Провадження №2/359/1398/2015
Справа №359/3565/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарях судового засідання Гомолі О.А. , Пустовіт А.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділення №4 філії Київського головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, повернення майна, стягнення моральної шкоди та тлумачення змісту правочину

ВСТАНОВИВ:

До суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1 Свої вимоги обґрунтував тим, що 10 листопада 2014 року він прийшов до магазину «Технополіс 1», що знаходиться за адресою м.Бориспіль вул. Київський шлях, 2/6 вибрати комп'ютер, з наміром оплатити його 15-16 числа після отримання пенсії.

Продавець магазину сказав, що у магазина «Технополіс 1» з «Приват банком» існує договір, який дозволяє, для споживачів послуг «Приват банку», оплачувати товари магазину в кредит.

В підтвердження своїх слів, менеджер магазину запросив менеджера банку, який підтвердив, що дійсно у «Приватбанку» для своїх споживачів існує безоплатна послуга споживчого кредиту строком на 36 місяців.

Менеджер банку запропонував виписати чек на товар і дати йому для оформлення. Враховуючи, що банком надається кредит на товар ОСОБА_1 крім комп'ютера (4099,9грн) вибрав додатковий товар, на який у нього не вистачало наявних пенсійних коштів, а саме: програму андроїд платінум вартістю 1339,9 грн.; флешку 159,9грн.,установку антивірусної програми Касперського вартістю 109грн; сумку для нетбука 99,9грн. Всього на 5868,6 грн. Пенсія ОСОБА_1 становить 3600грн.

Через деякий час менеджер банку підійшов з документами і запропонував оплатити перший внесок 838,32 грн. та чек№451 щоб підтвердити підписом обов'язки по договору № 2721 від 10.11.2014 року . Сам вказаний договір для ознайомлення та підпису ОСОБА_1 банком не надавався,

Таким чином, згідно п.7 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» між позивачем та відповідачем здійснено укладання усного договору споживчого кредиту, що ч.2 ст.1055 ЦК України заборонено. Підтвердженням цього факту є чек «Прииватбанку» № 451 від 10.11.14р. на суму 5868,6 грн. від 10.11.14р. (дод.1), де ОСОБА_1, було надано доручення банку, на погашення щомісячної заборгованості, списувати наявні кошти з одної картки на іншу, в сумі 838,38 грн.

Проте уже з 11.01.2015 року банк почав знімати іншу, більшу (871,85грн.) суму його коштів.

12.02.15р., по телефону ОСОБА_1, звернувся до служби клієнтської підтримки банку із скаргою на безпідставне стягнення більших коштів. Скарга ОСОБА_1, оператором «Приват банку», була оформлена заявкою № 6870998 від 12.05.2015 року і була подана до технічного відділу. Менеджер технічної служби банку зателефонував ОСОБА_1 і повідомив , що надлишок стягнуто як оплату за використання кредиту.

ОСОБА_1 повідомив оператора технічного відділу, що йому надали безпроцентний споживчий кредит, а стягнення процентів у договорі не було передбачено і йому письмово не доводили про зміни в стягненні процентів.

Це підтверджується відсутністю підпису на письмовому повідомленні ОСОБА_1. про споживчий кредит. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі.

Нову Скаргу, названу Заявкою № 3403220 від 12.02.15р. було направлено до центрального офісу.

Оператор технічного відділу повідомив ОСОБА_1, що з ним зв'яжеться менеджер центрального офісу.

Не дочекавшись дзвінка (рішення) з офісу, 18.02.15р. ОСОБА_1 звернувся до керівника відділення № 4 «Приват банку» ОСОБА_3, що знаходиться в одному приміщенні з магазином «Технополіс -1», за адресою м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/6, із заявою про відкликання договору кредитування. Доказом цього є копія заяви .

Керівник відділення, пояснила, що спочатку необхідно здати товар до «Технополіса1». Представники Технополіса 1» товар не прийняли і відправили вирішувати питання до відділення банку.

Після повторного звернення, Керуюча відділення зв'язалась з центральним офісом і відмовилася приймати у ОСОБА_1 заяву про відкликання договору на споживчий кредит, посилаючись на те, що центральний офіс відмовляється її реєструвати. Підписати примірник заяви, про відмову її прийняття вона також відмовилася, пославшись, що це не входить в її функціональні обов'язки.

21.02.15р. з ОСОБА_1 зв'язався представник технічного відділу і повідомив, що надлишок коштів, стягнуті як проценти, будуть повернені. Проте до 13.03.15р. кошти не були повернуті і знаходилися в користуванні відповідача.

12.03.15р. до ОСОБА_1 прийшла СМС з повідомленням, що з його кредитної картки знову списали суму за березень місяць з урахуванням процентів (871,92грн.). Доказом є виписка із банку..

13.03.15р. ОСОБА_1 в четверте ( Заявка № 7161063 від 13.03.15р.), по телефону звернувся до служби клієнтської підтримки банку, де спілкувався з Іваном, який направив вказану заявку до технічного відділу.

Лише після 4-ї вказаної заяви прийшла на телефон ОСОБА_1 СМС про повернення коштів в сумі 67,01грн. за перші дві заявки, а за останні оплати(березень, квітень), суму 67,08грн. банк не повернув. Таким чином до цього часу ОСОБА_1 не відомо, за якими відсотками надається послуга банку, а враховуючи стягнення додаткових коштів (871,92 - 838,32 =33,6грн.) банк порушив умови усного договору.

Таким чином «Приват банк» в односторонньому порядку змінив умови укладеної угоди, так як протягом листопада та грудня оплата здійснювалася в сумі 838грн., що підтверджується виписками із банку про перерахування коштів.

11.04.15р. ОСОБА_1 знову отримав СМС з повідомленням, що з його рахунку списані кошт 871,92грн. за покупку 5868,6грн. тоді він прийняв рішення звернутись до суду за захистом своїх по прав.

В процесі розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог.

З урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог просив суд:

- стягнути з відповідача за безпідставно стягнуті по комісії кошти з позивача на його користь 155,28 грн. надмірно виплачені ним по споживчому кредиту.

- за порушення вимог закону стосовно розірвання угоди на споживчий кредит стягнути з відповідача на його користь 5868 грн.

- за порушення вимог закону про розірвання договору на споживчий кредит та неповернення споживачу коштів сплачених ОСОБА_1 згідно договору про надання споживчого кредиту понад установлений законом строк 30 днів стягнути з відповідача на його користь штраф ( 7% оплаченої суми ) за кожен день затримки понад 30 днів, що становить 36147 грн.

-за ненадання письмової інформації про споживчий кредит до укладення угоди 1751,58 грн.,стягнути з відповідача на його користь;

- на підставі нікчемності правочину повернути йому 5868,6 грн.

- ОСОБА_1 повернути 4-му відділенню КБ «Приватбанк» Нетубк «Леново» вартістю 4099,9 грн., програму «Андроїд Платинум» встановлену на нетбук «Леново» вартістю 1399,9 грн., флешку вартістю 159,9 грн., встановлену в нетбук антивірусну програму вартістю 109 грн., сумку для нетбука вартістю 99,9грн., а всього на 5868,8 грн.

- за порушення вимог закону про розірвання договору на споживчий кредит та неповернення споживачу коштів сплачених ОСОБА_1 згідно договору про надання споживчого кредиту понад установлений законом строк 7 днів стягнути з відповідача на його користь пеню ( 1% оплаченої суми ) за кожен день затримки понад 7 днів, що становить 6924,95 грн.

- моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

-розтлумачити зміст укладеного між позивачем та відповідачем правочину надання споживчого кредиту.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги, пославшись на обставини викладені в них, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, пославшись на їх безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, згідно фіскального чека №0030 від 10.11.2014 року в магазині Технополіс здійснено оплату товарів на суму 5868,60 грн(а.с.4).

Згідно чека від 10.11.2014 року ОСОБА_1 підтверджує зобовязання по договору 2721 від 10.11.2014 року і поручає банку встановити регулярний платіж з карти 5168…….2232 на погашення заборгованості по карті 2222……8065,кількість платежів 7, щомісячний платіж 838,38 грн., перший платіж 10.11.2014, останній платіж 10.05.2015 року (а.с.4).

На зворотній стороні 4 аркушу справи міститься виписка по картковому рахунку №642232 та 642232 без підпису та печатки відповідальної особи.

ОСОБА_1 написав заяву Голові правління ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору кредитування (а.с.5).

З виписки по картці /рахунку 642232 ОСОБА_1 надходжень 907,01 грн., а витрат 871,92 грн. (а.с.97).

24.06.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.70).

Згідно виписки основної карти 5168…..2232 за період з 23.08.2001 по 23.09.2015 року ОСОБА_1 вбачається, що10.11.2014 року та 10.12.2014 року були здійснені банківські операції, а саме списані 838,32 грн. та 838,38 грн., а 10.01.2015,.10.02.2015, 10.03.2015,10.04.2015,10.05.2015 року списувались платежі з врахуванням комісії 33,47 грн. по першому платежу і 33,54 грн. по інших (а.с.77-79).

Згідно ч.1 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

За п.7 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за:відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

За ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідача із проханням про надання йому інформації про товар, а йому було відмовлено в цьому.

З огляду на це, у задоволенні вимог позивача про стягнення 1751,58 грн. з відповідача на його користь слід відмовити.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивачем не надано суду доказів, що підтверджували б нікчемність укладеного ним правочину, як і не встановлено судом , а тому в задоволенні вимог позивача про повернення йому 5868,6 грн., а ОСОБА_1 повернути 4-му відділенню КБ «Приватбанк» Нетубк «Леново» вартістю 4099,9 грн., програму «Андроїд Платинум» встановлену на нетбук «Леново» вартістю 1399,9 грн., флешку вартістю 159,9 грн., встановлену в нетбук антивірусну програму вартістю 109 грн., сумку для нетбука вартістю 99,9грн., а всього на 5868,8 грн. слід відмовити

Вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 5868 грн. за порушення вимог закону стосовно розірвання угоди на споживчий кредит не підлягає до задоволенню, оскільки позивач не надав суду жодного належного і допустимого доказу , що підтвердив би порушення умов договору відповідачем. Крім того, його заява про розірвання договору (а.с.5). не зареєстрована в установі банку, а тому суд її оцінює критично та не бере до уваги.

З наведеної вище підстави суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів в розмірі 36147 грн. та 6924,95 грн.

В задоволенні позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки дана вимога не передбачена договором та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Статтею 213 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За таких обставин, суд приходить до висновку , що вимога позивача про тлумачення змісту правочину, не підлягає до задоволення, оскільки він не вчинявся в письмовій формі. А тлумачення усного правочину чинним законодавством не передбачено.

Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих по комісії коштів в сумі 155,28 грн. не підлягає до задоволення, оскільки позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження неправильності її розрахунку відповідачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку що в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.5,10,15,58-60,208,212-215,218,223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільського відділення №4 філії Київського головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, повернення майна, стягнення моральної шкоди та тлумачення змісту правочину залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.С. Чирка