17.02.2015 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Задорожної А.М.,
за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) 03.11.2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.
В обґрунтування позову зазначено, що 06.11.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем «DAEWOO» була скоєна ДТП. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Opel» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, відповідальність якого застрахована полісом №АА/5768219, який належить на праві власності ОСОБА_3 та автомобіль «Opel» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, відповідальність якого застрахована полісом №АА/2403619, який належить на праві власності ОСОБА_5
Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року.
Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «Opel», державний номерний знак НОМЕР_4, відповідно до висновку експерта складає 7318,49 грн., в тому числі 20%ПДВ.
За пошкоджений автомобіль «Opel», державний номерний знак НОМЕР_4, в зв'язку з настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_5 в розмірі 6098,74 грн., виходячи з наступного розрахунку: 7318,49 грн. - 1219,75 грн.
Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 1452,68 грн.
Листами МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але нажаль сума відшкодування сплачена не була.
Представник позивача МТСБУ адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та у разі неприбуття в судове засідання відповідача - ухвалити заочне рішення.
Належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача ОСОБА_1, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06.11.2011 року о 16.55 год. в м. Харків, по вул. Ак. Павлова, в районі Загородного в'їзду, рухався автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_1, який відповідно до дорожньої обстановки не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок чого автомобіль «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, здійснив послідуючий наїзд на автомобіль «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_4.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Частиною 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Власником автомобіля «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, яким на момент ДТП керував ОСОБА_2, є ОСОБА_3 Відповідальність застрахована полісом №АА/5768219.
Власником автомобіля «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, яким на момент ДТП керував ОСОБА_4, є ОСОБА_5 Відповідальність застрахована полісом №АА/2403619.
Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «Opel», державний номерний знак НОМЕР_4, відповідно до висновку експерта №439 від 11.11.2011 року складає 7318,49 грн., в тому числі 20%ПДВ.
На дату скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
16.01.2012 року ОСОБА_2, в порядку п. 35.1 ст. 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав заяву до МТСБУ з метою отримання грошового відшкодування.
06.03.2012 року ОСОБА_5, в порядку п. 35.1 ст. 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подала заяву до МТСБУ з метою отримання грошового відшкодування.
Відповідно до платіжного доручення №1735, 17 квітня 2012 року в рахунок відшкодування матеріальної шкоди МТСБУ було перераховано ОСОБА_5 6098,74 грн. (7318,49 грн.(сума визначена експертом) - 1219,75 грн. (20%ПДВ).
МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 1452,68 грн.
Листами МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, однак дані вимоги були проігноровані відповідачем.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 зазначеного Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 1191 ЦК України, відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, оскільки позивачем було сплачено на користь третіх осіб витрати щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП, спричиненої особою, відповідальність якої не була застрахована, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати.
Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 197, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 22, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Задорожна А.М.