РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/82/15-ц
Провадження № 6/327/1/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2015 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області подання начальника відділу державної виконавчої служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області (далі ВДВС Розівського РУЮ) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

З 03 липня 2012 року у ВДВС Розівського РУЮ на виконанні знаходяться виконавчі провадження №33248262 та №33248111 з виконання виконавчих листів №2-48 від 14 травня 2008 року та №2-16 від 21 квітня 2010 року, видані Розівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2008 року і до повноліття дитини, та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, починаючи з 16 лютого 2010 року.

02 березня 2015 року начальник ВДВС Розівського РУЮ ОСОБА_1 звернулась до суду із поданням про вирішення питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що останній з часу відкриття виконавчого провадження сплачує аліменти на утримання дитини не в повному обсязі. Станом на 01 лютого 2015 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини становить 9315 грн. 95 коп.. При цьому, ОСОБА_2 весь час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, де за ним на праві приватної власності зареєстроване нерухоме майно. На думку державного виконавця, боржник умисно офіційно не працевлаштовується та умисно приховує свої прибутки, чим ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків, а також має намір виїхати за межі України з метою невиконання рішень суду.

Представник ВДВС Розівського РУЮ в судове засідання не зявився та прохав розглянути справу без його участі.

За відсутності в судовому засіданні державного виконавця, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши подання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про те, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи встановлено, що у ВДВС Розівського РУЮ на виконанні знаходиться виконавче провадження №33248262, відкрите 03 липня 2012 року на підставі виконавчого листа №2-48 від 14 травня 2008 року, виданого Розівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2008 року і до повноліття дитини.

Станом на 01 лютого 2015 року у грошовому виразі згідно наданого розрахунку заборгованість боржника ОСОБА_2 по вказаному виконавчому листу становить 9315 грн. 95 коп..

Крім того, у ВДВС Розівського РУЮ на виконанні знаходиться виконавче провадження №33248111, відкрите 03 липня 2012 року на підставі виконавчого листа №2-16 від 21 квітня 2010 року, виданого Розівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, починаючи з 16 лютого 2010 року.

Станом на 01 лютого 2015 року у грошовому виразі згідно наданого розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_2 по вказаному виконавчому листу не має, а навпаки є переплата в розмірі 163 грн. 18 коп..

Відповідно до Узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховним Судом України від 01 лютого 2013 року за змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 606-XIV) державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

З огляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21 січня 1994 року (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 3857-XII) та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.377-1 ЦПК України вищевказане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку, про що вказує державний виконавець в поданні, а також в доданих до нього постанові про відкриття виконавчого провадження та розрахунках, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання, копії постанов про відкриття провадження, копії виконавчих документів, розрахунки та копії відповідей щодо майнового стану боржника без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі немає доказів, що маючи якесь майно чи грошові кошти ОСОБА_2 його приховує або перешкоджає у його вилученні чи реалізації. Крім того, державний виконавець сам зазначає, що боржником виконуються обовязки по сплаті аліментів, але не в повному обсязі.

За ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

За таких обставин, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є передчасним і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ