Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Челобітченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Одеса, в залі суду № 15, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про встановлення сервітуту, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог - Головного управління ДМС України в Одеській області - про виселення, зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що він проживає АДРЕСА_1 з 2003 року зі своєю матерю - ОСОБА_4, якій на праві власності належала спірна квартира. На думку позивача, оскільки він вселився в квартиру за згодою власника квартири, сплачує комунальні послуги, він набув право користування квартирою. Проте, після смерті його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., йому стало відомо, що 02.06.2010р. ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_3 договір довічного утримання та догляду. На даний час відповідач намагається розпорядитися квартирою, чим порушує його права на житло. Посилаючись на ст.402, 405 ЦК України, ст.ст.64,156 ЖК України ОСОБА_2 просить встановити безстроковий сервітут на його користування квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

ОСОБА_3 не визнавши пред'явлені позовні вимоги звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просить усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з вказаної квартири.

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_3 з 29.06.2010р. на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, в якій на даний час проживає ОСОБА_2, як член сім'ї колишнього власника квартири - ОСОБА_4 Як стверджує позивач ОСОБА_2 не є членом його сім'ї, однак до цього часу проживає в квартирі, чим перешкоджає йому у здійсненні прав власника квартири.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 пред'явлений зустрічний позов підтримав, просить задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник зустрічний позов не визнали з підстав визначених у їх первісному позові.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главами 23,30,32 Книги третьої ЦК України «Право власності», «Захист права власності» та «Право користування чужим майном», зокрема, ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 1 ст. 406 ЦК України передбачений перелік підстав припинення сервітуту, зокрема п.4 визначає, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Зміст ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, визначає, що власник, якому належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном, має право на вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи убачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 21.10.2003р., р. № 2-430.

В дану квартиру, як член сім'ї, у 2003р. вселився та проживає до цього часу син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 Тобто, в силу ч.2 ст. 405 ЦК України ОСОБА_2 на той час набув право користування квартирою.

Згідно нотаріально посвідченого договору довічного утримання та догляду від 02.06.2010р., р.№606 ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_3 прийнявши у власність квартиру зобов'язався довічно повністю утримувати та доглядати ОСОБА_4, забезпечивши її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов'язався зберігати в її безкоштовному довічному користуванні отриману у власність квартиру. Даний договір є чинним та в судому порядку недійсним не визнаний.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого на підставі а/з № 74 від ІНФОРМАЦІЯ_1., складеного у Першому Суворовському відділі ДРАЦС Одеського міського управляння юстиції.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги правовідносини, які виникли між сторонами по справі, суд вважає, що в зв'язку з припиненням права власності у ОСОБА_4 на належну їй квартиру, у ОСОБА_2, як у члена власника квартири, припинилося і право її користування. При цьому суд виходить з того, що оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням. Таке твердження узгоджується з п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, якою визначена підстава припинення сервітуту.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 та його представника на проведення оплат за надані комунальні послуги за користування спірної квартири, так як сама по собі сплата таких послуг не може вважатися безумовною підставою для набуття права користування жилим приміщенням. Більш того, представлені копій квитанцій про сплату комунальних послуг визначають платника ОСОБА_4, дані про проведення таких оплат ОСОБА_2 квитанції не містять.

При таких обставинах пред'явлені первісні позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставні та такими, що не ґрунтуються на законі. В зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі, яка є власністю ОСОБА_3 перешкоджає останньому реалізовувати свої права власника, що є підставою для їх поновлення в судовому порядку, шляхом виселення ОСОБА_2 з спірної квартири, який не має будь-яких прав до спірної жилої площі.

Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то такі вимоги задоволенню не підлягають, так як є зайвими, оскільки достатньою правовою підставою для зняття з реєстрації місяця проживання, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р., є судове рішення, яке набрало законної сили, про виселення.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,57,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про встановлення сервітуту - відмовити у повному обсязі.

Позовні вимогиОСОБА_3- задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаної квартири.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення рішення суду.

Суддя -