АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» в особі представництва «РіхтерГедеон Нрт»

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт»,третя особа: Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку,стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.09.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку в розмірі 23 323.02 грн; 14 060.18 грн. заробітної плати за не проведений розрахунок,1000 грн. моральної шкоди. У задоволенні позову в інший частині відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції сторони подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивачки ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягненні на її користь у відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку в розмірі 84 361.08 грн. і 70 000 грн. моральної шкоди. Апелянт посилається на те,що судом не було ураховано усі обставини справи,що вона добросовісно пропрацювала у відповідача 10 років самостійно виховуючи дитину й що несплатою грошової компенсації за невикористану відпустку їй спричинена значна моральна шкода. Вважає , що розрахунок середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні який підлягає стягненню на її користь обрахований не вірно.

Відкрите акціонерне товариство «Ріхтер Гедеон Нрт» в поданій апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає,що рішення суду є незаконним ,поверховим та необґрунтованим. Судом не взято до уваги ,що позивачкою не доведено належними доказами тієї обставини що вона має статус одинокої матері та має право на додаткову відпустку й того ,що за час роботи позивачка ніколи не зверталася з питання надання їй додаткової відпустки і не повідомляла що виховує дитину одна.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано і у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року рішення Апеляційного суду м.Києва скасоване та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3, який є представником ОСОБА_1 , після перерви двічі не з'явився,повідомлений належним чином.

Представник Генеральної дирекції з обслуговування іноземних представництв просив розглянути справу за його відсутності.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представники Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» Марченков О.І. та Нікітін А.В. апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» підтримали з підстав наведених в ній. Проти апеляційної скарги позивачки заперечували. Наполягали на тому,що протягом усього часу роботи позивачка не повідомляла роботодавця про те,що вона розлучена і виховує дитину сама,при прийомі на роботу зазначала ,що вона заміжня така відмітка наявна в її паспорті,ніяких змін в особову справу не вносила і подаючи заяву про виплату за 10 років грошової компенсації додаткової відпустки матері,яка виховує дитину одна одночасно із заявою про звільнення, не подала доказів на підтвердження такому,у зв'язку із чим підстави для виплати такої компенсації відсутні. Просили також суд звернути увагу на те,що протягом роботи позивачка неодноразово, за потреби, брала відпустки без збереження заробітної плати і жодного разу не ставила питання про надання їй додаткової відпустки,якщо вона вважала,що має право на неї.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в цих межах,колегія суддів прийшла до висновку про те ,що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню,а апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» - задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки,а також додаткової відпустки працівникам,які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А 1 групи.

З 18 листопада 2004 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України стосовно відпусток» від 22. 10.2004 р. № 2128 - 1У, перелік осіб, які мають право на зазначену додаткову відпустку, доповнено категорією «одинока мати».

П.5 ч.12 ст.10 Закону України «Про відпустки» визначає,що одинока мати,це жінка яка виховує дитину без батька.

Зі змісту ч.1 ст. 19 Закону України «Про відпустки» убачається ,що жінці ,яка працює і є одинокою матір'ю надається щорічно додаткова відпустка тривалістю 10 ( до 01.01.2010 року - 7) календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав встановленим , що позивачка виховує одна неповнолітню дитину,що дає їй право на додаткову відпустку,яку вона не використала під час роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Ріхтер Гедеон Нрт» й тому останнє повинно сплатити їй грошову компенсацію цієї відпустки за 10 років та середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації і моральну шкоду спричинену невиплатою у визначеному судом розмірі.

Проте погодитися з такими висновками суду у повній мірі не можна,оскільки вони ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставин,що мають значення для справи, обставини,які суд вважав встановленими є недоведеними,зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України ,є підставами для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Як убачається з матеріалів справи сторони перебували у трудових відносинах.

Позивачка працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Ріхтер Гедеон Нрт» на посаді представника з медичних питань з 01 травня 2004 року по 25.03.2014 року . Наказом № 57 вона була звільнено з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України, згідно з поданою нею заявою. При звільненні з роботи позивачка просила виплатити їй грошову компенсацію за невикористані щорічні додаткові відпустки як одинокій матері за увесь час її роботи.

Звільняючи позивачку з роботи відповідач своєчасно провів з нею остаточний розрахунок та виплатив всі належні при звільненні грошові кошти ,що були безспірними.

Разом із цим компенсацію за невикористані додаткові відпустки, як одинокій матері , позивачці не було сплачено,оскільки роботодавець вважав такий її статус недоведеним належними документами .

Позивачка не заперечувала ,що до дати звільнення із заявами про надання їй додаткової відпустки,як одинокій матері,вона ніколи не зверталася.

Відповідач зазначав,що поступаючи на роботу позивачка вказувала при заповненні анкети та оформленні особової справи про наявність в неї неповнолітньої дитини й що вона є заміжньою. Про зміну свого сімейного стану та набуття статусу однакої матері ОСОБА_1 не повідомляла,відповідних документів не подавала.

Законодавством не передбачено, які саме документи має подати жінка, яка виховує дитину без батька, однак у будь якому випадку для встановлення права позивачки на додаткову відпустку вона мала довести ,що вона розлучена і виховує дитину без батька ,що батько не проживає разом з дитиною та не приймає участі у вихованні дитини, що вона не вийшла заміж та її дитина новим чоловіком не всиновлена.

Питання виховання батьками дитини визначено Сімейним кодексом України.

Згідно зі ст. 157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Як передбачено ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування ухвалює на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

У разі ухилення батька від виконання своїх обов'язків з виховання дитини мати має право звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

З урахуванням зазначеного для підтвердження факту, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути пред'явлені, наприклад, довідка з ЖЕКу про реєстрацію особи за місцем проживання, ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів, рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав, рішення органів опіки та піклування або суду про відсутність участі батька у вихованні дитини тощо.

На підтвердження статусу матері , яка одна виховує дитину, позивачка надала копію свідоцтва про розірвання шлюбу ,згідно з якою 22.01.2003 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Від цього шлюбу позивачка має доньку ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої у свідоцтві про народження записані вказані особи .

А також фотокопію довідки № 73 від 24.03.2014 року зі школи про те,що батько участі у вихованні дитини не приймає.

Вказані докази не посвідчені,оригінали їх не подані для огляду в судовому засіданні,тому у розумінні ст.ст.58-59 ЦК України їх не можна вважати належними та допустимими.

Крім того, вони не дають підстав для беззаперечного висновку про наявність у позивачки права на додаткову відпустку як одинокої матері протягом усього часу її роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Ріхтер Гедеон Нрт» .

Скасовуючи рішення апеляційного суду суд касаційної інстанції зазначив,що суду необхідно перевірити,чи за час,який просила позивачка виплатити компенсацію за невикористану відпустку її статус одинокої матері не змінювався.

Апеляційним судом м. Києва при повторному розгляді справи, у судовому засіданні , сторонам було роз'яснено положення ст.10 ЦПК України та за клопотанням представника позивачки оголошено перерву для подання доказів.

Однак після перерви позивачка та її представник двічі в судові засідання не з'явилися й доказів на підтвердження статусу позивачки як одинокої матері протягом 2003-2014 років не подали.

Оскільки позивачкою не був доведений факт, що вона дійсно виховує дитину сама, без участі батька,як при зверненні за виплатою грошової компенсації невикористаної соціальної відпустки, так і під час розгляду справи,колегія суддів приходить до висновку ,що роботодавець міг відмовити їй у наданні такої відпустки та виплаті грошової компенсації і підстави для задоволення позову відсутні.

За викладених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.09.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Ріхтер Гедеон Нрт», третя особа: Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку,стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/12655/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 4129 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.