Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1644/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

14.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Напрюшкіній О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про повернення грошових коштів за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 травня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 травня 2015 року задоволено позовОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про повернення грошових коштів.

Суд стягнув з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договорами банківського вкладу: № SAMDN4366 ( вклад «Стандарт на 6 міс.») від 18.10.2013 року (рахунок № НОМЕР_1) - 530749 грн.; №SAMDN4325 ( вклад «Стандарт на 3 міс.» ) від 18.10.2013 року (рахунок НОМЕР_2) - 526915грн.; №SAMDNWFD200 (вклад «Стандарт») від 09.01.2014 року (рахунок № НОМЕР_3) - 344 590 грн., а всього - 1 402 254 грн., а також судовий збір в дохід держави у розмірі 3 654 грн.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

Правлінням Національного банку України було прийнято постанову від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно з п.5 вказаної постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Рішенням Центрального банку Російської Федерації №РН-33/І від 21.04.2014 року також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк».

Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: приміщень банку, терміналів, транспортних засобів тощо. У зв'язку з цим банк не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режимна тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

04.02.2014 року було прийнято Федеральний Закон №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та ( чи ) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». Метою цього закону є забезпечення захисту інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, що зареєстровані та ( чи ) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя станом на 16.03.2014р. У відповідності до ст. 4 цього Закону, Державна корпорація «Агентство з страхування вкладів» заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації цього Федерального закону, передає йому майно, видає щодо Агента розпорядчі акти та здійснює інші повноваження, що передбачені цим Федеральним законом. Вказане було підставами для придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав ( вимог ) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому статтями 7 та 9 Федерального закону від 02 квітня 2014 року №39-ФЗ. Згідно ст.7 Федерального Закону №39-ФЗ Банком Росії направлено на адресу АНО «ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО «ФЗВ» прав ( вимог ) по вкладам, що розміщені в структурних підрозділах банків. Таким чином, АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначено, а АНО «ФЗВ» взяв на себе зобов'язання здійснити компенсаційні виплати у тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» поза волею відповідача.

Враховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що він є неналежним відповідачем у справі.

Крім того, на думку банку, суд не звернув увагу на те, що вимоги позивачки не підтверджуються належними і допустимими доказами. Зокрема, судом не встановлено наявність коштів на рахунках позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника банку, Бистрова С.А., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивачки та її представника, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів важає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договіри банківського вкладу: № SAMDN4366 (вклад «Стандарт на 6 міс.» ) на суму 200 000 грн. строком на 6 місяців з виплатою 17% річних з відкриттям особового рахунку НОМЕР_4 (а.с.18) та №SAMDN4325 (вклад «Стандарт на 3 міс.») на суму 200 000 грн. строком на 3 місяці з виплатою 16% річних з відкриттям особового рахунку № НОМЕР_5 (а.с.12).

Додатковою угодою від 20 січня 2014 року строк дії договору №SAMDN4325 було продовжено до 18.04.2014 року із встановленням відсоткової ставки, що складає 17% річних (а.с.13).

30 жовтня 2013 року та 20 листопада 2013 року ОСОБА_2 було збільшено вклади за договором № SAMDN4366 на 150 000 грн. та 100 000 грн. (а.с.19); за договором № SAMDN4325 - на 50 000 грн. та 100 000 грн. (а.с.15).

09 січня 2014 року між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD200 (вклад «Стандарт») на суму 300 000 грн. строком дії 6 місяців з нарахуванням та виплатою на суму вкладу 18 % річних. Для зарахування коштів за цим договором банком відкрито для вкладника особовий рахунок № НОМЕР_3 (а.с.17).

Зазначені договори були оформлені у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: місто Ялта вулиця Васильєва № 19. Стороною договору вказано ПАТ КБ «ПриватБанк» з юридичною адресою: вулиця Набережна Перемоги №50 місто Дніпропетровськ.

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов?язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 , банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов?язаний надати клієнту під підпис (п.1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред?явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV " Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

На підтвердження факту укладення договорів банківського вкладу позивачка надала при розгляді справи в апеляційному суді примірники договорів, які були їй видані філією ПАТ КБ «ПриватБанк» в місті Ялті (а.с.188,191-192,196-197), а також квитанції про внесення коштів, виготовлених електронним способом на ламінованому папері з використанням логотипу ПАТ КБ «ПриватБанк», із зазначенням дати, прізвища та підпису касира, яка прийняла платіж (а.с.189,190,193-195). Внесення коштів за договором №SAMDNWFD200 від 09 січня 2014 року підтверджується текстом договору (а.с.196-197).

У п.17 договорів банківського вкладу вказано, що при укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису голови правління банку та відбитку печатки банку технічним друкованим засобом.

З пояснень представника банку вбачається, що видача ощадної книжки при укладенні договору банківського вкладу не передбачена.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не спростував належними і допустимими доказами вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка довела укладення з відповідачем договорів банківського вкладу і внесення коштів.

Не можна визнати обґрунтованими посилання банку в апеляційній скарзі як на підставу відмови у задоволенні позову на нормативно-правові акти Російської Федерації як держави, що здійснює окупацію АР Крим.

Припинення діяльності філії банку на тимчасово окупованій території АР Крим не впливає на обсяг зобов?язань банку, оскільки договори банківського вкладу були укладені з банком, а не з філією, яка відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України та ч. 4 ст. 64 ГК України не є юридичною особою. Покладення на філію банку відповідальності щодо неповернення грошових коштів за договорами банківського вкладу не ґрунтується на нормах Закону, зокрема ст. 95 ЦК України.

Відповідно до п. 2. 1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України №566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

В порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, а також вимог ч.2 ст.27, ст.ст.58-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачкою та відповідачем не укладались зазначені договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тощо.

Банк не спростував належними та допустимими доказами наявності депозитних зобов'язань перед позивачкою за вказаними договорами від 18 жовтня 2013 року та 09 січня 2014 року, не спростував відомостей про відкриття за такими договорами особових рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачкою на загальну суму 1 200 000 грн. (а.с.189,190,193,194,195,196).

По закінченню строку дії зазначених договорів ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами від 21.05.2014 року та 19.06.2014 року, в яких просила розірвати зазначені договори та виплатити належні їй суми вкладів та нараховані відсотки на її картковий рахунок (а.с.21,22).

На запити представника позивачки щодо причини невиплати ОСОБА_2 коштів за договорами банківських вкладів банк повідомив, що невиконання обов'язку щодо повернення коштів пов'язано з тим, що депозитні договори були оформлені у відділенні банку, що знаходилося на території АР Крим, яка на даний час є окупованою, у зв'язку з чим порушена робота банківської системи в регіоні, що призвело до виникнення загрози інтересам вкладників та інших кредиторів банків. Таким чином, в зв'язку з неможливістю здійснювати банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06.05.2014 року №260, згідно з якою (тимчасово до закінчення окупації) припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території (а.с.28-30).

З довідки Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.06.2014 року № 45822226 вбачається, що на особових рахунках ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 15.06.2014 року є такі рахунки: рахунок НОМЕР_6 - 476 195, 58 грн.; рахунок НОМЕР_7 - 480 029,64 грн.; рахунок НОМЕР_8 - 308 789,83 грн. (а.с. 11).

При визначенні суми коштів, які підлягають стягненню з банку на користь позивачки за договорами банківського вкладу, суд виходив з розрахунку заборгованості, наданого позивачкою, а саме: за договором банківського вкладу №SAMDN4366 (рахунок № НОМЕР_1) - 450 000 грн. (кошти, внесені на депозит) + 80749 грн. (відсотки за договором - 30 029 грн. (станом на 15.06.2014р.) + 50 720 грн. (450 000 х 17 % річних : 365 днів у році х 242 дня (з 16.06.2014р. по 03.03.2015 р.) = 530 749 грн.; за договором банківського вкладу № SAMDN4325 (рахунок НОМЕР_2) - 450 000 грн. (кошти, внесені на депозит) + 76 915 грн. (відсотки за договором - 26 195 грн. (станом на 15.06.2014р.) + 50 720 грн. (450 000 х 17 % річних : 365 днів у році х 242 дня (з 16.06.2014р. по 03.03.2015 р.) = 526 915 грн.; за договором банківського вкладу №SAMDNWFD200 (рахунок № НОМЕР_3) - 300 000 грн. (кошти, внесені на депозит) + 44 590 грн. (відсотки за договором - 8789 грн. (станом на 15.06.2014р.) + 35 801 грн. (300 000 х 18 % річних : 365 днів у році х 242 дня (з 16.06.2014р. по 03.03.2015 р.) = 344 590 грн., а всього 1 402 254 грн.

Цей розрахунок відповідає умовам договорів і наданим доказам про внесення коштів, не спростований банком, тому колегія суддів вважає його правильним.

Рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді