Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Лемак О.В.

при секретарі - Ревачко І.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Корпоша О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про зміну дату звільнення, зобов'язання видати наказ про звільнення із зазначеним дати звільнення, видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

15 грдня 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до ЗАТ «Закарпаттурист» (на даний час - ПрАТ «Закарпаттурист»). Мотивував тим, що працював на посаді голови правління ЗАТ «Закарпаттурист», рішенням Загальних зборів акціонерів Товариства від 08.04.2011 р. його було звільнено з роботи, цього ж дня постановою Наглядової ради Товариства № ПР-74 достроково припинено дію трудового контракту, що був укладений із позивачем 28.07.2010 р., а наказом виконувача обов'язків Голови правління Товариства позивача звільнено з роботи з підстав, передбачених контрактом (ст. 36 п. 8 КЗпП України). Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки у порушення положень статуту товариства рішення загальних зборів членів товариства про його звільнення (відкликання) з посади голови правління було прийнято без включення цього питання до порядку денного зборів; наказ про його звільнення видано не уповноваженою на те особою; посилання в рішенні загальних зборів на незадовільний стан його роботи безпідставні. У зв'язку із цим позивач звертався до суду та просив: скасувати наказ від 8 квітня 2011 року № 02/02-01 про припинення із ним трудового договору (контракту); поновити його на посаді голови правління Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» з 8 квітня 2011 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 липня 2011 року позов задоволено: скасовано наказ № 02/02-01 від 8 квітня 2011 року про припинення трудового договору (контракту); поновлено позивача на роботі на посаді голови правління ПАТ «Закарпаттурист» з 8 квітня 2011 року; стягнуто з ПАТ «Закарпаттурист» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2011 року рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду скасовані. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позивач вказує на те, що в резулятивній частині судового рішенні апеляційної інстанції зазначено : «….. у позові ОСОБА_4 до ПрАТ «Закарпаттурист» про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу , змінивши дату звільнення позивача з «8 квітня 2011року» на «18 квітня 2011року». Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 3 травня 2012 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2011 року залишено без змін. Вважає, звільнення незаконним виходячи з наступного та просить змінити дату звільнення з 08 квітня на 18 квітня 2011року, зобов'язати відповідача видати наказ про звільнення із зазначенням дати звільнення 18 квітня 2011року та видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача Корпош О.І. в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, з підстав пропущення строку позовної давності передбачених ст.233 КзПП України. У письмових запереченнях зазначив, що позивачу було вчасно надано наказ про звільнення, кінцевий розрахунок з ним проведено 29.04.2011року та трудову книжку видано позивачу 25.03.2011року.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає що позов не підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення № Р-17-1 08.04.2011 р. Загальних зборів акціонерів Товариства за результатами фінансово-господарської діяльності Товариства було вирішено звільнити ОСОБА_4 з посади Голови правління ЗАТ «Закарпаттурист».

Наглядова рада Товариства 08.04.2011 р. постановою № ПР-74 на підставі згаданого рішення Загальних зборів достроково припинила дію строкового трудового договору за контрактом, укладеним із ОСОБА_4 28.07.2010 р., і звільнила його з посади Голови правління з підстав, передбачених контрактом (п. 8 ст. 36 КЗпП України), уповноваживши в.о. Голови правління - Трохимовича А.Д. оформити звільнення ОСОБА_4 із проведенням відповідних розрахунків. 08.04.2011 р в.о. Голови правління Трохимович А.Д. видав наказ (розпорядження) № 02/02-01 про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_4 з підстав, передбачених контрактом .

Згідно ст. 36 ч. 1 п. 8 КЗпП України строковий трудовий договір може бути розірвано з підстав, передбачених контрактом. Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону (ст. 65 ч. 6 ГК України).

Ст. 99 ч. 3 ЦК України встановлено, що члени виконавчого органу Товариства можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.47 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Як вбачається з розписки поданої ОСОБА_4 головному фахівцеві по кадровій роботі та діловодству ЗАТ «Закарпаттурист» зареєстрованої під вх.№ 127 від 25.03.2011р., трудову книжку особисто позивач отримав 25.03.2011року.

Так, зокрема, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, на роботодавця покладено обов'язок при звільненні працівника здійснити виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації в день його звільнення.

Судом встановлено, що згідно видаткового касового ордеру від 29.04.2011року з позивачем було проведено остаточний розрахунок при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи звільнення з роботи позивачем в подальшому було оскаржено до суду.

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 липня 2011 року позов задоволено: скасовано наказ № 02/02-01 від 8 квітня 2011 року про припинення трудового договору (контракту) з головою правління ЗОЗАТТЕ «Закарпаттурист» ОСОБА_4; поновлено на роботі на посаді голови правління ПАТ «Закарпаттурист» ОСОБА_4 з 8 квітня 2011 року; стягнуто з ПАТ «Закарпаттурист» середній заробіток за час вимушеного прогулу; в частині поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку позивача. Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2011 року стягнуто з Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу .

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2011 року, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду скасовані. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 3 травня 2012року , рішення апеляційного суду залишено без змін.

Судом встановлено, що позивачу було відомо про своє звільнення 08.04.2011року, ним отримано копію наказу про звільнення, яке останнім оскаржувалось в судовому порядку до Ужгородського міськрайонного суду, в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копіїї наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Варто також зазначити, що згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Як встановлено судом, виплата всіх належних позивачу ОСОБА_4 при звільненні сум була проведена 29.04.2011 року, а з позовними вимогами позивач звернувся до суду 15.12.2014 року, тобто після спливу тримісячного строку на звернення до суду.

В постанові №6-77 цс 11 від 26 грудня 2011 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що перебіг передбаченого ст.233 КЗпП України тримісячного строку на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні починається не з дня набрання чинності рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі, а з наступного дня після проведення фактичного розрахунку незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних равовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно -правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, останній розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і зобов'язаний належно довести свої вимоги, (ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України).

З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства, виходячи з характеру спору, а також враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПрАТ "Закарпаттурист" слід відмовити у зв'язку з спливом тримісячного строку на звернення до суду.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 60 , 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 116, 117, 233, 234 КЗпП України, Постановою №6-77 цс 11 від 26 грудня 2011 року Верховного Суду України суд,-

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про зміну дати звільнення, зобов'язання видати наказ про звільнення із зазначенням дати звільнення, видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лемак О.В.