Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/77/15 Головуючий у 1-й інстанції: Подколзін В.М.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 13 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Єнакіївського міської ради про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері вона, як спадкоємець першої черги, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, оскільки взяла з квартири частину її речей для збереження пам'яті про померлу. ОСОБА_3 підтримує до теперішнього часу санітарно-технічний стан квартири, сплачує комунальні платежі. Проте, протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в силу юридичної некомпетентності.

На вказане спадкове майно ніхто, крім неї, не претендує, і до теперішнього часу ніхто не заявив про свої права на нього.

Зазначивши, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, на підставі ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР, ОСОБА_3 просила встановити факт прийняття спадщини у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1, після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 13 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про відмову у задоволенні позову через посилання в позові на ст. 1272 ЦК України спростовується текстом позовної заяви, в якій вона (апелянт), посилаючись на ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, просила встановити факт прийняття спадщини.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 лютого 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 13 січня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення апеляційного суду Донецької області від 26 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на час відкриття спадщини (09 листопада 2000 рік) правовідносини зі спадкування регулювалися ст. 550 ЦК Української РСР та на час звернення позивача з даним позовом норми ЦПК Української РСР, які регламентували встановлення факту прийняття спадщини, вже не були чинними.

Проте, з такими висновками суду не можна погодитись з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 (а.с. 6), якій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 червня 1995 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири.

Отже, ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом, проте, своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 посилалась на те, що спадкова квартира перебуває у її фактичному володінні та користуванні, оскільки після смерті матері вона підтримувала та по теперішній час підтримує санітарно-технічний стан квартири, сплачує комунальні платежі, на підтвердження цього подала до суду копії квитанцій про внесення плати на утримання будинку та прибудинкової території, комунальних послуг (а.с. 8-11).

Як зазначено у Прикінцевих та Перехідних положеннях Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008р.,відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСРспадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За правилами ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР).

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР 1963 року, що регулюють питання спадкування.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулася до суду першої інстанції в порядку позовного провадження щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Позивач не зазначає про наявність спору із відповідачем про спадкове майно або наявність інших спадкоємців, права та інтереси яких зачіпаються, матеріали справи також не містять даних про наявність інших спадкоємців, спору між ними, а також вплив на спадкові права й обов'язки інших осіб.

У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Таким чином, при відсутності спору позивачу належало звернутися до суду із заявою в порядку окремого провадження, яка підлягає розгляду судом першої інстанції за правилами глави 6 розділу IV ЦПК України.

Зважаючи на викладене, підстави відмови у задоволенні позову, зазначені у рішенні суду першої інстанції, не узгоджуються з вищенаведеними вимогами Закону та роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з вищенаведених мотивів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 13 січня 2014 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: