Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1376/14-ц
Провадження № 2/321/8/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретареві Цапля Г.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Михайлівка справу за позовом ОСОБА_1 до Бурчацької селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Михайлівського районного суду з позовом до Бурчацької селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Зокрема відповідно до остаточних позовних вимог (від 02.12.2014 прийнятих до розгляду), позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

В якості обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3, яка постійно проживала у будинку АДРЕСА_1, що посвідчується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, від 31.08.1987 року, виданого Бурчатською селищною радою.

Факт родинних відносин померлої та позивача підтверджується свідоцтвом про народження останньої.

Державним нотаріусом на підставі ст.560 ЦК української РСР від 26.11.1988 року за № 2044, зареєстровано та видано свідоцтво про право на спадщину за законом у рівних долях, донькам спадкодавця, ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Спадок складався з глинобитного будинку площею 36 м.кв., літньої кухні, що знаходилися на колгоспній земельній ділянці.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5

Посилаючись на те, що первинна інвентаризація житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 не проводилася, право власності на житловий будинок не зареєстровано, а також на відсутність заперечень з боку відповідача, позивач просить визнати право власності на вказаний будинок.

Стороною позивача надані суду:

· Копія договору № 0517061 на користування електричною енергією ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1,

· Копія договору про надання послуг з постачання холодної води ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1,

· Копія податкового повідомлення про сплату земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1,

· Копії квитанцій по сплаті послуг з електрозабезпечення;

· Копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_6;

· Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1;

· Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7;

· Копія свідоцтва про право на спадок № 2044 від 26.11.1988 р.;

· Копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4;

· Копію відповіді БТІ № 181 від 28.04.2014;

· Копію відповіді Бурчатської сільської ради від 23.06.2014 за № 225;

· Довідку про вартість нерухомості від 14.07.2014;

· Відповідь завідуючого державного нотаріального архіву Кибальної Т.М.;

· Відповідь державного нотаріуса Лебідь О.А.

·

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали остаточні вимоги у повному обсязі й просили їх задовольнити, посилаючись на відсутність заперечень з боку відповідача, у якості доказу обґрунтованості своїх вимог, з числа наданих документів, послались лише на копію свідоцтва про право на спадок № 2044 від 26.11.1988 р, мотивуючи тим, що вказане свідоцтво підтверджує факт належності померлій буд.20 по вул Чкалова.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та повідомивши про відсутність заперечень проти позову.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_10 підтвердив проживання у будинку АДРЕСА_1 позивачки ОСОБА_1

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, серед яких заяви відповідача з повідомленням про відсутність заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

· відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

· відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1). Захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, с сімейних, трудових відносин, 3). інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства;

· відповідно до положень ст.16 ЦК України, кожній особі надається право звернутися до суду за захистом свого особистого порушеного немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ч.3 цієї ж статті суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу, тобто у разі відсутності порушеного права;

· відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи які беруть учать у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки;

· відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

· відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню;

· відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини;

· в судовому засіданні на підставі пояснень позивача та його представника встановлено, що в якості підстав задоволення позовних вимог позивач та її представник посилаються на наявність свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 26.11.1988 року зі змісту якого випливає право на спадкування на будинок АДРЕСА_1 хоча будинок під такою адресою або будь якою іншою у свідоцтві не значиться. Другою підставою для визнання права власності на будинок, відповідно до тверджень позивача та його представника є відсутність заперечень з боку відповідача. З вказаними доводами суд не може погодитись з наступних підстав: Відповідно до роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. На виконання вище викладеного, судом було направлено запит до нотаріальної контори та державного нотаріального архіву, на що 14.01.2015 за № 6/01-16 отримано відповідь нотаріуса про те, що за період з 03.01.2001 по 14.01.2015 спадкових справ після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 не зареєстровано. Відповідно до відповіді завідуючого державним нотаріальним архівом від 30.01.2015 за № 490/15-13х, в державному архіві зберігається свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 2044 після померлої ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1. При свідоцтві на право на спадщину зберігається довідка видана Бурчацькою Сільською радою народних депутатів Запорізької області від 29.01.1988 року за вихідним № 18 на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до якої ОСОБА_11 в селі Бурчак Михайлівського району Запорізької області на праві приватної власності належить житловий будинок. Точна адреса будинку, а саме номер та вулиця - відсутні. Вказана довідка видана для пред'явлення до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Згідно п.3.1. листа Вищого Спеціалізованого Суду, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. При з'ясуванні обставин встановлено, що за відсутності звернення позивача, нотаріусом не відмовлялось у реєстрації права власності на зазначений у свідоцтві будинок. Відсутність вказаної відмовиє підставою для відмови у задоволенні позову.

·

Питання стосовно судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись положеннями ЦК УРСР 1963 року, ЦК України 2003 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 88, 130, 208-209, 212-217 ЦПК України, роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», роз'ясненнямиВищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеними у листі від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13, -

В И Р І ШИ В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом - відмовити.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області О.Г. Мовчан