У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи його тим, що 17 березня

2004 року ними до Шевченківського районного суду Харківської області було подано позовну заяву до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям належної їм квартири.

Ухвалами Шевченківського районного суду Харківської області їх позовна заява була залишена без руху, а згодом повернута як неподана.

Апеляційним судом Харківської області їх апеляційна скарга була задоволена, ухвала Шевченківського районного суду Харківської області про повернення позовної заяви як неподаної скасована, справа повернута до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

На ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 жовтня 2004 року ОСОБА_5 була подана касаційна скарга.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області, як суду касаційної інстанції, 24 травня 2007 року касаційна скарга була відхилена, ухвала апеляційного суду Харківської області від 7 жовтня 2004 року залишена без змін. Проте, після повернення до Шевченківського районного суду Харківської області справа була знищена працівниками канцелярії і до цього часу не розглянута. Вказані обставини стали відомі позивачам лише у 2012 році з відповіді Вищої ради юстиції України.

Такими неправомірними діями працівників Шевченківського районного суду Харківської області їм були спричинені суттєві душевні страждання та переживання у зв'язку з порушенням права на справедливий суд. Справа понад дев'ять років не розглянута судом, вони не отримали судовий захист їх прав перед відповідачем. Незаконними діями та бездіяльністю суду, їм спричинена моральна шкода.

Посилаючись на ст. 1173, ч. 6 ст. 1176 ЦК України позивачі просили стягнути з Шевченківського районного суду Харківської області на їх користь відшкодування моральної шкоди по 600 000 грн кожному в тримісячний термін з дня набрання чинності рішення суду; зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити заходи до безспірного списання коштів з відповідного рахунку державного бюджету на відшкодування позивачам моральної шкоди по 600 000 грн кожному завдану незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю Шевченківського районного суду Харківської області та їх працівниками в тримісячний термін з дня набрання чинності рішенням.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20 лютого 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року, рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 лютого 2015 рокускасовано та в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Не погодившись рішенням апеляційного суду Харківської області від

28 жовтня 2015 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просили скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та відмовляючи в задоволенні позовних вимог з інших підстав, обґрунтовано виходив із наступного.

Після касаційного розгляду справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернулась до Шевченківського районного суду Харківської області 30 жовтня 2007 року.

За твердженням Шевченківського районного суду Харківської області провадження у справі № 2-265/04 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди було закрито. Проте суд апеляційної інстанції вірно зазначав, що за відсутності ухвали суду про закриття провадження у справі зазначений факт не можна вважати встановленим, навіть за наявності відповідного запису у обліково-статистичній картці суду.

Разом із тим суд апеляційної інстанції вірно вказував, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не довели, що з 2005 року по 2012 рік вони цікавились розглядом справи за їх позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Після з'ясування факту знищення судової справи позивачі скористатися своїм процесуальним правом звернення до суду для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження не побажали.

Право звернутися до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження позивачам було роз'яснено у відповіді Вищої ради Юстиції України від 23 серпня 2012 року.

Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не позбавлені можливості порушувати питання про відновлення втраченого провадження, проте свідомо таким правом не користуються, суд апеляційної інстанції вірно вважав необґрунтованими доводи позивачів про те, що вони позбавлені доступу до правосуддя і цим їм спричинено моральної шкоди.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку що неможна вважати встановленою наявність причинного зв'язку між діями Шевченківського районного суду Харківської області та моральними стражданнями позивачів, на які вони посилаються, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи, на які посилається відповідач, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня

2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня

2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна