Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковалевича С.П.

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду від 24 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 23 вересня 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 24 грудня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 жовтня 2011 року, актовий запис № 243.

Відповідачці після розірвання шлюбу залишено прізвище "ОСОБА_3".

Залишено неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на вихованні батька до досягнення ними повноліття.

Вважаючи дане рішення незаконним через неповне з"ясування обставин, які мають значення для справи, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

Зазначає, що у зв"язку з матеріальною необхідністю вона вимушена була їхати за кордон. Потім потрапила до лікарні і не могла бути присутня на засіданні.

При цьому покликається на те, що суд ухвалив рішення в частині визначення місця проживання дітей без висновку органу опіки та піклування.

Вказує, що 30 грудня 2014 року вона приїжджала до дітей, однак позивач не дав їй можливості поспілкуватись з дітьми.

Просить скасувати оскаржуване рішення в частині залишення неповнолітніх дітей на вихованні та утриманні з позивачем та ухвалити в цій частині нове рішення про залишення неповнолітніх дітей на її виховання та утримання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про їх підставність.

Судом встановлено, що сторони 25 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, видане відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області.

В шлюбі у них народилось троє неповнолітніх дітей - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2. виданим відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції 12.01.05 р., син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом відділу реєстрації актів громадянського стану м.Парла, Іспанії, том 00076, сторінка 171; та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом відділу реєстрації актів громадянського стану м. Парла, Іспанії, том 00087, сторінка 267.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до вимог ч. 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що примирення неможливе.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що передбачено ч. 1 ст. 24 СК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було вжито заходів для примирення подружжя з наданням строку для примирення - один місяць.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що доцільним є проживання дітей з батьком

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2015 року ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просить залишити дітей на утриманні та вихованні ОСОБА_1

Колегія суддів апеляційного суду рахує, що слід визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з матір"ю, оскільки відсутні виключні обставини, які б викликали необхідність розлучення дітей з матір'ю, та з найвищих інтересів дітей.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині залишення неповнолітніх дітей на вихованні батька до досягнення ними повноліття слід змінити, залишивши неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вихованні матері до досягнення ними повноліття.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141,153 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду від 24 грудня 2014 року в частині залишення неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на вихованні батька до досягнення ними повноліття змінити, залишивши неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на вихованні матері до досягнення ними повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.В. Демянчук

С.П.Ковалевич