1Справа № 335/2142/15-ц 2/335/919/2015
7 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запорожжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., при секретарі Школяр К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким був уточнений під розгляду справи, до АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів.
В якості інструмента користування вказаним поточним рахунком, позивачу була відкрита платіжна картка № 5422 7505 0000 2638 (GOLD) на яку Банк перераховував відсотки за користуванням грошима позивача за договором банківського вкладу.
У зв'язку із закінченням терміну дії договору, позивач не одноразово усно та письмово звертався до керівництва банку з метою повернення всієї суми грошових коштів, однак 18.02.2015 року Банк своїм листом (вих. 546 від 18.02.2015 року) фактично відмовив в задоволені вимоги позивача посилаючись на постанову НБУ № 758 від 01.12.2014 року.
В якості інструмента користування поточним рахунком, позивачу була відкрита платіжна картка № 4588 5901 0000 0456 («Infinite»), якою позивач має право ініціювати перекази коштів зі свого рахунку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі свого рахунку на інші рахунки, внесення готівкових коштів через касу Банку та отримання коштів у готівковій формі через банкомати Банку та інших банків, а також здійснення інших операцій, які не суперечать чинному законодавству України. Однак, на сьогоднішній день позивач не може в повному об'ємі використовувати свої гроші, так як на картковий рахунок Банком встановлено ліміт, що встановлює максимальну суму та кількість операцій на добу по зняттю готівки з ПК в банкоматі та через платіжні термінали в касах банків.
26.02.2015 Банк своїм листом (вих. 661 від 26.02.2015 р.) фактично відмовив в задоволені вимоги позивача посилаючись на постанову НБУ № 758 від 01.12.2014.
Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Через канцелярію суду надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу без їхньої участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленням, причину неявки не повідомив, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення пошитого відправлення (арк. справи 53,54). За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (гл. 72 ЦК України).
За частиною першою статті 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.
Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Згідно п. 1.1 договору, строк розміщення грошових коштів закінчується 25.10.2014.
В якості інструмента користування вказаним поточним рахунком, позивачу була відкрита платіжна картка № 5422 7505 0000 2638 (GOLD), на яку Банк перераховував відсотки за користуванням грошима позивача за договором банківського вкладу.
У зв'язку із закінченням терміну дії договору позивач не одноразово усно та письмово звертався до керівництва банку з метою повернення всієї суми грошових коштів.
Відповідно до п. 2.3.2 договору вкладу, банк зобов'язується при припинені дії Договору здійснити розрахунок та повернути клієнтові суму вкладу.
05.02.2015 позивач звернувся до Банку із заявою-вимогою № 9/12 від 03.02.2015 про повернення вкладу (депозиту), а також нараховані відсотки (арк. справи 4).
18.02.2015 року Банк своїм листом (вих. № 546 від 18.02.2015) фактично відмовив в задоволені вимоги позивача посилаючись на постанову Національного Банку України № 758 від 01.12.2014 (арк. справи 5).
В якості інструмента користування поточним рахунком, позивачу була відкрита платіжна картка № 4588 5901 0000 0456 («Infinite»).
Даними платіжними засобами (платіжна картка) позивач має право ініціювати перекази коштів зі свого рахунку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі свого рахунку на інші рахунки, внесення готівкових коштів через касу Банку та отримання коштів у готівковій формі через банкомати Банку та інших банків, а також здійснення інших операцій, які не суперечать чинному законодавству України. На сьогоднішній день позивач не має можливості в повному об'ємі використовувати свої гроші, так як на його картковий рахунок Банком встановлено ліміт, що встановлює максимальну суму та кількість операцій на добу по зняттю готівки з ПК в банкоматі та через платіжні термінали в касах банків.
Відповідно до 6.3.10 «Публічного Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України», банк має право використовувати кошти Клієнта на КР, гарантуючи при цьому Клієнту право безперешкодного розпорядження ними згідно з Договором.
Згідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
26.02.2015 Банк своїм листом від 26.02.2015р. фактично відмовив в задоволені вимоги позивача посилаючись на постанову Національного Банку України № 758 від 01.12.2014 (арк. справи 7).
Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність« визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Згідно п. 1.1 договору, строк розміщення грошових коштів закінчується 25.10.2014 року.
У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року (справа № 6-140цс13).
Окрім того, у п. 10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 ( із змінами ) передбачено наступне обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Також, нормами ст. 1074 ЦК України окреслено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку. Не допускається, крім випадків обмеження за рішенням суду у випадках встановлених законом.
Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань з повернення позивачу грошових коштів є порушеннями не тільки умов Договору, але й вищенаведених норм Цивільного кодексу України.
Судові витрати у справі складаються з судового збору, від сплати якого позивач звільнений, тому суму судового збору, в силу ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Виходячи з задоволеної суми позову 77 992 долара США 84 центів, що в перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату винесення рішення (2126,5897 грн. за 100 доларів США) складає 1 658 375,04 гривень, таким чином, у відповідність ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 19 вересня 2013 року (з відповідними змінами та доповненнями) сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 3 654 грн. (три мінімальні заробітні плати).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів задовольнити.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення надіслати на адресу відповідача рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.П. Соболєва