Справа № 352/759/13-ц
Провадження № 2/352/12/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк - Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування домоволодіння не дійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання договору дарування домоволодіння не дійсним. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що в її батька, ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від виданого 01.02. 2002 року, перебувало у власності домоволодіння по АДРЕСА_1. Дане домоволодіння складалось з житлового будинку-А, сараїв-Б,Г, вбиральні-г, огорожі-N1. Починаючи з 2000 року батько зловживав спиртними напоями, не турбувався про сім'ю, а тому в 2007 році її мама, ОСОБА_4, розірвала з ним шлюбні відносини. В подальшому внаслідок зловживання спиртними напоями у батька розвинулось ряд тяжких недугів, таких як цироз печінки, розсіяний склероз, церебрально-спінальна форма, внаслідок чого в 2008 році батька було визнано інвалідом 3 групи. ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер. Після смерті батька вона почала збирати документи для оформлення спадкових прав, однак з'ясувалося, що перед смертю, а саме 15.10.2010 року батько згадане домоволодіння подарував відповідачці по справі, внаслідок чого вона та її брат, ОСОБА_5, залишились без житла. Вважає, що укладаючи договір дарування домоволодіння з відповідачкою, батько не розумів значення своїх дій, оскільки внаслідок захворювання на тяжкі недуги у останнього паморочилось у голові, його вимова була не чіткою, проявлялась часткова втрата пам'яті, неадекватність та інші симптоми, які пов'язані з вищенаведеним діагнозом. Про те що, батько уклав договір дарування домоволодіння і при цьому не розумів значення своїх дій свідчить і захворювання на тяжкий недуг, який вражає центральну нервову систему, укладення договору дарування саме за п»ять місяців до смерті. Вважає, що відповідачка по справі скористалась тяжким станом батька у власних цілях. Відповідно за захистом порушеного права вимушена звернутись до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що ОСОБА_3 являвся її двоюрідним братом. Останній дійсно хворів на тяжкі хвороби і потребував стороннього догляду та опіки. Позивачка, його дочка, взагалі не допомагала батькові, а вона, як найближча родичка опікувалася ним та надавала всебічну допомогу. Захворювання ОСОБА_3 не впливало на його здатність усвідомлювати значення своїй дій та вчинків, оскільки він не був психічно хворим. А тому, ОСОБА_3 з власної волі подарував їй домоволодіння по АДРЕСА_1.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позо підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у власності батька позивачки, ОСОБА_3, заходилося домоволодіння по АДРЕСА_1. 15.10.2010 року останній, згідно договору дарування, подарував відповідачці по справі дане будинковолодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Актом амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 374 від 27 листопада по 01 грудня 2014 року, яку провела експертна комісія, встановлено, що ОСОБА_3 страждав стійким хронічним психічним розладом - деменцією змішаного ґенезу (токсичного, судинного). Зазначене захворювання позбавляло ОСОБА_3 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент укладення договору дарування домоволодіння по АДРЕСА_1 від 15.10.2010 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 215, 216, 225 ЦК України та керуючись ст. ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування домоволодіння не дійсним - задоволити.

Визнати договір дарування домоволодіння по АДРЕСА_1, укладений 15.10.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Струтинський Р.Р.