Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/48/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мінасов В.В.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року по справі за позовом Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Держави в особі Міністерства оборони України, Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Одеси до ОСОБА_1 , третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Запорізький прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в період часу з червня 2011 року по липень 2012 року ОСОБА_1 тимчасово виконував службові обов`язки начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя Міністерства оборони України.

30 травня 2011 року між Південно-Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та ТОВ Західна топливна компанія укладено договір № 7/11 про закупівлю товарів (кам`яного вугілля марки АС). Прийом вугілля за кількістю та якістю повинен був відбуватись представниками замовника, тобто, в Запорізькому та Мелітопольському гарнізонах саме виконуючим обов`язки квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

У період серпня-вересня 2011 року на паливний склад Мелітопольської дільниці КЕВ м. Запоріжжя було здійснено поставку кам`яного вугілля загальною вагою 276 тон, з яких 270 тон згідно наряду від 01.11.2011р. № 13, виданого КЕВ м. Запоріжжя, отримано та відвантажено військовій частині НОМЕР_1 (м. Мелітополь), а 6 тон цього ж вугілля залишилось для потреб складу.

Комісією військової частини НОМЕР_1 під час прийому вугілля складено акт про неякісний стан вугілля, який затверджено 07 листопада 2011 року, та направлено начальнику КЕВ м. Запоріжжя. Однак ОСОБА_1 , використовуючи своє службове положення всупереч інтересам служби, склав документи про прийомку вугілля належної якості та в подальшому змусив посадових осіб військової частини НОМЕР_1 прийняти неякісне вугілля, а членів комісії КЕВ м. Запоріжжя - оформити документи з прийомки начебто якісного палива. Вищевказані дії ОСОБА_1 щодо прийому неякісного вугілля та передачі його військовій частині НОМЕР_1 призвели до завдання матеріальної шкоди державі у розмірі 306 360 грн.

27 березня 2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено постанову, якою провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 423 КК України припинено у зв`язку із декриміналізацією злочинного діяння. Постанова вступила в законну силу 04.04.2014р. Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 306 360 грн. залишено без розгляду.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Південно-Східного територіального Квартирно-експлуатаційного управління м. Одеси завдану державі матеріальну шкоду в сумі 306 360 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Одеси матеріальну шкоду в сумі 306 360 грн. та судовий збір у розмірі 3 063,60 грн.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив із того, що шкода, яку заподіяно державі діями відповідача, підлягає відшкодуванню відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2014 року провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 423 КК України припинено у зв`язку із декриміналізацією злочинного діяння.

Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з червня 2011 року по липень 2012 року тимчасово виконував службові обов`язки начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя Міністерства оборони України.

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, має військове звання майор, та згідно ст.ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повинен був суворо дотримуватись вимог Конституції та законодавства України, знати та виконувати вимоги, затверджені службовою інструкцією начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, що визначають покладені на нього завдання.

Згідно вимог п. 3.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997р., Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя та своїх службових обов`язків, ОСОБА_1 повинен був управляти всіма видами діяльності КЕВ м. Запоріжжя, знати вимоги керівних документів з організації та ведення господарства квартирно-експлуатаційного відділу, дотримуватись їх при здійсненні своїх службових обов`язків, здійснювати контроль за правильним, економним та доцільним використанням матеріальних коштів, вживати заходів щодо недопущення збитків та недостач, правильно використовувати отримане паливо. До того ж, начальник КЕВ м. Запоріжжя повинен чітко знати порядок укладання та виконання договорів із закупівлі товарів та послуг за бюджетні кошти.

Таким чином, майор ОСОБА_1 являвся військовим начальником, який тимчасово обіймав посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих обов`язків, тобто військовою службовою особою.

Згідно ст. 1 Закону України Про господарську діяльність Збройних Сил України господарська діяльність не повинна негативно впливати на бойову та мобілізаційну готовність Збройних Сил України.

26 січня 2006 року начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України у зв`язку з погіршенням якості котельного палива (вугілля та мазута), що отримувалось квартирно-експлуатаційними відділами, військовими частинами, з метою удосконалення порядку прийому такого палива (а особливо вугілля), запобігання прийому вагонів з неякісним паливом, видано наказ № 10 Про вдосконалення прийому вагонів та цистерн з котельним паливом та підвищення контролю та перевірки його якості (надалі - Наказ). Вимоги цього Наказу були належним чином доведені до відома квартирно-експлуатаційним відділам та частинам районів.

Відповідно до п. 1 вищевказаного Наказу майор ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника КЕВ м. Запоріжжя, повинен був організувати контроль за прийомом котельного палива, як передбачено Інструкцією про порядок прийому товару виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П-6.

Разом з цим, вимогами договорів, укладених Міністерством оборони України з суб`єктами господарювання, визначено, що у випадку невідповідності фактичних якісних характеристик палива характеристикам вказаним в паспортах якості, проводити експертизу (аналіз), а результати проведеної експертизи в п`ятиденний строк направити в Головне квартирне-експлуатаційне управління Збройних Сил України. Якщо результати проведеної експертизи підтверджують невідповідність якості вугілля ГОСТ 8188-87 в частині перевищення вмісту масової долі фракції розміром менше нижньої грані (вміст породи, перевищення зольності), начальник КЕВ м. Запоріжжя взагалі не повинен був приймати такі вагони (вугілля).

Вимогами цього ж Наказу начальників КЕВ зобов`язано складати акти прийому палива встановленої форми. В обов`язковому порядку в п`ятому параграфі цієї форми вказувати показники якості згідно паспорту якості, але у випадку невідповідності фактичних якісних характеристик паспортним даним, вказувати характеристику якості згідно акту експертизи, номер та серію відповідного акту.

Також начальники КЕВ в разі виявлення невідповідності якості отриманого палива в той же день повинні направити телеграму відправнику палива для прибуття його відповідального представника з метою складання акту неприйняття вантажу.

Всупереч наведеним вище вимогам чинного законодавства та локальним нормативним актам Міністерства оборони України, всупереч інтересам служби, в порушення вимог службової інструкції, майор ОСОБА_1 в серпні-вересні 2011 року скоїв діяння, що на той час кваліфікувалось як військовий злочин у сфері службової діяльності, а саме, 30 травня 2011 року між Південно-Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та ТОВ Західна топливна компанія укладено договір № 7/11 (надалі - Договір) про закупівлю товарів (кам`яного вугілля марки АС) за державні кошти. Згідно п. 2 згаданого договору якісні характеристики товару повинні відповідати діючим державним стандартам та посвідченню якості, виданому виробником товару (ТУ для вугілля марки АС 6-13 зольністю до 20% та вологістю до 7%). Відповідно до умов цього ж договору та розпорядженню начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, прийом вугілля за кількістю та якістю повинен був відбуватись представниками замовника, тобто - в Запорізькому та Мелітопольському гарнізонах саме виконуючим обов`язки квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

Згідно умов Договору на об`єднаний паливно-матеріальний склад Мелітопольської дільниці квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя в серпні 2011 року залізничним транспортом здійснено поставку 138 тон вугілля відповідно посвідчення якості № 387 від 11.08.2011р. начебто марки АС зольністю 19,1 % і вологістю 6,1%, що відповідає вимогам вказаного Договору.

У вересні 2011 року на вищевказаний склад здійснено поставку ще 138 тон вугілля, який згідно посвідчення якості № 431 від 18.08.2011р. також начебто був віднесений до марки АС, що має зольність 19,4% і вологість 6,0%, що відповідає вимогам вказаного Договору.

Таким чином, в період серпня-вересня 2011 року на паливний склад Мелітопольської дільниці КЕВ м. Запоріжжя здійснено поставку вугілля загальною вагою 276 тон, з яких 270 тон згідно наряду № 13 від 01.11.2011р., виданого КЕВ м. Запоріжжя, отримано та відвантажено військовій частині НОМЕР_1 (м. Мелітополь), а 6 тон цього ж вугілля залишилось для потреб складу.

Разом з тим, ОСОБА_1 контроль за прийомкою вугілля та належну перевірку його фактичної якості не здійснив, договір на поставку вугілля та документи його якості не витребував, оформлення належних документів з прийому вугілля не забезпечив, заходи з попередження передачі неякісного вугілля військовим частинам Мелітопольського гарнізону не здійснив.

В подальшому, представниками військової частини НОМЕР_1 при здійсненні відвантаження та прийому вугілля було зроблено контрольну топку, під час якої встановлено, що прийняте вугілля не відповідає марці АС по зовнішньому вигляду та якісним властивостям, про що неодноразово доповілось безпосередньо ОСОБА_1 .

Але, не дивлячись на доповіді службових осіб квартирно-експлуатаційного відділу та військової частини НОМЕР_1 про неможливість використання вугілля для обігріву приміщень, ОСОБА_1 вирішив використати своє службове положення всупереч інтересам служби, склав документи про прийомку вугілля належної якості, та в подальшому змусив посадових осіб військової частини НОМЕР_1 прийняти неякісне вугілля, а членів комісії КЕВ м. Запоріжжя оформити документи з прийомки начебто якісного палива загальною вагою 276 тон.

Таким чином, вищевказані дії ОСОБА_1 щодо прийому неякісного вугілля та передачі його військовій частині НОМЕР_1 , призвели до завдання матеріальної шкоди державі у розмірі 306 360 грн., яка є різницею між витраченими бюджетними коштами для закупки вугілля в сумі 361 560 грн. та фактичною вартістю промпродукта 3 категорії, яка складає 55 200 грн., що підтверджено висновками товарознавчої експертизи № О-483 від 26.03.2012р. (а.с. 8-11).

Судом ОСОБА_1 було роз`яснено, що підстави закриття провадження в справі не є реабілітуючими, але він наполягав на закритті провадження саме з підстав декриміналізації його діяння.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи № О-483 від 26.03.2012р. отримане військовою частиною НОМЕР_1 вугілля не відповідає марці АС, оскільки має зольність 40,4% та вологість 7,3%, а тому являється вугіллям 3 категорії якості (промпродукт). Згідно висновку тієї ж експертизи, середня ринкова вартість цієї категорії вугілля складає 200 грн. за тону. А відповідно п. 1 Договору № 7/11 від 30.05.2011р. про закупівлю вугілля за бюджетні кошти марки АС, вартість 1 тони складає 1 310 грн. (а.с. 8-11).

Вказана постанова від 27 березня 2014 року відповідачем не оскаржувалася.

Постанова суду у кримінальній справі є обов`язковою для суду, який розглядає справу у цивільному провадженні з питань, чи мали місце дії стосовно яких ухвалена постанова та чи вчинені вони цією особою.
Слід зазначити, що кримінальні справи, порушені за статтями, які декриміналізовані, підлягали закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК 1960р. та ст. 5 КК у зв`язку із декриміналізацією злочинного діяння. Проте, ця підстава для закриття кримінальної справи визнається нереабілітуючою.
Виходячи з того, що кримінальна справа відносно ОСОБА_1 закрита за відсутністю в діянні складу злочину у зв`язку із декриміналізацією, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правильно виходив із того, що вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди державі доведена вищенаведеними доказами та постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2014 року, яка набрала законної сили. Суд також підставно дійшов висновку, що розмір шкоди - 306 360 грн. є доведений, підтверджується висновком товарознавчої експертизи № О-483 від 26.03.2012р.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Посилання в апеляційній скарзі на Лист ВССУ від 29.04.2013 року № 223-697/0/4-13не спростовує висновків суду, оскільки він стосується Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності" від 15.11.2011 № 4025-VI, відповідно до якого із КК Українивиключено ряд статей у сфері господарської діяльності і віднесено їх цим законом до категорії адміністративних правопорушень. Вказаний лист ВССУ не містить жодних узагальнень чи рекомендацій з питань застосування Закону України № 746-VІІ від 21.02.2014 року "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів Українищодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції", а тому не підлягав застосуванню.

А отже, доводи апеляційної скарги, що суду не було надано доказів, які б свідчили про доведеність вини відповідача у скоєні злочину та спричинені матеріальної шкоди, та що постанова про закриття кримінальної справи не встановлює вину відповідача у скоєнні інкримінованого йому злочину, а лише вказує на те, що він обвинувачувався в його вчиненні, не заслуговують на увагу і є неспроможними.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 12, 27, 31, 169, 224 ЦПК Українине заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового засідання, що було призначене на 16.09.2014р. на 11.30 год. відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчать розписка про отримання судової повістки, відповідно до якої про час і місце вказаного судового засідання відповідач був повідомлений 19.08.2014р., в той же день (19.08.2014р.) отримав копію позовної заяви з документами, що додаються до неї (а.с. 44). Про отримання копії позовної заяви з додатками та належне повідомлення про час і місце вищезазначеного судового засідання ОСОБА_1 зазначає і в заяві про відкладення розгляду справи (а.с. 45). Крім того, розгляд судом першої інстанції справи у відсутність належним чином повідомленого відповідача не призвело до неправильного вирішення спору. Апелянт не був позбавлений можливості реалізувати своє процесуальне право і надати докази в обґрунтування своєї позиції по справі суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: