Справа № 2/489/1654 /15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 липня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Миколаївська міська рада, про вселення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про вселення їх до будинку АДРЕСА_1.

Позивачі вказують на те, що вони тривалий час зареєстровані у вказаному житловому будинку, а саме ОСОБА_1 з 21.09.1989 року, ОСОБА_2 з 21.04.2009 року.

Зазначений будинок перебуває на балансі КЖЕП ММР «Зоря».

Разом з ними у будинку зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_3, її чоловік - ОСОБА_5, онук відповідачки, опікуном якого вона є, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідачі перешкоджають їм у проживанні та користуванні спірним житлом: не допускають їх до спірного житла, змінили замки від вхідних дверей, постійно тримають відв'язаною собаку, просили суд вселити їх до вказаного будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Просив про його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та представник третьої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи судом повідомлені своєчасно і належним чином. Будь-яких пояснень чи заперечень на позов до суду не надходило.

За такого, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності цих осіб.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

У відповідності до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в п.п. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», право користування житловим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.

Згідно зі ст..ст.29, 310 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що будинок № 19 по пров. Праці в м. Миколаєві належить до комунальної власності міста та знаходиться на балансі КЖЕП «Зоря».

Згідно наявної у справі копії довідки КЖЕП ММР «Зоря» від 28.04.2015 року в будинку зареєстровані: відповідачі: ОСОБА_3 з 1973 року, її чоловік ОСОБА_6 з 1973 року, онук відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 з 2013 року, а також позивачі у справі: ОСОБА_1 з 1982 року, його син ОСОБА_2 з 2009 року.

Як слідує з матеріалів даної цивільної справи, між сторонами існують неприязні відносини, позивачі позбавлені можливості користуватися спірним будинком у зв'язку з перешкодами, які чинять їм відповідачі.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Як встановлено було вказаним рішенням суду від 20 травня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.06.2015 року, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не втратили право користування вказаним спірним будинком, були відсутні у цьому жилому приміщенні з поважних причин, інтерес до будинку не втрачали, іншого житла вони не мають.

За такого, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська