_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9862/15-ц
Провадження № 6/520/472/15
УХВАЛА

03.08.2015 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді Чаплицького В.В.

за участю секретаря Непомнющого М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі подання державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України з вилученням паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, і просить суд тимчасово обмежити право виїзду за межі України з вилученням паспортного документа громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1..

Державний виконавець в своєму поданні посилається на те, що в Другому Київському відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження за виконавчим листом № 520/11253/13-ц від 19.06.2014 року виданим Київським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» грошових сум, за виконавчим листом №2/1519/7621/11 від 03.06.2014, виданим Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Кредекс Фінанс» грошових сум та виконавчим листом №1512/1485/2012 від 15.08.2012, виданим Київським районним судом м.Одеси про стягнення грошових сум з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» . Станом на 22.06.2015 року рішення боржником не виконується.

Учасники провадження в судове засідання не зявились. Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду клопотання. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання та додані до нього документи вважає, що подання державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є необґрунтованим, доводи заявника свого підтвердження не знайшли, та подання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу своїх вимог, підлягають доведенню. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Подання державного виконавця та додані до нього документи не містять в собі будь-яких даних про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, що може свідчити про невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону № 606-XIV.

Матеріалами, наданими суду не доведено факту ухилення боржником відвиконання рішення суду.

Суд вважає, що направлення на адресу боржника постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень не є доказом ознайомлення боржника з фактом відкриття виконавчого провадження та виникнення у боржника обов'язків, передбачених ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", так як жодних доказів отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та інших процесуальних рішень матеріали подання не містять.

Крім того, посилання державного виконавця на виклик боржника з вимогою з'явитись на прийом до державного виконавця та погасити заборгованість взагалі не підтверджено жодним доказом.

Також постанова державного виконавця від 30.03.2015 року про привід боржника взагалі не була виконана Київським РВ ОМУ ГУМВС. Причини невиконання постанови про привід боржника матеріали справи не містять.

Також, слід зазначити, що виконавчі листи було видано на підставі заочних рішень суду, тобто за результатами розгляду справи без участі боржника, та матеріали подання не містять відомостей про отримання ним і самого рішення суду.

Суд вважає, що тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа боржника є крайнім заходом примусового характеру до боржника, передбачений діючим законодавства України.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України з вилученням паспортного документа.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 212, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України з вилученням паспортного документа - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чаплицький В. В.