Справа № 363/2628/14 Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/468/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов
Категорія 40 05.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Верланова С.М.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2014 року у справі за позовом Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне училище», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Міністерство освіти і науки України про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Позивачі в червні 2014 року звернулись із позовом до ОСОБА_6 про визнання недостовірної інформації, викладеної в зверненні до Міністерства освіти і науки України від 24.04.2014 року , в якому поширено недостовірну інформацію стосовно позивачів а саме:

- в абзаці 2 сторінки 1 : „ За час моєї роботи в училищі.... нагороджений годинником Міністра освіти. Був членом журі обласного конкурсу з 2009 р. по 2013 рік ",

- в абзаці 4 сторінки 1, абзаці 1 сторінки 2: „Перед звільненням майстра в/н ОСОБА_7 , я з майстрами в/н приходили га прийом до директора , просили не звільніти його. Ми всі були проти звільнення , але директор заявив , що у нього хватить сил і зв'язків для того , щоб звільнити любого ";

- в абзаці 5 сторінки 2: „Систематично перевіряли уроки в/н тільки у мене. Складали акти та доповідні записки навіть у вихідні дні , про що я не здогадувався ";

- в абзаці 1 сторінки 3:"Звинувачуючи в недостовірності даних про пропуски занять ,хоча звіти кожний тиждень приймає секретар ... З 1.11.13р. звіти здає кл. керівник групи , а не я.... група знову зайняла 1 місце , що роздратовує директора ";

- в абзаці 3 сторінки 1:"... в травні 2013 р. під час розподілу службового житла , директор порушуючи черговість квартобліку (підробка черговості) надав службове житло члену адміністрації та головному бухгалтеру. На мої неодноразові звернення ... отримав відповідь, „ Я тут директор і як я хочу так і поступлю ", не заважаючи на те , що моя сім*я в черзі на поширення (поліпшення) житлових умов стоїть перша ".

- в абзаці 2 сторінки 2: „ На одній з педрад заявив ( йдеться про директора ОСОБА_2), що викоренив коріння , залишились пагони , які він знищить. Членам адміністарції заявив , що любими шляхами і методами звільнить ОСОБА_6 з училища. ."

- в абзаці 3 сторінки 2: „ Після цього з боку керівництва училища почались систематичні порушення під час перевірки уроків та складання сфабрикованих актів та доповідних. ... заняття проводяться в групі не закріпленій за мною і іншого курсу. На запитання чому він (ОСОБА_2) так поступив, відповів , що не потрібно було іти проти волі директора, а також назвав мене „пушечним м'ясом і що він мене „роздавить ";

- в абзаці 2 сторінки 3: „ 15.10.13р. порушуючи всі норми , уже в процесі занять провели заміну майстра.... і поставили мене проводити заняття , до яких я не го-тувався.... Невдовзі без попередження прийшли перевіряти урок ОСОБА_2 та заст. З НВР ОСОБА_3. Документація на проведення уроку була в повному обсязі та завірена заст. З НВР ОСОБА_3 , але директор сказав , що все не правильно ( вперше за 15 років роботи в училищі " , як повинно бути правильно мені пояснити не зміг ";

-в абзаці 4 сторінки 3: „Догана виписана 22.11.13р. № 81-к сфальшована. Акти та доповідні записки написані за наказом директора ";

- в абзаці 5 сторінки 3: „Так в період з вересня по листопад 2013р.проводився систематичний , методичний , психологічний тиск з боку директора. Такі умови не давали можливості якісно виконувати свої посадові обов'язки. Постійні підстави і безпідставні обвинувачення змусили мене розрахуватись з училища. Після мого звільнення перевірки занять інших майстрів не проводились";

- в абзаці 4 сторінки 4: „ В робочі дні не виконуючи свої посадові обов'язки , деякі майстри в/н працювали на будівництві приватного будинку директора в с.Новосілки";

- в абзаці 5 сторінки 4: „ за останні роки значна кількість МТП була списана , продана та здана на металобрухт. Трактор Т-40 в 2008р. був вивезений з лабораторії в невідомому напрямку , в березні 2009р. на нього були закуплені запасні частини за рахунок училища. Автомобіль ЗІЛ-130 відремонтований та переоформлений на приватну особу ";

- в абзаці 6 сторінки 4: „ Я не в змозі дивитися як привласнюється державне майно та кошти. Мої права як громадянина України порушуються згідно частини 2 Конституції України";

- в абзаці 7 сторінки 4: „Раніше ми мовчали , тому що трималися свого робочого місця. Але ті порушення зі сторони директора , що призвели до вимушеного звільнення не в змозі більше мовчати ";

- в абзаці 8 сторінки 4 : „Це свавілля зі сторони директора проводиться на протязі багатьох років ".

Позивачі просили визнати вказану інформацію у зверненні до Міносвіти визнати недостовірною та спростувати зазначену інформацію шляхом відкликання, вилучення в Міносвіти.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2014 року позов Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне училище», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію поширену відповідачем ОСОБА_6 до Міністерства освіти і науки України у зверненні від 24.04.14 року, наступного змісту:

- в абзаці 3 сторінки 1:"... в травні 2013 р. під час розподілу службового житла , директор порушуючи черговість квартобліку (підробка черговості) надав службове житло члену адміністрації та головному бухгалтеру. На мої неодноразові звернення ... отримав відповідь, „ Я тут директор і як я хочу так і поступлю ", не заважаючи на те , що моя сім*я в черзі на поширення (поліпшення) житлових умов стоїть перша ".

- в абзаці 2 сторінки 2: „ На одній з педрад заявив ( йдеться про директора ОСОБА_2) , що викоренив коріння , залишились пагони , які він знищить. Членам адміністрації заявив , що любими шляхами і методами звільнить ОСОБА_6 з училища. ."

- в абзаці 3 сторінки 2: „ Після цього з боку керівництва училища почались систематичні порушення під час перевірки уроків та складання сфабрикованих актів та доповідних. ... заняття проводяться в групі не закріпленій за мною і іншого курсу. На запитання чому він (ОСОБА_2) так поступив , відповів , що не потрібно було іти проти волі директора , а також назвав мене „пушечним м'ясом і що він мене „роздавить ";

- в абзаці 2 сторінки 3: „ 15.10.13р. порушуючи всі норми , уже в процесі занять провели заміну майстра.... і поставили мене проводити заняття , до яких я не го-тувався.... Невдовзі без попередження прийшли перевіряти урок ОСОБА_2 та заст. З НВР ОСОБА_3. Документація на проведення уроку була в повному обсязі та завірена заст. З НВР ОСОБА_3 , але директор сказав , що все не правильно ( вперше за 15 років роботи в училищі " , як повинно бути правильно мені пояснити не зміг ";

-в абзаці 4 сторінки 3: „Догана виписана 22.11.13р. № 81-к сфальшована. Акти та доповідні записки написані за наказом директора ";

- в абзаці 5 сторінки 3: „Так в період з вересня по листопад 2013р.проводився систематичний , методичний , психологічний тиск з боку директора. Такі умови не давали можливості якісно виконувати свої посадові обов'язки. Постійні підстави і безпідставні обвинувачення змусили мене розрахуватись з училища. Після мого звільнення перевірки занять інших майстрів не проводились";

- в абзаці 4 сторінки 4: „ В робочі дні не виконуючи свої посадові обов'язки , деякі майстри в/н працювали на будівництві приватного будинку директора в с. Новосілки";

- в абзаці 5 сторінки 4: „ за останні роки значна кількість МТП була списана , продана та здана на металобрухт. Трактор Т-40 в 2008р. був вивезений з лабораторії в невідомому напрямку , в березні 2009р. на нього були закуплені запасні частини за рахунок училища. Автомобіль ЗІЛ-130 відремонтований та переоформлений на приватну особу ";

- в абзаці 6 сторінки 4: „ Я не в змозі дивитися як привласнюється державне майно та кошти. Мої права як громадянина України порушуються згідно частини 2 Конституції України";

- в абзаці 7 сторінки 4: „Раніше ми мовчали , тому що трималися свого робочого місця. Але ті порушення зі сторони директора , що призвели до вимушеного звільнення не в змозі більше мовчати ";

- в абзаці 8 сторінки 4 : „Це свавілля зі сторони директора проводиться на протязі багатьох років ".

В задоволенні позову в частині відкликання, вилучення та знищення звернення ОСОБА_6 та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання судового збору по справі.

В апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у визнанні інформації недостовірною, спростувати недостовірну інформацію шляхом зобов'язання відповідача відкликати, а і разі відмови вилучити та знищити звернення ОСОБА_6 від 24.04.2014 року, призначити у справі судово-психіатричну експертизу стану ОСОБА_6 в моменту та після написання цього звернення та стягнути на користь позивачів грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди та судового збору.

Вказує, що суд неправомірно послався на покази свідків допитаних в судовому засіданні та вважає, що відповідачем не було доведено достовірності наданої ним інформації, а також зазначає, що суд не обґрунтував причини відмови в відшкодуванні моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами було доведено про факт та поширення відповідачем недостовірної інформації у зверненні відповідача ОСОБА_6 адресованого в Міносвіти України лише в частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що недостовірною є інформація поширена відповідачем ОСОБА_6 до Міністерства освіти і науки України у зверненні від 24.04.14 року, наступного змісту:

- в абзаці 3 сторінки 1:"... в травні 2013 р. під час розподілу службового житла , директор порушуючи черговість квартобліку (підробка черговості) надав службове житло члену адміністрації та головному бухгалтеру. На мої неодноразові звернення ... отримав відповідь, „ Я тут директор і як я хочу так і поступлю ", не заважаючи на те , що моя сім*я в черзі на поширення (поліпшення) житлових умов стоїть перша ".

- в абзаці 2 сторінки 2: „ На одній з педрад заявив ( йдеться про директора ОСОБА_2) , що викоренив коріння , залишились пагони , які він знищить. Членам адміністрації заявив , що любими шляхами і методами звільнить ОСОБА_6 з училища. ."

- в абзаці 3 сторінки 2: „ Після цього з боку керівництва училища почались систематичні порушення під час перевірки уроків та складання сфабрикованих актів та доповідних. ... заняття проводяться в групі не закріпленій за мною і іншого курсу. На запитання чому він (ОСОБА_2) так поступив , відповів , що не потрібно було іти проти волі директора , а також назвав мене „пушечним м'ясом і що він мене „роздавить ";

- в абзаці 2 сторінки 3: „ 15.10.13р. порушуючи всі норми , уже в процесі занять провели заміну майстра.... і поставили мене проводити заняття , до яких я не го-тувався.... Невдовзі без попередження прийшли перевіряти урок ОСОБА_2 та заст. З НВР ОСОБА_3. Документація на проведення уроку була в повному обсязі та завірена заст. З НВР ОСОБА_3 , але директор сказав , що все не правильно ( вперше за 15 років роботи в училищі " , як повинно бути правильно мені пояснити не зміг ";

-в абзаці 4 сторінки 3: „Догана виписана 22.11.13р. № 81-к сфальшована. Акти та доповідні записки написані за наказом директора ";

- в абзаці 5 сторінки 3: „Так в період з вересня по листопад 2013р.проводився систематичний , методичний , психологічний тиск з боку директора. Такі умови не давали можливості якісно виконувати свої посадові обов'язки. Постійні підстави і безпідставні обвинувачення змусили мене розрахуватись з училища. Після мого звільнення перевірки занять інших майстрів не проводились";

- в абзаці 4 сторінки 4: „ В робочі дні не виконуючи свої посадові обов'язки , деякі майстри в/н працювали на будівництві приватного будинку директора в с. Новосілки";

- в абзаці 5 сторінки 4: „ за останні роки значна кількість МТП була списана , продана та здана на металобрухт. Трактор Т-40 в 2008р. був вивезений з лабораторії в невідомому напрямку , в березні 2009р. на нього були закуплені запасні частини за рахунок училища. Автомобіль ЗІЛ-130 відремонтований та переоформлений на приватну особу ";

- в абзаці 6 сторінки 4: „ Я не в змозі дивитися як привласнюється державне майно та кошти. Мої права як громадянина України порушуються згідно частини 2 Конституції України";

- в абзаці 7 сторінки 4: „Раніше ми мовчали , тому що трималися свого робочого місця. Але ті порушення зі сторони директора , що призвели до вимушеного звільнення не в змозі більше мовчати ";

- в абзаці 8 сторінки 4 : „Це свавілля зі сторони директора проводиться на протязі багатьох років ".

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та в апеляційній скарзі сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та ділової репутації є непорушними конституційними принципами, закріпленими в ст.3 та 28 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, не посягати на права і свободи , честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе, оскільки не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. При цьому, згідно з ч.2 ст.124 Конституції України право на звернення до суду у разі поширення недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права фізичної особи, є безумовним. Позови про захист гідності честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі , права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Особа, право якої порушено , може обрати як загальний , так і спеціальний спосіб захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносить і спростування недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які вони повинні довести відповідно до ст. 60 ЦПК України. Разом з цим, відповідно до ст. 277 ч. 3 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа , яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною , суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням , чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 47-1 Закону України „Про інформацію " від 02.10.1992 року, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, тобто висловлювань (крім образи чи наклепу), які не містять фактичних даних , зокрема критики, оцінки дій, а також висловлювань , що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання масових засобів, зокрема вживання гіперболічних алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України. Це право закріплено в ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частини цивільного законодавства.

Враховуючи вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що інша частина інформації викладена у зверненні ОСОБА_6 до Міносвіти від 24.04.2014 року не є недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який послався на покази свідків допитаних в судовому засіданні, які частково підтвердили доводи відповідача.

Доводи апелянта, що на годиннику не має карбування ОСОБА_6, що свідчить про недостовірність інформації є малопереконливими, а тому колегія суддів не бере їх до уваги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що інша частина інформації викладеної ОСОБА_6 в його зверненні до Міносвіти України не є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію навчального закладу.

Відповідно до приписів ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не було доведено спричинення моральної шкоди позивачам, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її відшкодування. Тому доводи апеляційної скарги про необхідність відшкодування моральної шкоди, є безпідставними.

Таким чином рішення суду першої інстанції суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :