Справа № 740/4891/14
Провадження №2/740/320/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бережняка В.Д.

при секретарі Полторацькій В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ніжині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 3 760 грн., яка складається з вартості велосипеда «Либідь» - 1 500 грн. та вартості проїзду на міських автобусах від с.Хвилівка до м.Ніжина і назад в сумі 2 260 грн.

03 грудня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року ухвала судді Ніжинського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, в частині стягнення вартості проїзду на міських автобусах від с.Хвилівка до міста Ніжин протягом року в сумі 2 260 грн. скасовано і направлено справу в цій частині для продовження розгляду, оскільки питання щодо відшкодування шкоди - вартості велосипеда - вже розглядалося й в задоволенні позову в цій частині було відмовлено.

У судовому засіданні позивач поданий позов підтримав та просив стягнути на його користь вартість проїзду на міських автобусах від с.Хвилівка до міста Ніжин, та від м.Ніжина в с.Хвилівка за період з 10 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року в сумі 2 260 грн.. Даючи пояснення позивач вказував, що в зв*зку з відсутністю у нього велосипеда по вині відповідача він користується міськими автобусами, а також чотири рази користувався автомобілями таксі і платив по 50 грн.. Ураховуючи, що в автобусах відсутнє обілечування, як і в «таксі», тому надати докази таких витрат не може.

Відповідач в суді заперечував проти позовних вимог і пояснив, що питання проїзду було предметом розгляду суду 16 червня 2014 року, де сума стояла 300 грн.. В даний час ця сума уже становить 2260 грн. без всяких на то доказів. Що стосується білетів на проїзд в автобусі, то на вимогу пасажира такі білети видаються, як і квитанції по сплаті за користування «таксі». Крім того позивач є пенсіонером і може мати талони на безоплатний проїзд в автобусах. Просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2013 року на автодорозі Чернігів-Прилуки-Пірятин відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю сторін по справі де автомобіль і велосипед отримали механічні пошкодження. 28.01.2014 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності Ніжинським міськрайсудом по ст..124 КУпАП у виді штрафу.

Судом також встановлено, що в провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «СК «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 16 червня 2014 року судом винесено рішення по даній справі де з « СК «Провідна» стягнуто на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди та 127 грн. 60 коп. матеріальної шкоди.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 вказував, що він купив новий велосипед «Либідь» за 900 грн..

25 липня 2014 року рішенням апеляційного суду Чернігівської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 120 000 грн. у відшкодування моральної шкоди скасоване. Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та 121 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. В іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року залишено без змін.

В підтвердження своїх вимог позивач вказував, що в зв*язку з пошкодженням його велосипеда він використовував міський транспорт та таксі для проїзду з с.Хвилівка до міста Ніжин та назад протягом періоду з 10 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року і потратив на це 2 260 грн., однак при цьому не надав суду докази на підтвердження витрат пов*язаних з проїздом.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків відносяться втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1187 ч.2 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування та подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому вимога позивача, що він потратив на проїзд 2260 грн. ніяким чином в судовому засіданні недоведена і непідтверджена, що є підставою у відмові в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 22, 1187 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди пов*язаної з ДТП в сумі 2260 грн. (на проїзд) залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів.

Суддя В.Д.Бережняк