ОСОБА_7 (ас. 176), суд вважає, що відповідач мав можливість забезпечити явку останніх в судове засідання для представництва своїх інтересів у разі зайнятості представника ОСОБА_5.

Враховуючи викладене, те, що неявка представника в судове засідання жодного разу документально не була підтверджена і матеріали справи є достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності відповідача та представників останнього на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін по справі.

Окрім того, суд вважає можливим розглянути дану справу в загальному порядку враховуючи те, що представник позивача заперечував проти заочного розгляду справи, а також приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, згідно якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Також, суд враховує, що представник відповідача ОСОБА_5 брав участь в судовому засіданні 09.10.2015 року, йому розяснювались його права та обовязки, при цьому уточнена позовна заява була направлена на адресу відповідача для ознайомлення та не визнавши позовні вимоги у повному обсязі від відповідача ОСОБА_3 , за підписом його представника ОСОБА_7, надійшли заперечення на позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з вимогою відмовити у задоволенні позовних вимог (ас. 174 - 176).

Третя особа по справі приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності (ас. 196), при цьому проти заявлених вимог заперечував, вважаючи що оспорюваний виконавчий напис було вчинено ним відповідно до норм діючого законодавства, про що зазначив у наданій суду заяві від 05.05.2015 року № 80/1-16 (ас. 91).

Ухвалою суду від 09.10.2015 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог було залучено ФГ «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області (ас. 130-131), при цьому, представник ФГ «Зоря» Юрївського району ОСОБА_1 який також представляв інтереси позивача ОСОБА_2, що не протиріче ч. 2 ст. 40 ЦПК України, оскільки інтереси останніх не є взаємно суперечливими, проти заявлених вимог не заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи ФГ «Зоря» - ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного:

- так, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюються ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 року встановлено наступне:

- п. 1.1 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів;

- п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

- п. 1.4. - виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача;

- п. 2.1. - для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису;

- п. 2.2. - у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача;

- п. 3.1. - нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року;

- п. 3.2. - безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються:

- оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відтак, наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості.

Разом з тим, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися у розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх.

Судом встановлено, що 26.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис за № 377 про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 невиплачених в строк з 27.01.2014 року по 03.02.2015 року , на підставі договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 17, грошових коштів в розмірі 1 255 979, 45 грв., в тому числі 1 015 979, 45 грв. - основний борг за договором (еквівалент 62 554 доларів США 73 центів згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240 000 грв. - заборгованість зі сплати відсотків, станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку 2 % від 500 000 грв. ( 48 % за 2 роки за період з 28.01.2013 року по 28.01.2015 року), щомісячно, а також витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5 200 грв., а всього на загальну суму 1 261 179, 45 грв. (ас. 150), при цьому вказаний виконавчий напис вчинений на підставі заяви , поданої відповідачем ОСОБА_3 нотаріусу ОСОБА_4 26.02.2015 року та доданих до заяви, в тому числі, - копії договору позики від 28.01.2013 року (ас. 151, 152), заяви від 05.09.2014 року на імя ОСОБА_2 про наявність станом на 05.09.2014 року заборгованості за договором позики в сумі 500 000 грв. (ас. 155), заяви на імя ОСОБА_2 про сплату заборгованості за договором позики від 04.02.2015 року (ас. 156), копії розписки від 28.01.2013 року про отримання грошових коштів в розмірі 500 000 грв. (ас. 160), копії відповіді на запит за підписом керуючої Павлоградським відділенням ПАТ «Златобанк» від 30.01.2015 року, з якої вбачається, що за період з 28.01.2013 року по теперішній час на рахунок відповідача ОСОБА_3 відкритий в ПАТ «Златобанк» грошові кошти за договором позики від 28.01.2013 року ні від ФГ «Зоря» , ні від ОСОБА_2 не надходили (ас. 161), що підтверджено в судовому засіданні належно засвідченими копіями матеріалів виконавчого напису та документів до нього від 26.02.2015 року за реєстровим № 377 (ас. 149-168).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що до звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису між позивачем та відповідачем існував спір щодо належного погашення заборгованості за договором позики від 28.01.2013 року.

Так, відповідно до умов договору позики від 28.01.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 17, позичальник (ОСОБА_2Г.) зобовязався в строк до 27.01.2014 року повернути позикодавцеві ОСОБА_3 отримані від останнього грошові кошти в розмірі 500 000 грв., що еквівалентно , згідно офіційного курсу , 62 554 доларам 73 центам США, або 46 443 євро 57 центам, з нарахуванням

2 % від суми позики, щомісячно (ас. 7-8).

Однак, у визначені договором строки сума позики позичальником повернута не була.

Проте, 18.07.2014 року на підставі платіжного доручення № 188 на банківський рахунок відповідача ОСОБА_3 № 4 в АБ

«Украгазбанк» третьою особою по справі ФГ «Зоря» було перераховано 200 000 грв., при цьому 22.07.2014 року , аналогічним чином, за платіжним дорученням № 203 на рахунок відповідача ОСОБА_3 ФГ «Зоря» було перераховано 300 000 грв. (ас. 16, 17).

В звязку з тим, що при перерахуванні коштів була допущена помилка в призначенні платежу , 02.09.2014 року за № 693/1 керівником ФГ «Зоря» ОСОБА_2 на адресу відповідача ОСОБА_3 було направлено лист з проханням рахувати правильним призначення платежу у вищевказаних платіжних дорученнях саме повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року (ас. 15).

Як вказав представник позивача, після повернення відповідачеві боргу в сумі 500 000 грв. останній направив на адресу позивача ОСОБА_2 заяву від 05.09.2014 року з вимогою сплатити йому борг за договором позики від 28.01.2013 року в сумі 500 000 грв., а також своїм листом від 22.09.2014 року повідомив позивача, що станом на 22.09.2014 року він дійсно отримав від ФГ «Зоря» грошові кошти в сумі 500 000 грв., але не згоден рахувати правильним призначенням платежу «повернення фінансової позики згідно договору № 17 від 28.01.2013 року», оскільки ФГ «Зоря» не виступає в даному випадку ні поручителем , ні заставодавцем , ні стороною договору по переведенню боргу за договором позики на ФГ «Зоря», що підтверджено в судовому засіданні копіями вищевказаної заяви та листа (ас. 18, 19).

Суд зауважує, що з матеріалів виконавчого напису, які надані нотаріусом (ас. 149 - 168), вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 останньому не надавалися ні лист ФГ «Зоря» від 02.09.2014 року № 693/1 стосовно допущеної помилки в призначенні платежу , ні лист відповідача на адресу голови ФГ «Зоря» ОСОБА_2 від 22.09.2014 року про незгоду зі зміною призначення платежу в платіжних дорученнях.

Так, з матеріалів справи також вбачається, що 26.02.2015 року та 27.02.2015 року позивачем ОСОБА_2 на адресу Юрївської державної нотаріальної контори направлені листи, в яких останній повідомляє про відсутність заборгованості за договором позики та його наміри найближчим часом звернутися до суду для захисту його прав у звязку з незаконними діями ОСОБА_3, який заявою від 04.02.2015 року повідомляє, що позика до теперішнього часу не повернута, що не відповідає дійсності, при цьому, вказані листи отримані нотаріальною конторою 27.02.2015 року за вхідними № 67/0146 , № 66/0116 (ас. 21, 22).

В своїх запереченнях на позов, доданих до матеріалів справи (ас. 174-175) відповідач ОСОБА_3 вказує, що з позовними вимогами не згоден, оскільки в платіжних дорученнях від 18.07.2014 року та 22.07.2014 року вказано призначенням платежу «повернення фінансової безвідсоткової позики згідно договору № 0212/1 від 02.12.2013 року», що дійсно відповідає розрахункам по вказаному договору, при цьому 02.12.2013 року між ФГ «Зоря» та ОСОБА_3 дійсно було укладено договір безвідсоткої поворотної фінансової позики № 0212/1, згідно якого ОСОБА_3 перерахував ФГ «Зоря» безготівкові кошти в сумі 2 063 337, 16 грв., а тому вважає, що у ФГ «Зоря» не було жодних законних підстав вважати через два місяці після перерахування коштів в сумі 500 000 грв., що вони зараховані в погашення заборгованості саме за договором позики від 28.01.2013 року (ас. 177, 179).

Отже, наявність листа ФГ »Зоря» , за підписом його керівника ОСОБА_2 , який одночасно є і позивачем по справі , на адресу відповідача стосовно допущеної помилки в призначенні платежу, з проханням рахувати правильним призначення платежу саме погашення фінансової позики за договором № 17 від 28.01.2013 року, наявність листів позивача на адресу Юрївської державної нотаріальної контори з повідомленням про відсутність заборгованості за договором позики, а також наявність листа відповідача на адресу ФГ «Зоря» Юрївського району в особі його керівника ОСОБА_2 з повідомленням про незгоду зі зміною призначення платежу - фактично свідчить про незгоду позивача з існуванням заборгованості за договором позики, а також про наявність спору між сторонами стосовно виконання умов договору позики в частині повернення заборгованості за договором позики, а відтак свідчить і про не безспірність заборгованості боржника.

Окрім того, про те , що вказана заборгованість є не безспірною також свідчать додані до матеріалів справи представником позивача ОСОБА_1 - копія ухвали Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року, з якої вбачається, що судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ФГ «Зоря» про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно, при цьому договір застави майна є забезпеченням виконання зобовязань за договором позики від 28.01.2013 року та позивач просить звернути стягнення на майно як забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 28.01.2013 року (ас. 201, 203-205); ухвала Юрївського районного суду від 17.11.2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 та ФГ «Зоря» подали зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа по справі державний нотаріус Юрївської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору позики від 28.01.2013 року , визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики від 28.01.2013 року, визнання недійсним договору застави майна (ас. 202, 206-210).

Відтак, враховуючи , що вказана заборгованість не є безспірною, вчинений нотаріусом виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 365, 40 грв. (ас. 1, 5).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити у повному обсязі.

Виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою - с. Вербуватівка, вул. Весела, 24 Юрївського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що мешкає за адресою - Дніпропетровська область, Петропавлівський район , смт. Петропавлівка, вул. 40 років Жовтня, буд. 2-а, невиплачених в строк з 27 січня 2014 року по 03 лютого 2015 року, на підставі договору позики від 28 січня 2013 року, посвідченого Юрївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим № 17, грошових коштів у розмірі 1 255 979, 45 грв. (один мільйон двісті пятдесят пять тисяч девятсот сімдесят девять грв. 45 коп.), у тому числі : 1 015 979, 45 грв. - основний борг за договором (еквівалент 62 554 доларів США 73 центів, згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2015 року), 240 000 грв. - заборгованість зі сплати відсотків станом на 29.01.2015 року за останні 24 місяці, з розрахунку 2 % від 500 000 грв. (48 % за два роки за період з 28 січня 2013 року по 28 січня 2015 року), щомісячно, а також витрат, повязаних з нотаріальним вчиненням цього виконавчого напису в розмірі 5 200 грв., що становить загальну суму 1 261 179, 45 грв.( один мільйон двісті шістдесят одна тисяча сто сімдесят дев»ять грв. , 45 коп.), вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 26 лютого 2015 року в м. Дніпропетровськ та зареєстрованим в реєстрі за № 377 - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат по справі 365, 40 грв. (триста шістдесят пять грв., 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич