У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мартинюка В.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ‒ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором № 006-Р/008725, укладеним 19 червня 2008 року між сторонами, за умовами якого банк відкрив клієнту (відповідачу) картковий рахунок та надав платіжну картку № VISA ELECTRON НОМЕР_1 строком на 3 роки та строк її дії закінчується зі спливом місяця та року зазначеного на картці. 24 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Фінанси та Кредит») та відповідачем укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №14-11/08, відповідно до умов якого останньому було відкрито під зазначену вище картку VISA ELECTRON НОМЕР_1 кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 12 тис. грн зі сплатою процентів за використання кредитними ресурсами в розмірі 22% річних з кінцевим терміном повернення в строк до 23 квітня 2010 року. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 68 808,52 грн, яка складається з простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 28 563,59 грн, пені в сумі 40 244,93 грн за період з 25 жовтня 2012 року до 25 січня 2013 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Фінанси та Кредит» 12 тис. грн пені та 243,60 грн судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 червня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено договір № № 006-Р/008725, за умовами якого банк відкрив клієнту (відповідачу) картковий рахунок та надав платіжну картку № VISA ELECTRON НОМЕР_1 строком на 3 роки та строк її дії закінчується зі спливом місяця та року зазначеного на картці.

24 червня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-11/08, відповідно до умов якого останньому було відкрито під зазначену вище БПК № VISA ELECTRON НОМЕР_1 кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 12 тис. грн зі сплатою процентів за використання кредитними ресурсами в розмірі 22% річних з кінцевим терміном повернення в строк до 23 квітня 2010 року (а.с. 7-10).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2011 року (а.с. 17-19) позов ПАТ «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі філії «ЦРУ» ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість за тілом кредиту в сумі 11 947,62 грн, заборгованість по нарахованим процентам в сумі 5 тис. грн, заборгованість по комісії в сумі 10 грн.

Рішенням колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2011 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2011 року в частині стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної ліні № 14-11/08 від 24 червня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 14-11/08 від 24 червня 2008 року на загальну суму 26 408,87 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1 Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем рішення суду виконано в повному обсязі, про що свідчать квитанції від 06 червня 2012 року, 20 липня 2012 року, 16 жовтня 2012 року, 30 січня 2013 року, 08 лютого 2013 року (а.с. 57-59)

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, вірно визначився з характером спірних правовідносин, встановив фактичні обставини справи у повному обсязі, надав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, нарахованої позивачем за період з 23 листопада 2012 року до 25 січня 2013 року. При цьому суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення пені застосував до цих правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір пені за прострочення повернених кредитних кошті до 12 тис. грн.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов вірного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи касаційної скарги відповідача щодо відсутності належних доказів, які дають підстави для нарахування на користь банку пені та застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, спростовуються матеріалами справи, а також зміст оскаржуваних судових рішень, не дає підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук