Категорія 27Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Стеблюк Л.П., Колоса С.С.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід", ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Із зазначеним позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося в суд 8 серпня 2014 року.

Зазначало, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" 1 грудня 2006 року укладено кредитний договір № 012/03-11/387, за яким газета отримала кредит в розмірі 374 000 грн. строком до 30 листопада 2009 року із сплатою 17,5 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_7 був укладений договір поруки № 012/03-11/690.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_8 був укладений договір поруки № 012/03-11/689.

У зв'язку із неналежним виконанням покладених на себе зобов'язань ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" виникла заборгованість. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 2 листопада 2009 року у справі №2-1692/2009 стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку 238 125 грн. 18 коп. в тому числі 201 077 грн. 43 коп. - заборгованість з повернення кредиту, 12129 грн. 88 коп. - заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом, 24 917 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. На виконання цього рішення було стягнуто 75154,47 грн. за рахунок яких було погашено борг по кредиту на суму 63024, 59 грн. та борг по відсотках на суму 12129, 88 грн.

Зобов'язання за кредитним договором не виконано, оскільки вся сума за договором не сплачена. Станом на 1 серпня 2014 року борг за відсотками становить 140 575 грн. 32 коп.. Розмір пені за несвоєчасну сплату відсотків складає 1 647 грн. 48 коп. Посилаючись на ці обставини та положення статей 526, 530, 1050 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь вказану суму заборгованості, а також судові витрати 1840, 68 грн. судового збору.

27 жовтня 2014 року представником позивача подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог до ОСОБА_8 у зв'язку з його смертю (а.с.24).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8 про стягнення боргу залишено без розгляду у зв'язку з поданою позивачем заявою (а.с.27).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2015 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 та він же як представник ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід", заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" 1 грудня 2006 року укладено кредитний договір № 012/03-11/387 за яким газета отримала кредит в розмірі 374 000 грн. строком до 30 листопада 2009 року із сплатою 17,5 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_7 був укладений договір поруки № 012/03-11/690.

Крім цього, у забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_8 був укладений договір поруки № 012/03-11/689.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 2 листопада 2009 року у справі №2-1692/2009 стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку 238 125 грн. 18 коп. в тому числі 201 077 грн. 43 коп. - заборгованість з повернення кредиту, 12129 грн. 88 коп. - заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом, 24 917 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків.

На виконання рішення суду було стягнуто 75 154 грн. 47 коп., за рахунок яких було погашено борг по кредиту на суму 63 024 грн. 59 коп. та борг по відсотках на суму 12 129 грн. 88 коп.

Апеляційним судом встановлено і не заперечується сторонами, що при стягненні солідарно з відповідачів на користь Банку 238 125 грн. 18 коп., в тому числі 201 077 грн. 43 коп. - заборгованість з повернення кредиту, 12129 грн. 88 коп. - заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом, 24 917 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 2 листопада 2009 року у справі №2-1692/2009, сума стягнутих відсотків за користування кредитом стягнута була за період з 4 грудня 2006 року по 2 листопада 2009 року, тобто по день ухвалення судового рішення, що підтверджується відповідним розрахунком доданим до заяви про збільшення позовних вимог. Копії вказаних заяви та розрахунку апеляційним судом залучено до матеріалів цієї справи.

Відмовляючи у задоволенні прозову про стягнення боргу, а саме відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасну їх сплату, суд правильно виходив із того, що нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору положеннями договору не передбачено та суперечить правилам статті 631 ЦК України. За відсутності підстав для стягнення відсотків за вказаний позивачем період немає відповідально й підстав для стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Наведені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Так, доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно застосовано положення статей 252 та 631 ЦК України не можна визнати обґрунтованими.

Положення частини 1 статті 631 ЦК України передбачають, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Отже, відповідно до змісту вказаної норми матеріального права передбачені у цьому договорі відсотки за користування кредитними коштами узгоджуються з відповідними положеннями закону про проценти за кредитним договором (ч.1 ст. 1054, ст.1056-1 ЦК України) та відповідають їм. Відсотки (проценти) за користування кредитом можуть бути нараховані виключно у межах визначеного договором строку на який надано позичальнику кредит - до 30 листопада 2009 року (пункт 1 Кредитного договору), з відповідною умовою кредитного договору про повернення кредитних коштів та сплати відсотків (процентів) помісячно за графіком погашення кредиту (Додаток №1 до кредитного договору).

Висновок суду щодо безпідставності нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору, за відсутності таких умов у кредитному договорі, а також, що таке нарахування суперечить положенню статті 631 ЦК України узгоджується з роз'ясненням даним у абзацах 1 та 2 пункту 17 та у абзаці 1 пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Посилання у апеляційній скарзі на пункт 9.1 Кредитного договору за змістом якого договір діє до часу повного погашення Позичальником заборгованості за кредитним договором не спростовує правильний висновок суду, оскільки умови договору не можуть суперечити положенням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Крім того із змісту цього пункту вбачається відтворення положень закону про те, що зобов'язання має бути виконане належним чином (статті 526, 599 ЦК України), що не суперечить положенню частини 1 статті 631 ЦК України яке передбачає, що сторони договору можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору у встановлений договором строк, у даному договорі цей час визначено до 30 листопада 2009 року ( пункт 1 Кредитного договору).

Разом із тим, закінчення строку договору, тобто часу, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору і не виконання при цьому належним чином зобов'язання у цей строк не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо застосування позовної давності до заявлених вимог, згідно з поданою у суді першої інстанції заявою відповідача (а.с.40-41), то підстав для застосовування позовної давності немає, оскільки у позові відмовлено по суті заявлених матеріально - правових вимог, а відповідно до змісту положень статті 256 ЦК України та частини 4 статті 267 цього Кодексу позовна давність може бути застосованою лише до вимог, які підлягають задоволенню.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ Л.П. Стеблюк

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук