Справа № 344/139/14-ц
Провадження № 22-ц/779/20/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О.М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2014 року задоволено позов Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, сплачений судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд припустився помилки, оскільки була необхідність зупинення розгляду справи до часу розгляду іншої справи про що було заявлено клопотання. Апелянт є інвалідом війни з початку березня 2013 року проживає у квартирі АДРЕСА_1 В даній квартирі проводив ремонтні роботи, сплачував кошти за комунальні послуги. Звертався також до міського голови м. Івано-Франківська з проханням надати йому документи на право користування квартирою, однак на даний час таких не видано. ОСОБА_2 перебуває в позачерговій черзі на отриманні квартири, що підтверджується довідкою №17-11/624 начальника відділу обліку та розподілу житла.

Сама квартира АДРЕСА_1 є неприватизована та перебуває на балансі виконкому. В даній квартирі проживав ОСОБА_3 який помер, а на квартиру будь хто з родичів ОСОБА_3 чи близьких йому людей не претендує та право немає. До списку позачергової черги апелянт включений ще в квітні 2008 року, однак до сьогоднішнього часу йому жодного житла не надано. Судом не враховано того, що була необхідність для зупинення розгляду справи, оскільки іншим судовим рішенням по справі Івано-Франківський міський суд зобов'язав виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради надати йому ордер на квартиру.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади м. Івано-Франківська, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 16.04.1985 року № 89 (а.с.5-6).

Згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 31.01.2012 року № 580-20, нерухоме майно, що перебувало на балансах ЖЕО міста, передано на баланс КП «ЄРЦ» (а.с.7).

Як вбачається із довідки КП «ЄРЦ» № 02-02/3641 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї, ОСОБА_3 проживав в м. Івано-Франківську за адресою: АДРЕСА_1, був основним квартиронаймачем та зареєстрований в будинку з 24.11.1982 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с12).

Із акту обстеження квартири №6 від 09.09.2013 року (а.с.9) та листа директора КП «ЄРЦ» (а.с.15) вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_2.

Відповідач визнав, що він проживає у вказаній квартирі оскільки іншого житла в нього немає та він вже давно перебуває на квартирному обліку на черзі для отримання житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст. 5 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР), державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів (житловий фонд місцевих рад).

Оскільки квартира АДРЕСА_1, є житловим фондом місцевих рад та об'єктом права комунальної власності, то прийняття рішень про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради належить до компетенції виконавчого комітету міської ради (п. 6 ч. 1 ст. 15 ЖК УРСР).

Статтею 51 ЖК УРСР визначено, що житлові приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, представників громадських організацій, трудових колективів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною правовою підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не приймалось рішення про надання квартири АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2 і ордер на вселення не видавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 327 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 без належних правових підстав, тому підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства зроблено правильний висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький