Номер провадження: 22-ц/785/7135/15
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П.,

Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року, -

встановила:
01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання останнього укласти з ним договір про надання послуг з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення; договір про користування електричною енергією; зобов`язати відповідача скасувати нараховану позивачу заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 21473,85 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що за ним було закріплено як за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 житлові кімнати АДРЕСА_1 , у військовому містечку № НОМЕР_2 . 11 грудня 2010 року підполковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за частиною шостою, пунктом «б» (за станом здоров`я). Під час звільнення з військової служби та розрахунку (26 грудня 2010 року) позивачем було погашено всю заборгованість за користування комунальними послугами за час проживання у вказаному гуртожитку. Після звільнення зі Збройних Сил України іншим житлом поза межами військового містечка ОСОБА_1 забезпечений не був, тому і на даний час разом із сім`єю проживає на території військової частини НОМЕР_1 у кімнатах №3, 4 у гуртожитку №1 військового містечка № НОМЕР_2 . Станом на 14 листопада 2013 року на основі даних військової частини НОМЕР_1 за ОСОБА_1 значтиься заборгованість за спожиті комунальні послуги з тепло-, водо-, та електропостачання в розмірі 21473,85 грн. Позивач вважає, що вказана сума нарахована неправомірно, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Оплату за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 здійснював безпосередньо до каси у військовому містечку за адресою проживання. Однак, в певний час ОСОБА_1 та іншими мешканцями військового містечка було звернуто увагу на факт незрозумілих підстав нарахування оплати за житлово-комунальні послуги з боку в/ч НОМЕР_1 . Були зроблені неодноразові спроби з`ясувати, як саме розраховують оплату за комунальні послуги. На зборах, які проводились за ініціативою та участю командування в/ч НОМЕР_1 та представників командування Південного округу, представників КЕВ м. Одеса, мешканцями військового містечка, зокрема, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося надати калькуляцію щодо утворення сум нарахувань за житлово-комунальні послуги, також ОСОБА_1 звертався з проханнями укласти договори на їх постачання. Однак, військова частина НОМЕР_1 вказані прохання не задовольнила, без пояснення позивачеві причин відмови. Крім того, мешканцями військового містечка висувалося прохання до командування надати банківські реквізити для можливості безготівкового розрахунку. Однак, командування військової частини НОМЕР_1 ігнорувало ці прохання або відповідало відмовами та неможливістю відкриття рахунку. Відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем, чіткого розуміння цін, тарифів, розрахунку оплати житлово-комунальних послуг є незаконним. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений прямий обов`язок виконавця та споживача житлово-комунальних послуг укласти відповідні договори про надання таких послуг згідно з типовим договором, тобто між ОСОБА_1 , як наймачем приміщення та відповідачем як балансоутримувачем даного приміщення мали бути укладені відповідні договори в порядку встановленому законодавством України. Однак, всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» жодного договору про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не існує. Тобто, про жодну заборгованість за відсутності договірних відносин мова іти не може.
В той самий час з 2011 року плата за проживання в кімнаті гуртожитку військової частини (житлово-комунальні послуги) неодноразово збільшувалась без будь-якого обґрунтування; повідомлення про нарахування такої плати, що надсилаються відповідачем не відповідають вимогам ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; повідомити позивача про розмір тарифів та складові частини послуг, що надаються, відповідач відмовляється.
Крім того, у квитанціях, згідно яких приймає оплату бухгалтерія військової частини не вказано за які саме послуги вона здійснює, за який їх об`єм, не вказується і вартість кожного з виду комунальних послуг. Відповідач вимог статей 31, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не дотримується, і не надає жодних розрахунків на підтвердження обґрунтованості нарахованого позивачу боргу, розміру тарифів, з яких виходив відповідач при наданні послуг та обрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги. Внаслідок зазначеного нарахування оплати за житлово-комунальні послуги позивачу з боку відповідача не відповідають встановленим у державі тарифам. Представниками в/ч НОМЕР_1 постійно наголошується, що тарифи на комунальні послуги для мешканців військового містечка № НОМЕР_2 , зокрема, і для ОСОБА_1 встановлені як для промислового підприємства, так як статусу житлового приміщення не має жодна будівля на території військового містечка № НОМЕР_2 . Проте, відповідно до рахунку-фактури №16/1 та Акту про використану електроенергію можна зробити висновок, що для гуртожитку в якому проживає ОСОБА_1 електроенергія надається як для населення за загальним обліком з електроплитами та або/ електроопаленням кл. 2. по вартості - за 1 КВт/год 0,23 коп. (на лютий 2013 року). Таким чином, тариф на основі якого представники військової частини розраховують суми оплати за електроенергію перевищує той, який встановлений для військової частини НОМЕР_1 ВАТ «Одесаобленерго», а розрахунки щодо оплати електроенергії є невірними, а тому незаконними. Крім того, приміщення, в яких проживає позивач обладнані лічильниками електричної енергії, які були перевірені та опломбовані працівниками КЕВ м. Одеса, що надає можливість проводити індивідуальні нарахування плати за спожиту електроенергію. Однак, відповідач жодного разу не врахував показники лічильників під час нарахування платні, та надати інформацію позивачу про кількість спожитої електроенергії та суму нарахованої плати не може. Нарахування оплати за комунальні послуги відповідач здійснює безпідставно, без урахування, взагалі будь-яких тарифів та обсягу спожитих послуг.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 укласти з позивачем договір про надання послуг з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення та договір про користування електроенергією.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 скасувати нараховану ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 21473,85 грн.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу у якій просять рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що між позивачем та відповідачем договори про надання житлово-комунальних послуг не укладалися і на цій підставі дійшов висновку, що за відсутності договірних відносин заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг не може нараховуватись.

Виходячи з того, що відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, районний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача укласти з позивачем договори на надання комунальних послуг з центрального опалення, холодного і гарячого водопостачання і водовідведення, користування електроенергією.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки вони не повною мірою відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи у частині звільнення позивача від обов`язку сплатити заборгованість за надані комунальні послуги, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції у цій частині скасовує і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судова колегія погоджується з висновками районного суду у частині зобов`язання відповідача укласти з позивачем договори про надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 20 Закону визначено, що споживач зобов`язаний укладати такий договір, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти зі споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання його умов його виконання згідно з типовим договором.

Позивач стверджував, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою укласти з ним договір про надання житлово-комунальних послуг, однак такі договори з ним укладені не були.

Оскільки згідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок укладення таких договорів покладено на виконавця житлово-комунальних послуг, то судова колегія вважає висновок районного суду про зобов`язання відповідача укласти з позивачем договори про надання житлово-комунальних послуг, обґрунтованим, а рішення у цій частині таким, що відповідає вимогам закону.

У частині скасування нарахованої позивачеві заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 21473 грн 85 коп., рішення суду підлягає скасуванню як таке, що не відповідає вимогам закону.

Так судом встановлено, що позивач проживає на території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , де користується кімнатами АДРЕСА_1 .

Позивач споживає житлово-комунальні послуги: гаряче і холодне водопостачання, водовідведення, електропостачання, опалення, однак вартість спожитих житлово-комунальних послуг не оплачує, мотивуючи це тим, що з ним відповідач не уклав договори на постачання житлово-комунальних послуг.

Оскільки позивач споживає житлово-комунальні послуги, то незалежно від наявності чи відсутності договорів з ним про надання житлово-комунальних послуг він повинен оплатити їхню вартість згідно до діючих тарифів на дані види послуг, тому на думку судової колегії підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги відсутні, а відповідно рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Керуючись: ст. 304; п. 3 ч. 1 ст. 307;п.п. 3,4 ст. 309; 316; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року змінити. Скасувати його в частині звільнення ОСОБА_1 від оплати боргу за житлово-комунальні послуги у сумі 21473 грн. 85 коп. ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

С.П.Гайворонський