Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Н/п №2/311/73/2015

16 лютого 2015 року

Василівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Нікандрової С.О.

при секретарі Єпішиної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом до ОСОБА_2 В уточненні до позовної заяви зазначила, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2014 року позивач є власником ? частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року тітки ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_2, будучи власником ? частини вказаного житлового будинку, проживає в ньому і перешкоджає позивачці у здійсненні нею свого права власності на будинок, встановила на вхідні двері будинку замки, не пускаючи позивача до належного їй помешкання. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким вселити її до житлового будинку АДРЕСА_1, встановити порядок користування житловим будинком, за яким виділити у її користування жилу кімнату №2 площею 8,5 кв.м., жилу кімнату №3 площею 6,6 кв.м., гараж літ. Г, літню кухню літ. Б., погріб літ. Ж, виділити у користування відповідача ОСОБА_2 жилу кімнату №4 площею 12,6 кв.м., гараж літ. В, сарай літ. Д, сарай літ. Є, виділити у спільне користування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ганок, колодязь, убиральню літ. Т.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 вона є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки померла є її матір'ю. Для встановлення факту родинних відносин вона буде звертатися до суду з відповідною заявою. Крім того, вона не згодна з рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року, яке набрало законної сили, за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визнано право власності на ? частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

16 жовтня 2014 року за позивачем проведена державна реєстрація права власності на належну їй ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28201415 від 16.10.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 також є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, яка

померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, проте не оформила права власності на спадкове майно, проживає в спірному житловому будинку і перешкоджає позивачці у здійсненні нею свого права власності на вказаний будинок, не пускаючи ОСОБА_1 до житлового будинку.

Відповідно до статті 9 ЖК ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 311 ЦК встановлює, що житло фізичної особи є недоторканним. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Враховуючи те, що спірний будинок перебуває у спільній частковій власності сторін у справі, позивачка ОСОБА_1 є власником ? частин спірного житлового будинку АДРЕСА_1, а співвласник житлового будинку ОСОБА_2 порушує право позивача щодо користування належним їй майном, позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 358, 383 ЦК України та ст.150 ЖК вправі порушувати питання про надання їй можливості користування належним їй майном шляхом вселення до будинку.

Відповідно до п.3 ст. 358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ст. 58 ЦПК України).

За змістом ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об'єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обгрунтованих судових рішень.

Суд вважає, що необхідність експертного висновку для вирішення справи обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями у галузі будівництва та не має можливості зробити висновок щодо обставин, які мають значення для справи, а саме щодо порядку користування житловим будинком і надвірними спорудами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення

наведених обставин не заявляла.

В зв'язку з цим, суд вважає, що позивачем на доведення обґрунтованості заявлених вимог про встановлення порядку користування житловим будинком не надано належних доказів, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування житловим будинком - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121,80 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду С.О.Нікандрова