Справа № 755/9711/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Марцинкевича В.А.

при секретарі Бовкун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,-

встановив:

13 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 06.08.1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї між сторонами було зареєстровано шлюб.

20.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує. Справу просила слухати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю. Справу просив слухати за його відсутності.

Судом встановлено, що 06.08.1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї між сторонами було зареєстровано шлюб.

20.03.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Неповнолітня дитина ОСОБА_3перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 185 той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.130, 174, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 185, 199, СК України,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 27.07.2000 народження щомісячно в розмірі 25 % з усіх видів заробітку починаючи з 13.05.2015 року і до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243, грн.. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: