У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду від 12 грудня 2013 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання предметом іпотеки земельних ділянок,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду від 12 грудня 2013 року визнано предметом іпотеки згідно договору іпотеки № 014/89-07/560/1 від 28.09.2007р. укладеним між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1, земельну ділянку площею 0,3115 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0062), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯЛ794612 від 02.11.2010р., № 26;

- земельну ділянку площею 0,0687 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0555), цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, договір дарування, серія та номер 1165, виданий 29.07.2013, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10;

- земельну ділянку площею 0,0346 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0532), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯМ301813 від 17.10.2012р., № 01434;

- земельну ділянку площею 0,1840 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0533), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯМ301814 від 17.10.2012р., № 01435;

- земельну ділянку площею 0,4571 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0534), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯМ301815 від 17.10.2012р., № 01436;

- земельну ділянку площею 0,1231 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0535), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯМ301816 від 17.10.2012р., № 01437;

- земельну ділянку площею 0,1130 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0536), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯМ301817 від 17.10.2012р., № 01438;

- земельну ділянку площею 0,1657 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0537), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯМ301818 від 17.10.2012р., № 01439;

- земельну ділянку площею 0,0240 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0059), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯЛ794613 від 02.11.2010р., № 27;

- земельну ділянку площею 0,0683 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0060), цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови виробничо-торгівельного комплексу з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин, державний акт серії ЯЛ794616 від 02.11.2010р., № 30.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 5 лютого 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, рішення Рівненського районного суду від 12 грудня 2013 року скасовано та в задоволенні позову ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.06.2014 року касаційну скаргу ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" задоволено частково, рішення апеляційного суду Рівненської області від 5 лютого 2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено, рішення Рівненського районного суду від 12 грудня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що земельні ділянки на момент укладення договору іпотеки між позивачем та відповідачем не могли бути предметом іпотеки, оскільки належали Управлінню комунальної власності Рівненської міської ради, а не йому, а тому твердження місцевого суду про те, що земельна ділянка згідно договору іпотеки є предметом іпотеки, є надуманим та таким, що суперечить дійсним обставинам справи.

Крім того, вказані земельні ділянки на момент укладення іпотечного договору не лише не належали йому на праві приватної власності, а й не були зареєстровані як окремий виділений в натурі об'єкт права власності.

Зазначає, що на момент ухвалення рішення суду, він не був власником жодної із земельних ділянок.

Із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 7 жовтня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, який укладено між ТОВ "Артемстрой" та ОСОБА_2, вбачається, що саме ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,3115 га, кадастровий номер земельної ділянки 561010000:01:012:0062, а не ОСОБА_1

Вважає, що суд першої інстанції, визнавши предметом іпотеки земельні ділянки, які йому не належать, порушив права третіх осіб, які являються власниками цих земельних ділянок, оскільки за наявності обтяження (іпотеки), зазначені особи позбавлені здійснювати право власності на своє майно.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 7 жовтня 2013 року між нею та ТзОВ "Артемстрой" було реалізовано домовленість приводу придбання нею семи земельних ділянок площею: 0,0346 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0532), 0,1840 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0533), 0,4571 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0534), 0,1231 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0535), 0,1130 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0536), 0,1657 га (кадастровий номер земельної ділянки :01.029:0537), 0,3115 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:029:0549).

Відповідно до п.п.а п.12 договорів купівлі-продажу зазначених вище земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо обтяжень чи іпотек як продавця, так і на предмети договорів, якими є дані земельні ділянки.

Зазначає, що придбані нею земельні ділянки не були предметом іпотеки і були вільні від обтяжень, що в свою чергу давало право ТзОВ "Армстрой" їх відчужувати безперешкодно.

Висновок суду про поширення предмету іпотеки на належні їй земельні ділянки є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не міг передати в іпотеку земельні ділянки, які не були у його власності.

Доводить, що ОСОБА_1 не передавав земельні ділянки в іпотеку, адже не був їх власником, а лише зобов'язався оформити своє право власності шляхом отримання державного акта.

Вважає, що неконкретні домовленості між сторонами за договором іпотеки з приводу земельних ділянок, не можуть бути розцінені судом на користь однієї із сторін, зокрема позивача, а підлягають оцінці за фактом таких домовленостей, які в свою чергу, не передбачають передачу в іпотеку земельних ділянок.

Із цих підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовити та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати по справі.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи із наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що майнові права на земельну ділянку, на якій розташований переданий в іпотеку майновий комплекс, також були передані в іпотеку Банку. Оформивши 17.04.2008року Державний акт про право власності на земельну ділянку загальною площею 1,55га, ОСОБА_1 без згоди банку поділив її на менші за розміром земельні ділянки та частину з них відчужив. Поділ і відчуження спірних земельних ділянок не призвело до припинення іпотеки.

Такі висновки відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 28 вересня 2007 року, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №014/89-07/560/1 (зі змінами від 27.06.2008 р. та 24.11.2009 р.) в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитними договорами №014/89-07/564 від 28 вересня 2007 року та №014/89-07/1094/980 від 24 листопада 2009 року, укладеними з позивачем, відповідно до умов яких позичальник отримав кредитні кошти на загальну суму 2 645 706грн.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки відповідачем передано в іпотеку Банку цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.06.2006 року.

Пунктом 1.3 договору іпотеки, згідно внесених 27.06.2008р. сторонами до нього змінами, передбачено наступне: "Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці розміром 15 500 кв.м., цільове призначення земельної ділянки - для реконструкції і добудови викупленого виробничо-торгівельного комплексу в складі: офісних приміщень з магазинами промислових, продовольчих товарів та кафе з добудовою, торгово-розважального комплексу, торгово-виставкового салону, гаражів з адміністративно-побутовими приміщеннями та майстернями, торгово-складських приміщень, цеху по виробництву металоконструкцій з добудовою та стоянок машин. У зв'язку з тим, що право власності на земельну ділянку належить Управлінню комунальною власністю Рівненської міської ради і на момент укладення договору іпотеки має бути оформлена у власність іпотекодавця у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 серпня 2007 року (бланк серії №292588) посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстровано в реєстрі за №4273 у встановленому законом порядку, сторони за цим договором домовилися, що до 1 листопада 2008 року іпотекодавець оформить своє право власності на земельну ділянку, що буде підтверджуватися відповідним державним актом. Після одержання Державного акту про право власності на земельну ділянку, яка в цьому договорі є предметом іпотеки як майнові права на земельну ділянку по договору купівлі-продажу від 27 серпня 2007 року (бланк серії ВЕХ№292588) посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстрованого в реєстрі за №4273, іпотекодержатель реєструє обтяження прав власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, а оформлене право власності на земельну ділянку продовжує бути предметом іпотеки відповідно до цього договору без додаткової угоди до нього".(а.с.49 т.1).

За наведеного встановлено, що на момент укладення договору іпотеки земельна ділянка розміром 15 500 кв.м, на якій знаходиться цілісний майновий комплекс, відчужена ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 2007 року, який підлягав обов'язковій державній реєстрації та вважався укладеним з моменту цієї реєстрації (ст.ст.640, 657 ЦК України).

Документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку був державний акт, який також підлягав державній реєстрації (ст.125,126 ЗК України).

Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Враховуючи викладене, за умовами укладеного договору іпотеки, ОСОБА_1 передав в іпотеку цілісний майновий комплекс та майнові права на земельну ділянку, на якій він знаходиться, що відповідає ст.5 Закону України «Про іпотеку» та ст.ст.575,576 ЦК України, а тому доводи апеляційних скарг з приводу відсутності у позичальника прав на земельну ділянку є безпідставними, так як не ґрунтуються на умовах договору та законі.

17 квітня 2008року ОСОБА_1 отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 15 500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Підставою його видачі, як зазначено в самому акті, є договір купівлі-продажу від 27.08.2007р., копія якого міститься на а.с.251 т.2, кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0047 (а.с.57 т.1).

Однак, відповідач зазначений державний акт іпотекодержателю не надав, а поділив цю земельну ділянку на менші за розміром земельні ділянки без згоди банку та отримав нові державні акти на своє ім'я.

Так, на підставі рішення Рівненської міської ради від 12.05.2010р. скасовано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 15 500 кв.м. та видано ОСОБА_1 5 нових державних актів на менші за площами земельні ділянки (а.с.220 т.2), зокрема:

на земельну ділянку площею 1, 0775га кадастровий номер :01:012:0058;

земельну ділянку площею 0,0240га кадастровий номер :01:012:0059, державний акт серії ЯЛ №794613;

земельну ділянку площею 0,0683га кадастровий номер :01:012:0060, державний акт серії ЯЛ №794616(а.с.75 т.2);

земельну ділянку площею 0,0687га кадастровий номер :01:012:0061, державний акт серії ЯЛ №794615; (а.с.67 т.2)

земельну ділянку площею 0,3115га кадастровий номер :01:012:0062, державний акт серії ЯЛ №794612 (а.с.74 т.2).

У червні 2010року, в зв'язку з поділом позичальником вказаної земельної ділянки, банк звернувся із позовом до суду про внесення змін до п.1.3 договору іпотеки та витребування у ОСОБА_1 цих 5 державних актів на землю.

В серпні та жовтні 2013р. позивач, змінивши предмет позову, просив суд визнати предметом іпотеки 10 земельних ділянок, що утворились внаслідок поділу земельної ділянки площею 15 500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33-34,113 т.2), оскільки ОСОБА_1 під час розгляду справи, на підставі розробленої документації, земельна ділянка площею 1, 0775га кадастровий номер :01:012:0058 поділена ще на 6 менших за площами земельні ділянки, на які 17 жовтня 2012року ним отримано державні акти на:

земельну ділянку площею 0,0346га кадастровий номер :01:029:0532, державний акт серії ЯМ №301813;

земельну ділянку площею 0,1840га кадастровий номер :01:029:0533, державний акт серії ЯМ №301814;

земельну ділянку площею 0,4571га кадастровий номер :01:029:0534, державний акт серії ЯМ №301815;

земельну ділянку площею 0,1231га кадастровий номер :01:029:0535, державний акт серії ЯМ №301816;

земельну ділянку площею 0,1130га кадастровий номер :01:029:0536, державний акт серії ЯМ №301817;

земельну ділянку площею 0,1657га кадастровий номер :01:029:0537, державний акт серії ЯМ №301818.

Після проведення поділу земельних ділянок, ОСОБА_1 без згоди банку частина з них була відчужена.

Так, згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, що містяться на а.с.134-141,147,151 т.2 та копій договорів купівлі-продажу, що містяться на а.с.189-190, 193-194, 197-198,201-202, 205-206, 213-216 т.2 земельні ділянки:

площею 0,0346га кадастровий номер :01:029:0532;

площею 0,1840га кадастровий номер :01:029:0533;

площею 0,4571га кадастровий номер :01:029:0534;

площею 0,1231га кадастровий номер :01:029:0535;

площею 0,1130га кадастровий номер :01:029:0536;

площею 0,1657га кадастровий номер :01:029:0537 на праві власності належать ОСОБА_2 на підставі договорів-купівлі продажу від 7.10.2013р., які вона придбала після чергового їх відчуження;

земельна ділянка площею 0,0687га кадастровий номер :01:012:0061 стала власністю ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 29.07.2013р., що стверджується копією цього договору, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, її кадастровий номер змінено на :01:029:0555 (а.с.217 т.2).

Доводи представників третіх осіб про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є власниками інших земельних ділянок на яких знаходиться нерухоме майно, що перебуває у їх власності спростовуються одним і тим же кадастровим номером земельних ділянок, який є унікальним, він не повторюється і присвоюється лише одній земельній ділянці.

ОСОБА_1 залишився власником 3 земельних ділянок: площею 0,0240га кадастровий номер :01:012:0059, площею 0,0683га кадастровий номер :01:012:0060, площею 0,3115га кадастровий номер :01:012:0062.

Пункт 5.2. договору іпотеки встановлює заборону на вчинення іпотекодавцем за відсутності письмової згоди Банку будь-яких дій щодо предмета іпотеки

Таким чином, іпотекодавець порушив права іпотекодержателя, не додержав умов договору іпотеки і приховав від нього факт оформлення права власності на земельну ділянку. Поділ земельної ділянки щодо якої існував спір в суді на менші за розміром ділянки та відчуження частини з них свідчить про здійснення ОСОБА_1 умисних дій з метою виведення майна з іпотеки за наявності непогашеного кредиту на суму понад три мільйони гривень.

Згідно з ч.3 ст.110 ЗК України поділ чи об'єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, в т.ч. в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

За наведеного, суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував всі дійсні обставини справи, правильно визначив характер правовідносин, які виникли між сторонами, застосував правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що земельні ділянки, що утворилися після поділу земельної ділянки розміром 1,55 га продовжують бути предметом іпотеки за договором іпотеки від 28.09.2007р. Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, не має.

Згідно із ч. 4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, якою частково задоволено касаційну скаргу ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та скасовано рішення апеляційного суду Рівненської області від 5 лютого 2014 року, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції було зазначено, що апеляційний суд прийшов до передчасного висновку про те, що спірна земельна ділянка поділена на менші за розміром земельні ділянки не є предметом іпотеки та помилково виходив з того, що банк обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки через поділ спірної земельної ділянки на частини, предмет іпотеки підлягає уточненню.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, якою частково задоволені касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та скасовано ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2014 року вказано, що суд не звернув уваги чи можливий захист порушеного права у спосіб визначений позивачем, оскільки предметом іпотеки був цілісний майновий комплекс, а земельна ділянка предметом іпотеки не була. Перехід до іпотекодержателя права на земельні ділянки може відбуватись в разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із заяви про зміну предмета позову, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» покликалось на те, що внаслідок поділу ОСОБА_1 земельних ділянок на менші земельні ділянки, змінився опис предмета іпотеки та його реєстраційні дані. Надання відповідачем банку неправдивих даних щодо предмета іпотеки, поділ та відчуження ним без дозволу банку частини предмета іпотеки, свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов'язків іпотекодавця, намагання протиправно самовільно вивільнити з-під іпотеки заставну земельну ділянку. На підставі п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України (визнання права) та ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» просив визнати земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1, предметом іпотеки.(а.с.33-34 т.2)

Відповідно до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст.3,12-15,20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання третіми особами та ОСОБА_1, який є одночасно позичальником і майновим поручителем права Банку за договором іпотеки на земельну ділянку, поділену на менші за розміром земельні ділянки таке право підлягає захисту судом за позовом іпотекодержателя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,316,317,325 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.