АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5287/15 Справа № 2-3893/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ 25 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у квітні 2011 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та після уточнення позовних вимог просить визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння 73 по вул. Широкій у м. Дніпропетровську, здійснити поділ в натурі земельної ділянки площею 0,1505 га на якій знаходиться будинок, виділивши їй у власність земельну ділянку площею 0,07525 га, визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0768 га /т.1 а.с. 2-5, т.2 а.с. 47-50, 215-218/.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачем порушуються її законні права та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження майном спільної сумісної власності.

ОСОБА_2 у серпні 2011 року звертається з зустрічним позовом до ОСОБА_3 в якому просить здійснити поділ домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 32, 1 кв. метри житловою площею 13,9 кв. метри розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 73 та визнати за кожним із них право власності на ? частини. Припинити право власності ОСОБА_3 на ? частину домоволодіння. Здійснити поділ в натурі земельної ділянки 73 по вул. Широкій у м. Дніпропетровську площею 1505 га, виділивши в натурі у власність кожного по 0,07525 га. Встановити порядок користування земельною ділянкою 73 по вул. Широкій у м. Дніпропетровську наданою у постійне користування ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право постійного користування землею площею 0, 0768 га виділивши у користування по 0,0384 га кожному /т.1 а.с. 49-52/.

Рішенням АНД районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, розподілено сумісне майно подружжя та визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності по ? частини за кожним на домоволодіння 73, по вул. Широкій у м. Дніпропетровську. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по ? частині на земельну ділянку 73 по вул. Широкій у м. Дніпропетровську. Залишено за ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0768 га для ведення особистого господарства. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати повязані з проведенням судових експертиз в розмірі 2610 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 та в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Повернуто ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7011 грн., які знаходяться на депозитному рахунку /т. 2 а.с. 221-224/.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 і звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.2 а.с. 229-233/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі, яка належить їм на праві власності, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16.09.1989 року, який був розірваний за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2010 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_3 /т.1 а.с. 24/.

На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.10.1999 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1505 га в межах згідно з планом, яка розташована у м. Дніпропетровську, вул. Широка, 73. Акт про право власності зареєстровано в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 027901 /т.1 а.с. 14/.

На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року № 2308 ОСОБА_4 надано у постійне користування земельна ділянка площею 0,0768 га, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 73. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 027900 /т.1 а.с. 154/.

Рішенням АНД районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2009 року визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 32,1 кв. метри, житловою площею 13,9 кв. метри та розташований на земельній ділянці загальною площею 2273 кв. метри за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Широка, 73 та право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1505 кв. метри за цією ж адресою /т.1 а.с. 18-23/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2010 року рішення залишено без змін /т.1 а.с. 80-82/.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності по ? частини домоволодіння та по ? частини земельної ділянки площею 0,1505 га розташованих за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Широкій, 37 підлягають задоволенню.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі, то з таким висновком суду погодитися не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутністю згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції визнано за кожним з співвласників право власності по ? частині земельної ділянки площею 0, 1505 га. Обидва співвласника в своїх позовних вимогах просять розділити цю ділянку в натурі.

В підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав суду висновок експертизи від 22.12.2014 року в якому пропонується три варіанти виділу земельної ділянки кожному з співвласників, та просить виділити йому в натурі земельну ділянку площею 0,07525 га по третьому варіанту експертизи, яка позначена жовтим кольором, а ОСОБА_3 земельну ділянку позначену зеленим кольором /т.2 а.с. 178-187/.

ОСОБА_3 в підтвердження своїх вимог варіантів виділу земельної ділянки в натурі не надала, в судове засідання не з'являлася.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню, з розподілом земельної ділянки в натурі, за варіантом який просить ОСОБА_2

Відносно позовних вимог ОСОБА_2 щодо припинення права власності ОСОБА_3 на ? частку у праві спільної власності на домоволодіння № 73 по вул. Широкій у м. Дніпропетровську, то суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року поділ майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-71 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України, та можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку № 3901/3902-11 судової будівельно-технічної експертизи від 25.06.2012 року розподілити житловий будинок 73 по вул. Широкій у м. Дніпропетровську між співвласниками технічно не можливо /т. 1 а.с. 221-234/.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі інших співвласників якщо річ є неподільною.

На вирішення вищевказаної експертизи також поставлено питання щодо ринкової вартості цього домоволодіння, відповідно до якої ринкова вартість домоволодіння станом на червень 2012 року складає 108 842 грн., а позивачем ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок кошти в розмірі 7011 грн., вартість домоволодіння на час вирішення спору невідома. За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0768 га по вул. Широкій, 73 у м. Дніпропетровську, та виділення йому у користування 0,0384 га, то суд також правильно прийшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають, так як на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року № 2308 ця земельна ділянка надана у постійне користування ОСОБА_4, а тому розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 : 01:514:0021, реєстраційний номер 027901, площею 0,1505 га, яка розташована по вул. Широкій, 73 в м. Дніпропетровську та виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в натурі по ? частині цієї ділянки відповідно до третього варіанта висновків судової експертизи від 22 грудня 2014 року.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,07525 га позначену зеленим кольором з визначенням координат точок частини земельної ділянки.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,07525 га позначену жовтим кольором з визначенням координат точок частини земельної ділянки.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_6