Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/4452/13-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія 47 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Миніч Т.І.,

Кочетова Л.Г.,

при секретарі судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення права користування чужою земельною ділянкою (земельного сервітуту),

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постановленого рішення і ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилаючись на ст.ст.10,60 ЦПК України виходив із того, що ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами необхідність встановлення сервітуту саме стосовно земельної ділянки відповідача, та не навів альтернативних варіантів доступу до власної земельної ділянки та не притягнув у якості співвідповідачів всіх інших суміжних землекористувачів.

Повністю з таким висновком суду погодитись не можливо, виходячи з наступного.

За змістом позовних вимог, ОСОБА_2 фактично просив встановити право постійного земельного сервітуту (право проїзду і проходу), посилаючись на те, що ОСОБА_3, як власник земельної ділянки по АДРЕСА_1, забороняє йому через цю земельну ділянку проходити до своєї земельної ділянки (а.с.4-5).

Докази про те, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 виданий ОСОБА_4 (а.с.20-21).

У вказаному державному акті лише міститься запис держаного нотаріуса Третьої Житомирської державної нотаріальної контори про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказані суперечності не усунув, не з'ясував коло усіх спадкоємців після смерті ОСОБА_4 і не притягнув їх до участі у розгляді справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 у даній справі.

На підставі викладеного, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову - з інших підстав.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2014 року скасувати, постановивши нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді