Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 324/150/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Омельчук В.Є.
Провадження № 22-ц/778/6416/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому відповідно витягу про державну реєстрацію прав від 27.11.2012 p. на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Пологи, Запорізької області, вул. К. Маркса, буд. № 238, та відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 028688 належить земельна ділянка площею 0, 09 га. в межах згідно з планом, яка розташована на території м. Пологи, Запорізької області, вул. К. Маркса, буд. № 238.

В сусідньому житловому будинку № 236 по вул. К. Маркса проживає відповідач - ОСОБА_4

В 2013 році відповідач самовільно встановила паркан та насадила кущі винограду на відстані 0, 7 м. від стіни його будинку, що не відповідає нормам ДБН 360-92*, через що затінюється його земельна ділянка, тінь від винограду закриває стіну його будинку, в зв'язку з чим на будинку з внутрішньої сторони утворюється пліснява та неприємний запах, він змушений постійно прибирати листя з належної йому території.

Він неодноразово звертався до відповідача з проханням пересадити кущі винограду та змістити на допустиму відстань паркан, проте його прохання відповідачем ігноруються. Також неодноразово звертався до Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області і до Пологівської міської ради, проте відповідачем в добровільному порядку перешкоди не усунуті.

На підставі зазначеного просив усунути перешкоди в користуванні належної йому мені земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Пологи, Запорізької області, вул. К. Маркса, буд. № 238, шляхом зобов'язання відповідача знищити кущі, які висаджені на відстані від його будинку, що не відповідає нормам ДБН 360-92**, та демонтувати паркан.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 і його представника, пояснення ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України

Вирішуючи спір, суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог та ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у позові. згідно з вимогами статей 107, 152, 212 ЗК України

Судом першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України повно, всебічно встановлені обставини у справі, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків, тощо.

Відповідно до статті 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 108 Земельного кодексу України, у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно - кадастрової документації.

Відповідно до ст.. 193 ЗК України д ержавний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Відповідно до ст.3 ЦПК України заінтересована особа вправі в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

У відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

ОСОБА_3 звернувся з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і просив захистити земельні права шляхом зобовязання ОСОБА_4 демонтувати паркан та знищити кущі винограду,які висаджені на відстані від його будинку в порушення норм ДБН 360-92.

Проте позивач не підтвердив доказами, які він зобовязаний був надати в силу ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України , що ОСОБА_4 порушила встановлену межу між суміжними земельними ділянками та чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №028688 від 17.04.2002 р. є власником земельної ділянки площею 0.0900 га за адресою Запорізька область м. Пологи ,вул. К Маркса,238.

Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, акту від 26.06.2014 р., акту від 04.02.2015 р., складеного начальником відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації Пологівського району,головним спеціалістом відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації Пологівського району за результатами обстеження домоволодінь по вул. .ОСОБА_5,238 і по вул. К.Маркса,236 вбачається , що між досліджуваними домоволодіннями паркан встановлено згідно межових знаків (а.с. 18,19,23, 28).

Кадастровою зйомкою встановлено, що фактичні розміри, конфігурація,межі земельної ділянки ОСОБА_3 відповідають державному акту. Фактична площа земельної ділянки домоволодіння ОСОБА_3 0.0900 га, що відповідає площі, зазначеної в державному акті - 0.0900 га ( а.с.15,19). Ділянка кадастровий номер :02:002:0001 розташована у системі координат згідно з технічною документацією,зміни в межах земельної ділянки відсутні ( а.с.18-22).

Відступу від погоджених меж цих ділянок не встановлено і під час проведенні земельно-технічної експертизи, яка призначалася ухвалою суду від 14.05.2015 р ( а.с.87,99-107).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на необхідність зміни в межах між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідачки та встановлення їх у відповідності до норм ДБН є безпідставними. Межа земельної ділянки відповідно до державного акту на землю винесена в натурі і закріплена межовими знаками. Встановлювати, змінювати межі земельної ділянки не є компетенцією суду. Суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників і в предмет доказування за заявленим позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою входить питання чи порушила відповідачка встановлену межу.

Є помилковими і доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у позові про визначення порядку користування земельної ділянкою з тих підстав,що його визначено угодою сторін, суд, на думку апелянта, повинен був у резолютивній частині рішення вказати розміри земельних ділянок,їх межі, а також зазначити як сторони мають проходити до будинку,споруд та на вулицю.

У порядку визначеному ст. 88 ЗК України вирішуються спори про поділ земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності. Проте сторони є суміжними землекористувачами і на їх правовідносини ст.88 ЗК України не розповсюджується . В позові відмовлено з підстав недоведеності порушення прав ОСОБА_3, оскільки належними та допустими доказами не доведено факт порушення відповідачкою межі між земельними ділянками № 236 та № 238 по вул. К.Маркса у м. Пологи Запорізької області.

Що стосуються вимог про знищення кущів винограду, то судом встановлено, що при огляді земельної ділянки, насадження не були виявлені, вони знищені ОСОБА_4 до предявлення позову ( а.с.23,24). Ці обставини ОСОБА_3 визнав.

Щодо будь-яких споруд вимоги позивачем не заявлялися.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобовязує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що зазначена позивачем особа в якості відповідача порушує його права.

Оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів з боку ОСОБА_4 , чим не виконані вимоги ст.10 ЦПК України, суд обґрунтовано відмовив у позові.

Суд при ухваленні рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права .

Статтею 3 ЦК України передбачено, що справедливість, добросовісність та розумність є засадою цивільного законодавства. Цивільні правовідносини сторін мають відповідати загальним засадам цивільного законодавства.

Вирішення спору щодо цивільних прав і інтересів сторін у даних земельних правовідносинах відповідає засадам , встановленим ст.3 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: