Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4811/14-ц
Провадження № 2/553/106/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2015 рокум. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги - фактично змінила підстави та предмет позовних вимог.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 30.08.2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки спільне життя з чоловіком не склалось, вони припинили шлюбні відносин та з 20.082014 року проживають окремо. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.12.2014 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти у розмірі 7500 доларів США придбали автомобіль "Daewoo Nubira", реєстраційний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску, який є і спільною власністю подружжя. 30.09.2014 року відповідач продав автомобіль без згоди позивачки й кошти використав н е у інтересах сім'ї, оформивши догові купівлі-продажу на свою матір ОСОБА_4 з метою заволодіння належною позивачці часткою у спільному майні, вирішити спір мирним ляхом не виявилось можливим.

Просить суд визнати автомобіль "Daewoo Nubira", реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 його частини в сумі 49000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та доручивши представляти свої інтереси на підставі довіреності ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем позов пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки відповідач на час вирішення спору не являється власником спірного транспортного засобу, автомобіль придбавався під час шлюбу та був спільною сумісною власністю подружжя, в період шлюбу і був відчужений з дозволу позивачки, позивач не надала належних доказів вартості автомобіля, тобто не обґрунтувала і не довела свої позовні вимоги про стягнення 49000 грн. та ставлячи перед судом вимогу про стягнення з відповідача на її користь компенсації вартості спільного майна не вимог ч. 5 ст. 71 СК України.

Представник відповідача ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.08.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11.12.2014 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2013 році в період шлюбу сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спільні кошти придбано легковий автомобіль "Daewoo Nubira", реєстраційний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

В ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, шлюбні відносини між сторонами та спільне проживання припинено 30.08.2014 року, після цього вказаний автомобіль, який є спільною власністю подружжя, залишився у користуванні відповідача та згодом був ним відчужений без її згоди на це.

Той факт, що з вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 не проживав разом з ОСОБА_1 в належній останній квартирі АДРЕСА_1, підтвердили допитані в якості свідків співмешканець позивачки ОСОБА_8, який пояснив, що проживав у вказаній квартирі однією сім'єю з позивачкою з 12.01.2014 року, сусіди ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка також являється головою ОСББ "Любисток", мати позивачки ОСОБА_11

На підставі довідки-рахунку ТОВ "Лада Сервіс" серії ВІА № 559030 від 30.09.2014 року ОСОБА_4 придбала автомобіль марки "Daewoo Nubira", двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3.

Представник відповідача ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили той факт, що автомобіль "Daewoo Nubira" придбаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період шлюбу та являвся їхньою спільною власністю. Вони пояснили суду, що дійсно вказаний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку, проте наполягали на тому, що вказаний правочин здійснено з відома та за згодою позивачки ОСОБА_1

За змістом положень ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Судом достовірно встановлено, що спірний автомобіль набуто сторонами по справі в період шлюбу та він являвся спільною сумісною власністю подружжя. Вказаний факт не оспорюється відповідачем, витікає з норм чинного законодавства й додатковому підтвердженню рішенням суду не підлягає, тим паче, що спір з вказаного питання відсутній, факт розірвання шлюбу право спільної власності подружжя на майно не припиняє, а на час вирішення спору судом автомобіль вибув з власності подружжя.

А тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання автомобіля "Daewoo Nubira", реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд виходить з наступного.

В ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Майно, яке просить поділити позивач ОСОБА_1, на час вирішення спору судом не належить сторонами по справі, оскільки відчужене відповідачем ОСОБА_2 іншій особі - його матері ОСОБА_4 - відповідно до довідки-рахунку від 30.09.2014 року.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що автомобіль відчужений без її згоди як співвласниці.

Як встановлено в ч.ч. 1, 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Не викликає сумніву той факт, що автомобіль "Daewoo Nubira", реєстраційний номер НОМЕР_1, відчужений відповідачем ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_1, при цьому, позивачем не доведено в судовому засіданні той факт, що чоловік не передавав їй кошти, отримані від реалізації спільного майна, та використав їх не в інтересах сім'ї.

Крім того, на час вирішення спору угода, на підставі якої відчужений спірний транспортний засіб, недійсною не визнана, з відповідними позовними вимогами позивач до суду не зверталась.

Враховуючи викладене, а також виходячи з принципу диспозитивності, визначеного в ст. 11 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поділу майна подружжя, відчуженого на підставі угоди, яка не визнана недійсною у порядку, встановленому законом, у зв'язку з чим не знаходить підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

А тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в справі, але не були присутні при проголошенні рішення, в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна