Провадження №2/761/1585/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 як законного представника малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 як законного представника малолітньої ОСОБА_4, треті особи : Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «ЦОС Шевченківського району» про стягнення компенсації витрат на комунальні послуги і утримання майна та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 як законний представник малолітньої ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 як законного представника малолітньої ОСОБА_4 (далі - відповідач), треті особи : Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - третя особа 1), КП «ЦОС Шевченківського району» (далі - третя особа 2) про стягнення компенсації витрат на комунальні послуги і утримання майна та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4, в інтересах яких діють позивач та відповідач, є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що він за власні кошти оплачує комунальні послуги по утриманню майна, здійснив ремонтні роботи у зазначеній квартирі, однак, відповідач відмовляється брати участь в утриманні майна та компенсувати ? частину витрачених на ремонт коштів. Крім того, через постійні перешкоджання відповідачем позивачу у володінні та користуванні майном, позивач змушений витрачати значний час і кошти на вирішення проблем, через незаконні дії відповідача, у зв'язку із чим йому було завдано моральну шкоду.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача компенсацію витрат на комунальні послуги в сумі 1063,89 грн., компенсацію витрат на телекомунікаційні послуги - 157,45 грн., компенсацію витрат на ремонтні роботи - 20627,97 грн., а всього: 22059,31 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; надати позивачу дозвіл на укладення договору найму, без згоди відповідача, до повного стягнення з відповідача компенсації витрат у сумі 22059,31 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідач погасила заборгованість за комунальні послуги, що підтверджується квитанцією, а інші витрати за телекомунікаційні послуги та ремонтні роботи позивач здійснив на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, а тому вона не зобов'язана їх відшкодовувати. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди та надання дозволу на укладення договору оренди без згоди відповідача, відповідач зазначила, що це позивач протягом шести років перешкоджає в користуванні майном, ухиляється від мирного врегулювання спорів та завдає їм моральні та матеріальні збитки, у зв'язку із чим вона була вимушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

Представник третьої особи 1 в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги частково.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не з'явився, до суду подав письмові пояснення та просив суд розглядати справи без його участі.

Заслухавши пояснення, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2010 р., яке набрало законної сили, за малолітньою ОСОБА_4 було визнано право власності в порядку спадкування на ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно договору дарування ? частини квартири від 11.03.2013 р., посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-132, ОСОБА_6 подарувала малолітній ОСОБА_2 ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.18).

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір (Науково-практичний коментар до статті 360 Цивільного кодексу України станом на 15.11.2007 р.).

Батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах (ч. 1 ст. 177 СК України).

Відповідно до наданих квитанцій, позивач самостійно сплачував кошти за житлово - комунальні послуги на утримання квартири АДРЕСА_1, за наступні періоди: жовтень 2013 р. - 182,77 грн., листопад 2013 р. - 165,07 грн., березень 2014 р. - 776,44 грн., квітень 2014 р. - 182,77 грн., травень 2014 р. - 182,77 грн., червень 2014 р. - 182,77 грн., липень 2014 р. - 182,77 грн., вересень 2014 р. - 181,62 грн., жовтень 2014 р. - 90,81 грн., що разом становить: 2127,79 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ? частина від суми (2127,79 грн.) витрат на комунальні послуги, які поніс позивач, в розмірі 1063,89 грн.

Твердження відповідача про те, що нею сплачена сума боргу перед позивачем за комунальні послуги суд не бере до уваги, оскільки, з наданих квитанцій вбачається, що відповідач оплатила рахунок за грудень 2014 р. в розмірі 590,81 грн. та 290,72 грн., а позивач просив компенсувати витрати саме йому та за інші періоди (а.с.198-199).

У задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача компенсацій витрат на телекомунікаційні послуги в розмірі 157,45 грн. та ремонтні роботи в сумі 20627,97 грн., суд вважає за необхідне відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2,4 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Зважаючи на те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження отримання ним від відповідача взаємної згоди на ремонтні роботи та розмір коштів, які були витрачені на такі роботи та інші послуги, суд вважає доводи позивача з даного приводу безпідставними.

Як вбачається з копії заяви 15.12.2014 р., позивач звертався до третьої особи 2 із заявою про розділ особового рахунку та відкриття двох субрахунків на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.138).

Третя особа 1 надала позивачу відповідь, що для реалізації своїх намірів позивач повинен діяти відповідно до ст. 364 ЦК України (а.с.141).

Згідно ч. 1,2,4 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що здійснювати свої права володіння, користування та розпорядження спільним частковим майном сторони зобов'язані лише за взаємною згодою, суд дійшов до висновку, що задоволенню підлягає вимога про стягнення компенсації тільки за витрати на комунальні послуги в сумі 1063,89 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 223-228 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 як законного представника малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 як законного представника малолітньої ОСОБА_4, треті особи : Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «ЦОС Шевченківського району» про стягнення компенсації витрат на комунальні послуги і утримання майна та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на комунальні послуги в сумі 1063 (одна тисяча шістдесят три) грн. 89 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя