Провадження 2-587/15
Справа № 760/8391/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

22.04.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року в розмірі 27 714,30 долари США та 309 200,59 грн. штрафних санкцій.

В позові посилається на те, що 13 вересня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (назва якого була змінена на ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_1 (далі відповідач-1) було укладено Кредитний договір № 32.2/АА-103.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу-1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24143,00 долари США терміном до 13 вересня 2014 року включно, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту. В подальшому між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору щодо відсоткової ставки за користування кредитом з 12,5% на 16%.

Позивач зазначає, що він свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором виконав в повному обсязі.

Разом з тим, відповідач-1 порушив строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим у останнього станом на 28.10.2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 27 714,30 долари США та 309 200,59 грн., яка складається з: 16 393,82 дол. США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 11 320,48 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 172 663,180 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 109 994,51 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 16 219,58 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 10 323,32 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту.

Також, позивач посилається на те, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 (далі відповідач-2) було укладено Договір поруки від 13.09.2007 року, згідно якого поручитель зобов'язується перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань по Кредитному договору № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року.

Посилаючись на викладене вище, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач-1 - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Представник відповідача-2 ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що договір поруки є припиненим в силу ст. 559 ЦК України, оскільки було збільшено відповідальність поручителя без його згоди, а саме збільшено відсоткову ставку.

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-2, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 13 вересня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (назва якого була змінена на ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 32.2/АА-103.07.2 (а.с.17-21).

Відповідно до п.1.1., 1.2., 1.5. Кредитного договору, банк відкриває відповідачу-1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24143,00 долари США терміном до 13 вересня 2014 року включно. Кредитні кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка встановлюється в розмірі 12,5 процентів річних.

Встановлено, що ПАТ «Родовід Банк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 797_1 від 13.09.2007 року (а.с.32).

23.10.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року, відповідно до умов якої п.1.5. Кредитного договору було викладено у новій редакції та збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 12,5% на 16% (а.с.30-31).

Відповідно до п.3.9. Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5. цього Договору, від суми простроченого платежу.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідач-1 скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому станом на 28.10.2014 року у відповідача-1 утворилася заборгованість перед позивачем, яка складається з: 16 393,82 дол. США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 11 320,48 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 172 663,180 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 109 994,51 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 16 219,58 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту та 10 323,32 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, що нараховані в порядку ст. 625 ЦК України (а.с.129-147).

Доказів на спростування вказаної вище заборгованості, відповідачами не надано.

Крім того, судом встановлено, що в забезпечення вищезгаданого Кредитного договору між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки від 13.09.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 обов'язку по зобов'язаннях, що випливають з Кредитного договору № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року (а.с.28-29).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, у відповідності з цим Договором Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком і Позичальником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено вище, Додатковою угодою від 23.10.2008 року до Кредитного договору № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року, було змінено п.1.5. Кредитного договору, а саме відсоткову ставку за користування кредитом з 12,5% на 16%.

При цьому, відповідних зміни до Договору поруки 13.09.2007 року укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2, внесено не було.

Разом з цим, п.5.5 Договору поруки передбачено, що зміни до цього Договору відбуваються в порядку укладання додаткових угод.

Відповідної додаткової угоди, з поручителем укладено не було.

Таким чином, уклавши Додаткову угоду від 23.10.2008 року про внесення змін до кредитного договору № № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року, якою було збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами, позивачем було збільшено відповідальність поручителя без його згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з того, що порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру спрямований на забезпечення виконання основного зобов'язання, а обсяг зобов'язань поручителя визначається, як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначений обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, укладання Додаткової угоди від 23.10.2008 року згідно якої було збільшено процентну ставку до 16 % річних без згоди поручителя та внесення відповідних змін до договору поруки, свідчить про припинення поруки в силу ч.1 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин посилання позивача на п.1.1 договору поруки, в обґрунтування підстав для стягнення з відповідача-2, як солідарного боржника заборгованості, без укладання додаткової угоди на виконання п.5.5. Договору поруки, суд вважає необґрунтованим та таким, що суперечить загальним засадам зобов»язального права.

При цьому суд звертає увагу, що виходячи з вимог ч.1 ст. 628 ЦК України щодо свободи договору, в контексті з вимогами ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, вимоги пред'явлені позивачем до відповідача-2, як поручителя про стягнення кредитної заборгованості, суд вважає необґрунтованими, оскільки порука є припиненою в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, а тому вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по Кредитному договору № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року.

Разом з тим, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача-1 за кредитним договором вбачається, що сума пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору становить 282657,69 грн.

З урахуванням обставин справи, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань є значною сумою, а тому суд вважає за необхідне ухвалити рішення на засадах справедливості та зменшити розмір пені до 40 000,00 грн. в порядку ч.3 ст.551 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості по Кредитному договору № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року у розмірі 27 714, 30 дол. США, 3% річних у розмірі 26542,90 грн., пеню в розмірі 40 000,00 грн., а вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 551, 554, 559, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» кредитну заборгованість за кредитним договором № 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року в розмірі 27 714, 30 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 3% річних у розмірі 26542,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» пеню за кредитним договором 32.2/АА-103.07.2 від 13.09.2007 року в розмірі 40 000,00 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: