Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Радехівського районного суду Львівської області

від 28 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області

від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 07 листопада 2005 року між ним та Колективним виробничо-комерційним підприємством «Сапасан» (далі - КВКП «Сапсан»), правонаступником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (далі - СТОВ «Прогрес») було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території сільської ради с. Стремільче Радехівського району Львівської області, та який був зареєстрований у встановленому законом порядку в Радехівському відділі регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 16 грудня 2005 року за

№ 69.

У травні 2013 року, під час розгляду в адміністративному суді іншої справи, ОСОБА_2 стало відомо, що в оспорюваному договорі без його відома та без узгодження з ним були внесені дописки та вчинені виправлення, які не засвідчені підписом особи у встановленому законом порядку і на внесення яких він згоди не давав. Позивач вважає, що внесені зміни в договорі порушують його права, як орендодавця, оскільки наміру укладати договір оренди на інших умовах, ніж ті, які були зазначені у ньому первинно, не мав.

На підставі наведеного, ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 07 листопада 2005 року.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області

від 28 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір оренди землі від 07 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_2 та КВКП «Сапсан» в частині внесення виправлень і змін у п. п. 2.3, 2.6, 4.1 зазначеного договору, ухвалено вважати дійсним договір в редакції на момент його підписання, зокрема:

п. 2.3 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 14 914 грн;

п. 2.6 інші особливості об'єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини: в п. 2.3 цього договору: грошова оцінка земельної ділянки нарахована за її умовною кадастровою площею: ріллі 2,07 га, кормові 0,35 га; п. 4.1. орендна плата нараховується орендарем та оплачується орендодавцю в розмірі не меншому 10 % від ціни вирощеного врожаю, але не нижче 250 грн за 1 га. У випадку неврожайних років орендна плата нараховується в розмірі не меншому ніж 250 грн за 1 га.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє

ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання договору оренди недійсним в цілому, а лише визнав недійсними

п. п. 2.3, 2.6, 4.1, в які були внесені зміни та виправлення з порушенням норм діючого законодавства та обґрунтовано визнав дійсним договір оренди земельної ділянки в редакції на момент його підписання.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про визнання недійсним договору оренди землі, за касаційною скаргою на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 28 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська