Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому вказала, що 15 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, у зареєстрованому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_4. У зв'язку з тим, що відповідач проживає окремо та не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, але має таку можливість, просила стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04.11.2013 року і до повноліття дитини, але не менше встановленого закону мінімуму. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2014 року в другому абзаці судового рішення виправлено описку щодо дати, з якої стягуються аліменти з 04.11.2013 року на 04.11.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з його аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України та роз'яснень викладених в п.17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивачки. Домовленості про утримання дитини сторони не досягли. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини на час розгляду справи в добровільному порядку не надає, хоча є працездатним, інших утриманців немає, зобов'язаний надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції врахував матеріальне становище дитини і відповідача та правильно визначив розмір аліментів в сумі 700 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині зміни виду аліментів, які підлягають стягненню на малолітню дитину є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі останнім представлено не було. Відповідач на час ухвалення судового рішення офіційно не працював, проте є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному судом розмірі.

Крім того, у відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому доводи апелянта про неможливість сплачувати аліменти у сумі 700 грн., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки останній має можливість працевлаштуватися та забезпечити право дитини на нормальний життєвий рівень, мінімально достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати свою дочку, та оскільки офіційно не працює і має мінливий заробіток відповідно до положень ч. 1 ст.184 СК України розмір аліментів правильно визначений у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оскільки з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, тому суд першої інстанції безпідставно зазначив в рішенні суду про стягнення аліментів не менше встановленого законом мінімуму.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні із виключенням з резолютивної частини рішення посилання на стягнення аліментів, не менше встановленого законом мінімуму.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2014 року змінити, виключити з резолютивної частини рішення вислів, але не менше встановленого законом мінімуму.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді