Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1174/15 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Дашковська А.В.,

Подліянова Г.С.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, орган опіки та піклування Довгинцівської районної у місті Кривий Ріг ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_4, який був розірваний за рішенням суду. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, по аліментам має заборгованість. З донькою не зустрічається, з дитячого садка не забирає, навіть на день народження не з'являється.

Позивачу було боляче дивитися на те, як дитина журиться за батьком, як дивиться на інших дітей, до яких приходять і мати і батько. Батько взагалі виявився байдужим до життя дитини. Думка про те, що через багато років такий батько може вимагати від доньки утримання обурює позивачку.

Вважає, що така поведінка відповідача і його відношення до доньки, відповідно до ст. 164 СК України, дає підстави для позбавлення його батьківських прав. Крім того, вона припускає, що в майбутньому вона зможе вийти заміж, а її чоловік замінить дитині рідного батька, буде турбуватися про доньку, займатися її вихованням і захоче її удочерити.

З урахуванням вказаного просила суд позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.122-127).

Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області надіслав заяву, в якій просять апеляційну скаргу ОСОБА_3 розглянути без представника третьої особи та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини (а.с.128-129)

Інші учасники апеляційного розгляд в судове засідання не прибули, причин неявки в судове засідання не повідомили, будь - яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 164 СК України, Конвенції про права дитини, позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 вищеназваної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції й обґрунтувань.

Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності).

Встановлено, що сторони у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11 копія свідоцтва про народження НОМЕР_1).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 вересня 2010 року стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., у розмірі 400 грн. щомісяця до повноліття дитини, починаючи стягнення з 18.05.2010 року (а.с.15).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2011 року шлюб між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано (а.с.14).

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2013 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 за аліментами з 01.06.2011 року по 01.04.2013 року складає 8500 грн.. Вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК та призначено йому покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн. в дохід держави (а.с.109-111).

Відповідно до характеристики Комунального дошкільного навчального закладу №16 загального розвитку №94-17-02 від 17.06.2014 року на дитину ОСОБА_5 батько дитини жодного разу до дитячого закладу не з'являвся, матеріально сім'ю не підтримує, в телефонному режимі не спілкується; дівчинка розповідає, що батька вона жодного разу не бачила, він з ними не проживає, їхнім життям не цікавиться (а.с.18).

В листі виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради №8/22-847 від 10.11.2014 року зазначено, що 05.11.2014 року із малолітньою дитиною ОСОБА_5 спеціалістами служби у справах дітей проведено бесіду, в ході якої дитина розповіла, що батька погано пам'ятає, з її слів останній не приїжджає до неї тому що не любить їх, до дитини не телефонує, від спілкування ухиляється, дитина особливого бажання спілкуватися з батьком не має (а.с.84).

Разом із тим, відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради №01-7134/48 від 10.11.2014 року вбачається недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки між батьками немає порозуміння (а.с.86-87).

Відповідач приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначав, що з об'єктивних причин виплачувати своєчасно аліменти не має змоги, оскільки були проблеми з працевлаштуванням та наразі він проживає з іншою жінкою, від якої народилися дві дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яких він також має утримувати. Крім того, зазначає, що через малолітній вік дитини не хоче, щоб їх зустрічі відбувалися під тиском з чийогось боку, в подальшому бажає спілкуватися із дитиною.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було надано переконливих доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, які б безумовно свідчили про злісне ухилення відповідачем від виховання та утримання своєї дитини, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України було б підставою для позбавлення батьківських прав.

З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України місцевий суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом.

Висновки суду першої інстанції є достатньо обґрунтованими, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження апелянта про те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, є неприйнятними, оскільки одна тільки заборгованість по сплаті аліментам не може бути підставою в силу положень ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, виходячи з фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 не сприяє позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього, та враховуючи те, що до відповідача раніше не застосовувалися попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання доньки, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: