Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№314/4396/15ц
Провадження №22-ц/778/6446/15 Головуючий у 1-й інстанції: Беспалько Т.Д,
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 276, розташований по вул. Леніна у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області.

Користуватися належним йому домоволодінням він не має можливості, оскільки в ньому незаконно мешкають сторонні особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, які добровільно виселятися не бажають.

Посилаючись на викладене, просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном домоволодінням № 276, яке розташоване по вул. Леніна у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року позов задоволено.

ОСОБА_5 усунуто перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження домоволодінням № 276, яке розташоване по вул. Леніна у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу. Просить рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року скасувати, яке таке, що суперечить фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_3, його адвоката ОСОБА_6, заперечення представника позивача адвоката ОСОБА_7, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що його права як власника домоволодіння № 276, розташованого по вул. Леніна у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, підлягають захисту на підставі статті 391 ЦК України, а відповідачів, які незаконно проживають у будинку і створюють позивачеві перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності нерухомим майном, необхідно виселити.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

Згідно статей 317,319,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами статей 16,386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За правилами статті 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить стаття 383 ЦК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосування положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Судом зясовано, що 27 жовтня 2013 року ОСОБА_5 отримав 8 300 грн. від ОСОБА_4 в рахунок укладання у майбутньому договору купівлі-продажу будинку № 276 по вул. Леніна у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. Між сторонами була домовленість, що у разі, якщо ОСОБА_4 не купить будинок, після 25 липня 2014 року вона звільнить домоволодіння, а ОСОБА_5 поверне їй 4 800 грн. отриманих коштів ( за відрахуванням 3 500 грн. за користування будинком ) ( а. с. 14 ).

Право власності на домоволодіння № 276 по вул. Леніна у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області за ОСОБА_5 було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 липня 2014 року, однак договір купівлі-продажу будинку між позивачем та ОСОБА_4 оформлений не був ( а. с. 5-6).

Незважаючи на викладене, відповідачі продовжують користуватися спірним будинком, у добровільному порядку звільнити його не бажають, чим створюють ОСОБА_5 перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю.

Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник, у даному випадку ОСОБА_5, на підставі статті 391 ЦК України, статті 150 ЖК України може захистити своє порушене право шляхом виселення відповідачів з будинку, що відповідає статті 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов щодо усунення ОСОБА_5 перешкод у користуванні майном та виселив відповідачів зі спірного будинку.

Рішення відповідає наявним у справі доказам, не суперечить нормам матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки позивач не повернув ОСОБА_4 отриманих від неї коштів у сумі 8 300 грн., тому він не може до сплати вказаної суми вимагати виселення відповідачів з будинку, не являються підставою для скасування постановленого по даному спору судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який також діє в інтересах ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ц кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: