Справа № 487/7815/14-ц
Провадження № 2/487/147/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Сочивко І.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та МБТІ про скасування реєстрації та зобовязання вчинити певні дії по реєстрації свідоцтва про право власності

В С Т А Н О В И В:

01.08.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та МБТІ про зобовязання вчинити певні дії по скасуванню свідоцтва про право власності та реєстрації свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, та в подальшому за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити.В подальшому в судове засідання не зявилась.

Представники відповідачів по справі в судове засідання не з*явились.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено , що власником будинку по АДРЕСА_1 являлася ОСОБА_3 На підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 26 жовтня 1981 року, вказаний будинок вона заповіла своєму сину ОСОБА_4

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,

Після смерті ОСОБА_3 її син ОСОБА_4 прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав разом з матір`ю у вказаному будинку на момент її смерті, а в подальшому користувався будинком.. В нотаріальну контору за оформленням спадкових прав ОСОБА_4 не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер.

Позивачка як спадкоємець першої черги - дочка спадкодавця, прийняла спадщину після смерті останнього, звернувшись з відповідною заявою до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки наданий нею дублікат правовстановлюючого документу на спадкове майно не зареєстрований в установленому законом порядку та з'ясовано, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, якій за вказаною адресою рішенням сільської ради було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2012 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після його матері ОСОБА_3

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2013 року скасовано свідоцтво про право власності за ОСОБА_5 на спірний будинок, між тим державна реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції відмовляється виконати вказане рішення та скасувати записи в реєстрі речових прав.

Посилаючись на викладені обставини , позивачка просила: зобов'язати державну реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції скасувати незаконну реєстрацію права власності на житловий будинок та повернути реєстрацію на цей будинок за ОСОБА_3 до 1992 року, а з 1992 року за ОСОБА_4, зареєструвати за нею право власності на будинок по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.205 ЦПК УКраїни суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як видно зі змісту ч. 2 п. 3, ч. 2 п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" критеріями відмежування справи цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень), як суб'єктом, публічного права, та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 , є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності чи законами України встановлено інший порядок судового провадження ( п.1 ч.2 ).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до абзацу другого ч.1 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( далі - Закон України №1952-VІ від 01 липня 2004 р.)

Відповідно до ст.9, ч.2 ст.30 Закону України №1952-VІ від 01 липня 2004 р. державний реєстратор є державними службовцями і його дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

Під діями слід мати на увазі також рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Отже, вимоги, пред'явлені ОСОБА_1 до відповідача - реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції як суб'єкта владних повноважень, в зв'язку з їх відмовою від проведення державної реєстрації нерухомого майна і, за викладених у позові обставин, є перевіркою адміністративно-розпорядчих дій державного реєстратора, і стосується захисту прав у контексті публічно-правових відносин, а тому зазначений спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

За такого суд не має підстав для розгляду позовних вимог щодо покладання обов'язку на державну реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції зареєструвати скасування свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_5 на нерухоме майно серія ЯЯЯ №015700, видане 28 лютого 2005 року на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №327 від 22 лютого 2005 року відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2013 року та проведення реєстрації за позивачкою права власності на будинок в порядку цивільного судочинства.

Оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір щодо дотримання державним реєстратором процедури здійснення державної реєстрації, розгляд якого згідно діючого законодавства віднесено до адміністративних спорів, провадження по справі підлягає закриттю .

Керуючись ч.1 п.1 ст. 205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та МБТІ про скасування незаконної реєстрації та зобовязання вчинити певні дії по реєстрації свідотва про право власності закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, визначеному ст. 294 ЦПК України.

Суддя Ж.П.Павлова