Справа № 643/1743/15-ц
Провадження № 2/643/1864/15
18.05.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Омельченко Н.І.
при секретарі Коршак В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитни договором та звернення стягнення на предмет застави,
Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитни договором та звернення стягнення на предмет застави.
В подальшому до кредитного договору вносились зміни, шляхом укладання між сторонами додаткового договору № 1 від 12.01.2009 року, додаткового договору № 2 від 08.07.2009 року, додаткового договору № 3 від 04.12.2009 року.
11.08.2008 року в забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір поруки № SR-703/246/2008. В подальшому до договору поруки вносились зміни, шляхом укладання між сторонами додаткового договору №2 від 08.07.2009 року, додаткового договору №2 від 04.12.2009 року.
На адресу відповідачів банком було направлені досудові вимоги про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором та відповідачу № 3 було направлено заставне повідомлення за договором застави автотранспортного засобу, однак на день подачі позову зобовязання відповідачами не виконані.
Станом на 09.12.2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором становить 9242,57 доларів США, що еквівалентно (за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року) 150099,34 грн., з яких:
●8423,72 доларів США (еквівалент 136801,21 грн.) заборгованість по сплаті кредиту;
У звязку з припиненням позичальником платежів за кредитним договором та порушенням його своїх зобовязань по сплаті відсотків та погашенню кредиту, позивачем нарахована пеня, яка складає 554,37 грн.
Відповідачами порушено вищевказані умови кредитного договору та договору застави, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом для захисту своїх законним прав та інтересів.
У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідачів прийняти заочне рішення. Окрім цього надав додаткові пояснення, у відповідності до яких, пояснив, що кредитні кошти були надані Банком на строк до 11.08.2015 року під 12,75 % річних. Кредитні кошти ОСОБА_1 повинна була сплачувати відповідно до графіку погашення кредиту, що є невідємною частиною кредитного договору. Однак погашення кредитних коштів були припинені в травні 2014 року. Розмір пені нарахований з грудня 2013 року по травень 2014 року.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись, про час та місце слухання справи, клопотання про слухання справи за їх відсутністю до суду не надходило.
Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до додаткових договорів №1 від 12.01.2009 року, № 2 від 08.07.2009 року, № 3 від 04.12.2009 року (відповідно до кредитного договору № CL506-703/246/2008 від 11.08.2008 року) укладених між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору (а. с. 15-23).
11 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 по кредитному договору було укладено договір поруки № SR-703/246/2008 між позивачем та ОСОБА_2 (а. с. 25)
Відповідно до додаткових договорів №1 від 08.07.2009 року, № 2 від 04.12.2009 року, (відповідно до договору поруки № SR-703/246/2008 від 11.08.2008 року) укладених між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» сторони домовились внести зміни та доповнення до договору поруки (а. с. 26, 27).
Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно ч. 2 ст.533 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Частиною 2 ст.554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, ОСОБА_2 є солідарним боржником, та згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Із матеріалів справи вбачається, що вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 направлено 18.12.2014 року, ОСОБА_2 17.12.2014 року.
Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушено умови кредитного договору (п. 1.9 кредитного договору № CL506-703/246/2008) та додаткових угод (п. 2.1.3 додаткової угоди №1 від 12.01.2009 року; п. 2.1.3 додаткового договору № 2 від 08.07.2009 року; п. 2.1.3 додаткового договору № 3 від 04.12.2009 року), у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, банк має право звернутись до суду з позовом щодо дострокового стягнення зазначеної заборгованості.
У відповідності до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію. або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Як з'ясував суд, у порушення вищезазначених вимог закону та умов договору. Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав.
Як вказує позивач, станом на 09.12.2014 р. відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у сумі 9242,57 доларів США, що еквівалентно (за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року) 150099,34 грн..
Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ Про заставу. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюються за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ Про заставу).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
У відповідності до ч. 2 ст. 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувана (заклад).
У відповідності до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Як вбачається з матеріалів справи боржниками є ОСОБА_1, ОСОБА_2, а заставодавцем ОСОБА_3, тому в даному випадку відсутня одночасність звернення стягнення на предмет застави та стягнення суми заборгованості за кредитним договором, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ «ОТП Банк» знайшли своє підтвердження є законними та обґрунтованими у повному обсязі.
Суд також вважає, що судовий збір необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 526, 527, 530, 553, 554, 590, 1054 ЦК України, ст. 19, 20 Закону України Про заставу, ст. 25, 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст. 10, 60, ст. 84, 88, 213-215, ст. 224 - 233 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 1685166) заборгованість за кредитним договором № CL506-703/246/2008 від 11.08.2008 року у сумі 9242,57 доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року становить 150 099, 34 грн.)
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 1685166) пеню за кредитним договором № CL506-703/246/2008 від 11.08.2008 року в розмірі 554,37 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 1685166) суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривень., а з кожного по 502,15 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Московського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя Н.І. Омельченко