Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала

9 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим та визнання відсутнім права відповідача на застосування відповідальності за невиконання зобовʼязань,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання договору поруки припиненим та визнання відсутнім права відповідача на застосування відповідальності за невиконання зобовʼязань.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надалі «Кредитор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Агро» надалі «Позичальник» укладено кредитний договір № 010/08-3/3110 згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 1 800 000 грн строком до 15 серпня 2010 року зі сплатою 17 % річних.

16 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та

ОСОБА_3 укладено договір поруки № 010/08-3/-110/3. Ухвалою Господарського суду Львівської області Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» ліквідовано, а вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» визнано погашеними. Тому позивач просив визнати договір поруки припиненим та визнанти відсутнім права відповідача на застосування відповідальності за невиконання зобовʼязань.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 травня

2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим та визнання відсутнім права відповідача на застосування відповідальності за невиконання зобовʼязань задоволено частково. Визнано договір поруки від 16 серпня 2007 року

№ 010/08-3/3110/3 укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 таким, що припинений. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 вересня

2014 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки таким, що припинений та визнання відсутнім права відповідача на застосування відповідальності за невиконання зобовʼязань відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема: ч. 1 ст. 559, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року у справі за позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором, якою судові рішення попередніх інстанцій залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року у справі за позовом про визнання договору іпотеки припиненим та за позовом про визнання договору іпотеки припиненим, якою судові рішення попередніх інстанцій залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року у справі за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості, за зустрічним позовом про визнання недійсним договору іпотеки, за позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав та обовʼязків покупця, якою рішення суду апеляційної інстанції в частині залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року у справі за позовом про припинення правовідносин та визнання відсутнім права, якою судові рішення попередніх інстанцій залишено без змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року у справі за позовом про визнання договору поруки припиненим, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту заяви та доданих до неї копій судовий рішень не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», із змінами та доповненнями, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не знаходить підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, оскільки зі змісту ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року, ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2014 року не вбачається тотожності встановлених фактичних обставин справи. А тому із них не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції

ч. 1 ст. 559, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України.

Отже, наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно вимог вищевказаної норми є підставами для перегляду судового рішення, а тому у допуску справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки таким, що припинений та визнання відсутнім права відповідача на застосування відповідальності за невиконання зобовʼязань, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко