Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/4622/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.02.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Трагнюк В.Р., при секретарі - Лемак А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № MKXRRX13700045 від 03.05.2007 року відповідач 03.05.2007 року отримав кредит у розмірі 5160,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником прав та обов"язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", у зв"язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ "Приватбанк", державну реєстрацію цих змін проведено 17.07.2009 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення умов договору та положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 19.11.2014 року сума заборгованості відповідача становить 49432,64 грн., яка складається з наступного: 3637,01 грн. - заборгованість за кредитом, 18705,71 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1981,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 25108,48 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 21198,78 грн., яка була задоволена рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2010 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 28233,86 грн. Крім того, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг відповідачеві нараховано штрафи у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1411,69 грн. - штраф (процентна складова). Заборгованість до стягнення становить 30145,55 грн.

З огляду на такі обставини позивач просить захистити своє порушене право шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, а також стягнути з відповідача понесені ним, позивачем, витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача Олексик В.В., який діє згідно довіреності № 2713-О від 18.06.2010 року, в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, своєчасно, про що свідчать судові повідомлення, наявні в матеріалах справи, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, оскільки представник позивача проти цього не заперечує.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 03.05.2007 року ОСОБА_1 - відповідач у справі звернувся до закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", із заявою позичальника № MKXRRX13700045 про надання кредиту. У даній заяві відповідач висловив згоду на те, що заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

На підставі укладеного договору 03.05.2007 року відповідач отримав строковий кредит у сумі 5160 гривень на строк 18 місяців з 03.05.2007 року по 03.11.2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 123,84 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 860 грн. Одночасно відповідач взяв на себе зобов"язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в даній заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") строки. Погашення заборгованості зобов"язався здійснювати в такому порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "3" по "8" число кожного місяця, надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 438,91 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Згідно положень п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), що є частиною кредитно-заставного договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. А в п. 5.3 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

В порушення умов кредитно-заставного договору відповідач не виконував взяті на себе зобов"язання, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 19.11.2014 року становить 49432,64 гривень, з яких: 3637,01 грн. - заборгованість за кредитом, 18705,71 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1981,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 25108,48 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

У 2009 році позивач звертався в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за розглядуваним кредитно-заставним договором, яка існувала станом на 17.06.2009 року, в сумі 21198,78 грн. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2010 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, позовні вимоги задоволено повністю.

Сума заборгованості відповідача за кредитно-заставним договором, що не охоплена судовим рішенням, становить 28233,86 грн. Загальна сума заборгованості з врахуванням нарахованого штрафу в розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 1411,69 грн. - процентна складова, складає 30145,55 грн.

Наведені вище обставини стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією заяви позичальника № MKXRRX13700045 від 03.05.2007 року та копією Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (а.с. 6-10), копією рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2010 року (а.с. 4), розрахунком заборгованості відповідача станом на 19.11.2014 року (а.с. 5), копією витягу зі статуту (нова редакція) ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 14).

Суд констатує, що між сторонами виникли договірні, зокрема, кредитні правовідносини, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов кредитно-заставного договору та вимог закону не виконує свої зобов'язання перед позивачем по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісії згідно договору, чим порушує право позивача на отримання виконання за договором, тому позовні вимоги в частині стягнення даних складових заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення передбаченої кредитно-заставним договором неустойки, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У зв"язку з тим, що відповідач допустив порушення зобов"язання, зокрема, прострочення виконання зобов"язань за договором, суд вважає, що у позивача виникло право на неустойку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, кредитно-заставним договором, укладеним між сторонами, передбачено неустойку у виді штрафу і пені та їх розмір.

При вирішенні питання розміру неустойки, яка підлягає стягненню, суд керувався наступним.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 03.09.2014 року за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики.

У вказаному судовому рішенні Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Згідно встановлених судом обставин станом на 19.11.2014 року відповідачеві нараховано штраф в сумі 500 грн. + 1411,69 грн., що разом складає 1911,69 грн.

У розрахунку заборгованості відповідача за кредитно-заставним договором № MKXRRX13700045 від 03.05.2007 року (а.с. 5) вказано, що заборгованість відповідача з пені становить 25108,48 грн. Пеня в розмірі 4595,02 грн. стягнута рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2010 року, що стверджується матеріалами оглянутої судом справи № 2-195/10 за позовом ЗАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 146,58 грн. пені згідно згаданого розрахунку списано. Відтак, розмір пені, що включений в суму заборгованості, з приводу якої виник розглядуваний спір, складає 20366,88 грн. (25108,48 - 4595,02 - 146,58 = 20366,88)

Загальний розмір неустойки становить відповідно суму 1911,69 грн. (штраф) + 20366,88 грн. (пеня), що дорівнює 22278,57 грн.

Як встановлено судом розмір заборгованості за кредитом складає 3637,01 грн. В результаті порівняння розміру боргового зобов"язання відповідача та розміру нарахованої неустойки, суд встановив, що розмір неустойки перевищує розмір заборгованості в шість разів. Таке перевищення, на думку суду, є значним, а тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір неустойки слід зменшити до розміру заборгованості, тобто, стягнути з відповідача неустойку в розмірі 3637,01 грн.

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають частковому задоволенню. Зокрема, з врахуванням зменшеного розміру неустойки з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитно-заставним договором № MKXRRX13700045 від 03.05.2007 року станом на 19.11.2014 року в сумі 11503,99 грн.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" міститься роз"яснення, що у разі якщо суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 301,46 гривень судового збору (а.с.1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 158, 209, 213, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", юридична адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО № 305299 на рах. № 3111 заборгованість за кредитним договором № MKXRRX13700045 від 03.05.2007 року в сумі 11503,99 гривень (одинадцять тисяч п"ятсот три гривні дев"яносто дев"ять копійок) станом на 19.11.2014 року та на рах. № 0001 судовий збір у розмірі 301,46 гривень (триста одна гривня сорок шість копійок).

В решті позову відмовити.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк