Провадження № 2/752/447/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про стягнення суми грошової допомоги,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про стягнення грошової допомоги в розмірі 43836 гривень на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що з 24.12.1975 р. по 07.11.2014 р він працював в ДП «Укрметтестстандарт» на наукових посадах, на які розповсюджується дія Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». 15.02.2002 р. він був звільнений з посади начальника відділу метрологічного забезпечення засобів обліку енергоносіїв за власним бажанням в зв»язку з виходом на наукову пенсію. 18.02.2002 р. він був прийнятий на роботу на ту ж саму посаду за строковим трудовим договором

Позивач посилається на те, що при звільненні відповідач не виплатив йому грошову допомогу в розмірі шести місячних окладів з урахуванням надбавок і доплат, яка передбачена ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в розмірі 43836 гривень.

В ході розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з обставин, викладених в позовній заяві, посилаючись на те, що при звільненні позивача в листопаді 2014 р. йому не була виплачена грошова допомога в зв»язку з виходом на наукову пенсію.

Представник відповідача вважав, що позов є необґрунтованим і зазначив, що при визначенні суми грошової допомоги, що підлягає виплаті на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» необхідно виходити з розміру заробітної плати на момент звільнення в зв»язку з виходом на наукову пенсію, тобто станом на 15.02.2002 р., а не на момент звільнення 07.11.2014 р. за власним бажанням.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач в період з 24.12.1975 р. по 21.12.2001 р. працював в ДП «Укрметртестстандарт».

Після досягнення позивачем пенсійного віку 21.12.2001 р. на підставі наказу № 278-к він був звільнений з посади за власним бажання в зв»язку з виходом на пенсію за віком.

24.12.2001 р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду начальника науково-виробничого відділення МЗ тепловізних та. гідромеханічних вимірювань на умовах строкового трудового договору.

15.02.2002 р. ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника відділу метрологічного забезпечення засобів обліку енергоносіїв за власним бажанням в зв»язку з виходом на наукову пенсію на підставі наказу № 43-к.

18.02.2002 р. він був прийнятий на роботу на ту ж саму посаду за строковим трудовим договором.

27.09.2011 р. позивач був звільнений з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (наказ № 710-к).

29.09.2011 р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду заступника директора науково-виробничого інституту МЗ вимірювань складу, властивостей і кількості речовин і матеріалів «Метхіменерготест» на умовах строкового трудового договору (контрактній основі).

07.11.2014 р. позивач був звільнений за власним бажанням а підставі ст.38 КЗпП України відповідно до наказу № 275-к.

Як вбачається з матеріалів справи пенсійне посвідчення було видано Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва 02.04.2001 р.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно

до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням

пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку.

Як зазначалось судом вище позивач звільнився з посади в зв»язку з виходом на наукову пенсію 15.02.2002 р.

Однак, на момент звільнення він працював на умовах строкового трудового договору і до зазначеного звільнення 21.12.2001 р. звільнявся в зв»язку з виходом на пенсію за віком.

Згідно з положеннями ст.24 зазначеного Закону, при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

Оскільки позивач був звільнений на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», в подальшому продовжував працювати на умовах строкового трудового договору, і після звільнення 15.02.2002 р. в зв»язку з виходом на наукову пенсію, також продовжив працювати за строковим трудовим договором та був звільнений за власним бажанням, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача грошової допомоги на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Зазначена позиція висловлена також в листі Міністерства праці і соціальної політики України від 18.10.2007 р. за № 760/13/84-07 «Особливості призначення пенсії науковим працівникам і надання грошової допомоги при виході на пенсію».

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача судових витрат у справі в зв»язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про стягнення суми грошової допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя