Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/395/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М.
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Мурашка С.І.

Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом міського голови міста Олександрії ОСОБА_3 до приватного підприємства «Термінал» та редактора інформаційно-розважального щотижневика газета «Городской курьер» ОСОБА_4 про захист ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, заборону видання інформаційно-розважального щотижневика, за апеляційною скаргою приватного підприємства «Термінал» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року міський голова міста Олександрії ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Термінал» та редактора інформаційно-розважального щотижневика газета «Городской курьер» ОСОБА_4 про захист ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, заборону видання інформаційно-розважального щотижневика.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в інформаційно-розважальному щотижневику газета «Городской курьер» НОМЕР_1 на першій сторінці відповідачі розповсюдили недостовірну та таку, що не відповідає дійсності, інформацію, а саме - надруковано його фото із зазначенням його прізвища та ініціалів під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Посилаючись на те, що зазначена інформація не відповідає дійсності, є безпідставною та голослівною, носить вкрай негативний, наклепницький характер, складає враження, нібито він особисто винний у пролитті крові, направлена на розпалювання суспільної ворожнечі, позивач просив суд визнати її недостовірною та такою, що не відповідає дійсності; зобов'язати засновника газети - ПП «Термінал» і редактора ОСОБА_4 на наступний день після набрання рішенням суду законної сили опублікувати спростування тим же шрифтом в тому ж місці, що і спірна інформація, під рубрикою «Спростування»; заборонити видання інформаційно-розважального щотижневика газета «Городской курьер».

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Суд визнав недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, інформацію, яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 в інформаційно-розважальному щотижневику газета «Городской курьер» НОМЕР_1 на першій сторінці з розміщенням фото позивача під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2», і зобов'язав відповідачів після набрання рішенням законної сили опублікувати спростування.

У задоволенні позовних вимог про заборону видання інформаційно-розважального щотижневика газета «Городской курьер» суд відмовив.

У апеляційній скарзі ПП «Термінал», посилаючись на невідповідність рішення суду в частині, в якій позов задоволено, обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в цій частині а також в частині відшкодування судових витрат скасувати.

Позивач і відповідач ОСОБА_4 рішення суду не оскаржили.

Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач ОСОБА_4 повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, в судове засідання не з'явилися, причину неявки не повідомили.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності позивача і відповідача ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПП «Термінал» Дьорка А.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах а також обгрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація, опублікована в газеті «Городской курьер» НОМЕР_1, спростування якої вимагає позивач, є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Висловлювання відповідачем ОСОБА_4 своєї позиції в статті є фактичними твердженнями, а не судженнями з точки зору сприймання ним цих подій із застосуванням мовних засобів, які свідчать про те, що розповсюджена інформація не є оціночним судженням, вона носить негативний характер саме відносно позивача, чим принижує його ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим, таким, що не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Встановлено, що позивач є міським головою міста Олександрія Кіровоградської області.

23 січня 2014 року депутати Олександрійської міської ради Кіровоградської області зібралися на позачергове пленарне засідання, щоб висловити власну позицію стосовно суспільно-політичної ситуації в Україні, зокрема, подій в місті Києві 19 січня 2014 року, яка склалася після прийняття Верховною Радою України законів 16 січня 2014 року.

Рішенням 71-ї позачергової сесії міської ради було прийнято звернення депутатів міської ради до колишнього Президента України ОСОБА_6, центральних органів влади, політичних сил та громадськості щодо необхідності забезпечення стабільної суспільно-політичної ситуації в країні.

У цьому зверненні, зокрема, вказується, що події, які відбувалися в Києві, вийшли за рамки закону. Учасників цих заворушень не можна назвати мирними протестувальниками й мітингувальниками. Це - злочинці, які повинні відповісти за свої дії. Тому депутати вимагають прийняття жорстких та рішучих заходів, які сприятимуть відновленню в державі порядку і законності, миру, злагоди та громадського спокою. Нове законодавство, що посилює покарання за протиправні дії, має бути застосоване.

Свою причетність до прийняття вказаного звернення як міського голови, який відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» очолює виконавчий комітет міської ради і головує на її засіданнях, позивач не заперечує.

Зміст цього звернення позивач розцінює як заклик до відновлення в державі порядку і законності.

Між тим, редактор газети «Городской курьер» ОСОБА_4 сприйняв вказане звернення депутатів як заклик до придушення мирного протесту громадян України проти свавілля влади, що фактично мало місце в місті Києві в лютому 2014 року і призвело до численних жертв.

Своє ставлення до цього звернення ОСОБА_4, як редактор газети і депутат Олександрійської міської ради, висловив в публікації «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка також розміщена на першій сторінці того ж випуску газети поряд з фотографіями позивача і ще трьох депутатів міської ради під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2».

В інших випусках газети під тим же заголовком розміщені фотографії інших депутатів міської ради, які 23 січня 2014 року голосували за вказане звернення.

Заголовок, під яким розміщені фотографії міського голови і депутатів, слід сприймати в контексті з публікацією редактора газети ОСОБА_4 «ІНФОРМАЦІЯ_3», з якої вбачається, які саме дії позивача і депутатів автор публікації оцінює як голосування за кровопролиття.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі статтею 47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

При цьому преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань, так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Лінгенс проти Австрії" та "Українська прес-група" проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

У порушення зазначених вимог національного і міжнародного законодавства та практики Європейського суду з прав людини суд першої інстанції зобов'язав відповідачів спростувати публікацію, яка є оціночним судженням.

Оціночність судження публікації «ІНФОРМАЦІЯ_2» підтверджується тим, що сторони по різному сприймають і оцінюють як події, про які зазначено у зверненні депутатів міської ради від 23 січня 2014 року, так і зміст самого звернення.

Зміст оспорюваного висловлювання свідчить про відсутність твердження про факти і вказує на те, що по суті воно є оціночним судженням.

Оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

За таких обставин, виходячи з положень п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню, в частині, в якій позовні вимоги задоволено, та в частині відшкодування судових витрат у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України позивач має відшкодувати на користь ПП «Термінал» судові витрати в розмірі 121,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Термінал» задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року скасувати в частині, в якій позов міського голови міста Олександрії ОСОБА_3 до приватного підприємства «Термінал» та редактора інформаційно-розважального щотижневика газета «Городской курьер» ОСОБА_4 про захист ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію задоволено, а також в частині відшкодування на користь ОСОБА_3 судових витрат.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову міського голови міста Олександрії ОСОБА_3 до приватного підприємства «Термінал» та редактора інформаційно-розважального щотижневика газета «Городской курьер» ОСОБА_4 про захист ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного підприємства «Термінал» 121 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді