Справа № 337/201/15-ц
Провадження № 2/337/373/2015р.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого - судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Алуф Є.В.
розглянувши цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства комерційного банку "Надра" в особі відділення ПАТ КБ "Надра" Запорізьке регіональне відділення до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №16/2006/0617 Фка від 15.12.2006 року
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, заперечень на позов не надали, від отримання судової повістки відмовилися не з'явившись до органів пошти за її отриманням.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Судом встановлено, що 15.12.2006 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого виступає ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №16/2006/0617 Фка, відповідно до умов якого банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 8940,59 доларів США на придбання автотранспортного засобу, строком до 14.12.2011 року, з виплатою відсотків у розмірі 10% річних.
Про правомірність видачі кредиту в іноземній валюті свідчить Банківська Ліцензія № 21 від 23.08.2002 року, Дозвіл на право здійснення банківських та інших операцій № 21-1 від 23.08.2002 року з Додатком до дозволу № 21-1 від 23.08.2002 року.
Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
З метою забезпечення повернення кредитних коштів, 15.12.2006 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №16/2006/0617 Фка, за умовами яких поручитель зобов'язується безвідзивно та безспірно відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих зобов'язань, що витікають з кредитного договору №16/2006/0617 Фка від 15.12.2006 року. Поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином договірні зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання як умови чинності поруки, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутись з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Отже, вказаною постановою визначено, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).
Як вбачається з договору поруки, пунктами 5.2, 5.3 передбачено, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і закінчується належним виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.
Отже, договір поруки не містить визначеного строку дії.
З наданих позивачем матеріалів, складеного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань, банк звернувся до суду з позовом 14.01.2015 року.
Жодних підтверджень про надіслання банком та, відповідно, отримання поручителем письмових повідомлень від кредитора про невиконання позивальником зобов'язань, як того вимагають умови договору поруки, п. 2.3, 2.4, матеріали справи не містять.
Таким чином, заявлені ПАТ КБ "Надра" позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, крім позичальника також у солідарному порядку з поручителя не відповідають вимогам вищевказаної норми закону та правовій позиції ВСУ, яка у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів, які застосовують у своїй діяльності вказаний нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів.
За умовами кредитного договору п.3.3.2, позичальник сплачує кредит щомісячними платежами, сума щомісячного мінімального необхідного платежу складає 213,23 доларів США.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по ньому вбачається, що Позичальник здійснював платежі по кредитним зобов'язанням, де останній платіж здійснено 07.07.2010 року. Тому перебіг шестимісячного строку для звернення з позовом до суду до поручителя відбувався протягом періоду з 07.07.2010 року по 07.01.2011 року, а банк з таким позовом до суду звернувся лише 14.01.2015 року, тобто після припинення дії договору поруки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що зі збігом шестимісячного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договорами поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову) кредитор вчиняти не може.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, як з поручителя з тих підстав, що ПАТ КБ "Надра" звернувся до суду з позовом після закінчення шести місяців від дня настання строку неналежного виконання позичальником основного зобов'язання.
Будь-яких доказів поважності причин пропуску строку пред'явлення вимог до поручителя, позивач суду не надав та таким чином, порука ОСОБА_2 вважається припиненою, а отже, позовні вимоги до ОСОБА_2 є такими, що задоволенню не підлягають.
Неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №16/2006/0617 Фка від 15.12.2006 року підтверджене належними доказами, виходячи із встановлених статтею 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, і ст.554 ЦК України правових наслідків порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" суму заборгованості, яка виникла станом на 25.12.2014 року, оскільки до теперішнього часу сума заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку не погашена, тому підлягає стягненню в судовому порядку.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3654 грн.
Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 224-233 ЦПК України, ст. 526, 536, 543, 549-552, 554, 559, 611, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.
Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: І.Г.Кучерук