Провадження №2-з-128/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

22.09.2015 представник позивачки ОСОБА_2 подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 в межах суми позову 231872,44 грн.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 грошові кошти в загальному розмірі 231872,44 грн. та судові витрати.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вбачається, що заява про забезпечення позову заявником належним чином не обґрунтована, оскільки вказано про будь-яке майно та кошти відповідача, на які заявник просить накласти арешт, при цьому не надано доказів на підтвердження належності відповідачу певного майна.

Таким чином, суд позбавлений можливості пересвідчитися, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивачка є співмірними із заявленими вимогами та встановити розумний баланс між негативним наслідками для позивачки у разі їх невжиття та у зв'язку з цим утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та негативними наслідками для відповідачки у разі застосування заходів забезпечення та у зв'язку з цим обмеження її у праві розпоряджання належним їй майном.

З огляду на наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :