У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

11 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 3 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18 серпня 2005 року між ним та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15 633 доларів США, з кінцевим терміном повернення 17 серпня 2009 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18 серпня 2005 року між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, на підставі якого було передано в іпотеку житловий будинок, загальною площею 81,70 кв.м, житловою площею 43,20 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Оскільки зобов'язання за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 не виконував, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 липня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2005 року в розмірі 22 583,99 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 5 червня 2013 року складає 180 446 грн 08 коп. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок літ. А, загальною площею 81,70 кв.м, житловою площею 43,20 кв.м та житловий будинок літери Б, загальною площею 108,00 кв.м, житловою площею, 35,70 кв.м, розташований по: АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 в частині 3/8 та ОСОБА_4 в частині 5/8, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на майно, а саме, на житловий будинок, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок протягом місяця з дня отримання цієї вимоги. 19 березня 2014 року відповідачам була направлена вимога від 14 березня 2014 року про добровільне звільнення спірного житлового будинку у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги.

Проте, вимога про виселення відповідачами виконана не була.

Враховуючи вказане, позивач просив виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у вищевказаному житловому будинку зі спірного житлового будинку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 3 грудня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки) який розташований по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди, задовольняючи позов, дійшли правильного висновку про те, що відповідно до ухваленого рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, зобов'язані звільнити спірний житловий будинок.

Також судами вірного встановлено те, що вимога про виселення відповідачами виконана не була.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_7,відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов С.П. Штелик