АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Контракт» - Бауліна Артема Олеговича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

УСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 140 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що 15 лютого 2012 року між сторонами у справі укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до умов якого ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 80 000 гривень, з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 лютого 2014 року. 28 лютого 2012 року ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 60 000 гривень з терміном повернення до 28 лютого 2013 року, що підтверджується розпискою від 28 лютого 2012 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором позики від 15 лютого 2012 року, цього ж дня між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Відповідно до умов вказаного вище договору застави, останнім забезпечено вимоги ОСОБА_2, що випливають з договору позики від 15 лютого 2012 року, шляхом переданням ОСОБА_4 в заставу транспортного засобу марки «Тайота», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

У судовому засіданні сторони зробили спільну заяву та надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Унікальний номер справи: 752/9899/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3895/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2014 року визнано мирову угоду, укладену 16 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою:

ОСОБА_3 визнає заборгованість у розмірі 140 000 гривень, що існує перед ОСОБА_2 за укладеним договором позики від 15 лютого 2012 року та розпискою від 28 лютого 2012 року.

ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу в сумі 140 000,00 грн. передає належне йому на праві власності заставне рухоме майно - автомобіль марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, за договором застави транспортного засобу від 15 лютого 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_5, укладеним між сторонами у справі, у власність ОСОБА_2.

ОСОБА_2, враховуючи ринкову вартість заставного рухомого майна автомобіля марки «Тойота Камрі», державний номерний знак , НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, приймає в рахунок погашення боргу в сумі 140 000 гривень від ОСОБА_3 у власність вказаний вище автомобіль, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданий ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві.

ОСОБА_3 зобов'язується на підставі даної мирової угоди здійснити всі необхідні дії по переоформленню автомобіля марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5 на ОСОБА_2 за власний рахунок протягом одного місяця з дня затвердження даної мирової угоди.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, - закрито.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ТОВ «Юг-Контракт» - Баулін А.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2014 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як з відповідачів, що ввели суд в оману щодо відсутності обтяження на спірний автомобіль, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Контракт» суму судового збору у розмірі 122 грн.00 коп., сплачену за подання апеляційної скарги.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Посилається, що оскаржуваною ухвалою не застосовано Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон), який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. При цьому, суд першої інстанції досліджував докази, що свідчать про існування обтяжень, як зареєстрованих так і не зареєстрованих (договір застави між позивачем та відповідачем, посвідчений нотаріусом).

Зазначає, що судом було вирішено питання про відчуження майна боржника, а саме, транспортного засобу Toyota Camry 2.4, державний реєстраційний №АА5643МА, на яке накладено арешт в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6, при цьому права апелянта, як стягувача, є порушеними.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що за умовами мирової угоди, відповідач ОСОБА_4 визнав заборгованість у розмірі 140 000 гривень, що існує перед ОСОБА_2 за укладеним договором позики від 15 лютого 2012 року та розпискою від 28 лютого 2012 року, та в рахунок погашення вказаного боргу передає належне йому на праві власності заставне рухоме майно - автомобіль марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1.

Також судом першої інстанції встановлено, що у судовому засіданні сторони підтвердили, що укладення даної мирової угоди не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також, що мирова угода вчинена в інтересах обох сторін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, укладена 29 липня 2014 року між сторонами у справі, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, у відповідності до вимог ст. 175, п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 175 ЦК України, мирова угода сторін угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву.

Колегія суддів зазначає, що разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 175 ЦК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, перед постановленням ухвали про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції повинен був перевірити, чи умови мирової угоди відповідають вимогам закону та чи не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року встановлено, що 15 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 кошти в сумі 80 000 грн., які зобов'язувався повернути не пізніше 15.02.2014 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 15.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 даного договору в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 передає у заставу автомобіль марки Тоуоtа Саmrу, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-6 УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 21.01.2012 року, предмет застави сторонами оцінюється у 120 000 грн.

21.02.2012 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про те, що автомобіль марки Тоуоtа Саmrу, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, перебуває під заставою на підставі договору застави транспортного засобу від 15.02.2012 р., обтяжувачем є ОСОБА_2.

Судом також встановлено, що в січні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юг Контракт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 500 060,18 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2012 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг Контракт» до фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 про стягнення 500 060.18 грн. було задоволено. Стягнуто з особи- підприємця ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг Контракт» заборгованість в сумі 500 060,18 грн. та 10 001,20 грн. судового збору.

06.04.2012 р. на підставі вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення №5011-14/843-2012.

11.05.2012 р. головним державним виконавцем Відділу державної виконавчому і служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг Контракт» боргу в сумі 510061,38 грн. (ВП НОМЕР_6).

26 липня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про розшук майна боржника - ОСОБА_3, а саме: автомобіля SubaruForester, державний номер НОМЕР_3; ToyotaCamry, державний номер НОМЕР_1 (ВП НОМЕР_6).

Цього ж дня, 26 липня 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП НОМЕР_6).

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві та ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль ToyotaCamry, державний номер НОМЕР_1 та звільнення його з-під арешту.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.01.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22.05.2013 року, ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві та ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль ToyotaCamry, державний номер НОМЕР_1 та звільнення його з-під арешту відмовлено.

У зв'язку з цим, в лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, треті особи: ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юг Контракт» про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи позовні вимоги тим, що головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві накладено арешт на автомобіль ToyotaCamry, державний номер НОМЕР_1, який є предметом забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 по договору позики від 15 лютого 2012 p., на підставі договору застави від 15 лютого 2012 року.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні вказаних позовних вимог, суд 1-ї інстанції виходив з положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та посилався на те, що право позивача публічним обтяженням та арештом, накладеним державним виконавцем на автомобіль Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 не порушуються, як наслідок, відсутні правові підстави для звільнення спірного майно з під арешту.

Таким чином, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва залишено без змін, оскільки такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що всилу існування наказу №5011-14/843-2012 від 06.04.2012 р., що виданий Господарським судом міста Києва, з приводу стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЮГ-Контракт» боргу в сумі 510 061,38 грн., затвердження Голосіївським районним судом м. Києва мирової угоди порушує права ТОВ «ЮГ-Контракт», як належного стягувача.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються до уваги, оскільки апелянтом надано належних та допустимих доказів на їх обґрунтування.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції у цій справі, як постановлену з порушенням норм процесуального права, слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, відповідно підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Юг-Контракт» кошти, сплачені за подання апеляційної скарги у розмірі 122 грн. 00 коп, тобто у розмірі 66 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315 та 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Контракт» -Бауліна Артема Олеговича - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2014 року - скасувати, справу направити до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) та ОСОБА_3 (03022, АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Контракт»(04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 1, ідентифікаційний код 31841298) суму судового збору у розмірі 66 (шістдесят шість) грн. 00 коп. з кожного.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: