АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2143/15 Головуючий 1 інстанції - Аркатова К.В.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.,

при секретарі - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року

по справі за позовом ТОВ «Квартал 1» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року позов ТОВ «Квартал 1» задоволено частково. Вирішено Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Квартал 1» заборгованість за надані послуги за договором: 36000 грн. - суму основного боргу, 10800 грн. - штраф, а всього 46800 грн. та судові витрати у розмірі 480,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що відповідач не укладав договір з позивачем, суд безпідставно не взяв до уваги доводи відповідача.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Судом встановлено, що між ТОВ «Квартал 1» і ОСОБА_2 26.05.2013 р. було укладено договір про надання послуг, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу послугу по пошуку нерухомості для придбання у власність відповідача, а останній зобов'язався оплатити вказану послугу.

У п.6 договору «оглянуті об'єкти нерухомості» серед інших оглянутих вказана і кв. АДРЕСА_2 та зазначена дата огляду цієї квартири 05.06.2013 р. У цьому ж п.6 вказана заявлена вартість даної квартири у розмірі 720 000 грн. і зазначено вартість послуг виконавця у розмірі 36 000 грн. Даний п.6 договору власноручно підписано відповідачем ОСОБА_2 Відтак згідно з п.3.2 договору у відповідача ОСОБА_2 по відношенню до позивача виникли зобов'язання по оплаті наданих йому послуг.

Згідно п.3.4 договору про надання послуг, вартість послуг складає 5% від заявленої вартості об'єкту нерухомості, визначеної у п. 6 договору. Згідно п.4.3 у випадку несвоєчасної оплати послуг відповідач зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 30% від вартості послуг позивача. З урахуванням вартості послуг розмір штрафу у даному випадку складає 10 800 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із п. 6 договору вбачається, що 05.06.2013 р. сторонами договору було здійснено огляд квартири АДРЕСА_2, про що у вказаному пункті договору ОСОБА_2 вчинив особистий підпис.

Приналежність йому підписів у договорі ОСОБА_2 фактично не оспорює. Втім представник відповідача наполягає, що ОСОБА_2 підписав лише пустий незаповнений бланк договору, тому вважає, що договір, як такий, ОСОБА_2 не підписував. Однак належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відповідач не надав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2013 року ОСОБА_2 придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 і згідно з довідкою адресно-довідкового бюро УМВС України у Харківській області зареєструвався в ній з 19.07.2013 р.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, оплату послуг позивача у передбачений законом строк не здійснив.

Із вимогами про визнання договору недійсним ОСОБА_2 не звертався.

Судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_3, який підтвердив факт укладення договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 влітку 2013 року, також повідомив про звернення до іншого агентства нерухомості за допомогою у продажі квартири, але при цьому письмового договору не укладав.

Відповідач посилається на відсутність експертної оцінки квартири, вважає суму стягнення необгрунтованою, проте оглядом оригіналу договору від 26.05.2013 р. в суді апеляційної інстанції встановлено, що за змістом п. 3.4. договору вартість послуг позивача визначена у відсотковому відношенні не від дійсної вартості квартири, а від заявленої вартості об'єкту нерухомості, визначеної у п. 6 договору.

Той факт, що договір від 26.05.2013 р. виконано на бланку ТОВ "Квартал" не спростовує висновків суду про наявність договірних відносин між сторонами, оскільки за змістом договору стороною Виконавцем послуг зазначений саме ТОВ "Квартал-1", договір укладений та підписаний директором ТОВ "Квартал-1".

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -