АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ а/п 22-1920/15 Головуючий у 1 інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач: Нежура В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діють в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Ріелті ЛТД" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1 звернулася в червні 2015 року в суд із позовом, і після збільшення позовних вимог просить визнати недійсним договір купівлі продажу майнових прав № КР/6/266 від 13 травня 2014 року, укладеного між нею та TOB "Капітал Рієлі ЛТД", стягнення з відповідачів заподіяних збитків у розмірі 313 742,35 грн.. що включають: подвійний розмір сплачених нею коштів за оспорюваним правочином в сумі 298 000 грн., інфляційні витрати - 13672, 68 грн., 3% річних - 2064,00 грн., отриманий відповідачем дохід в результаті користування безпідставно набутими коштами - 66 156,77 грн., 149 000 грн. - частина оплаченої квартири, оплату послуг за грошовий переказ по недійсному правочину - 745,00 грн. і відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн., посилаючись на те, що вона є інвалідом 1 групи по зору, мешкає зі своєю матір"ю ОСОБА_4, яка дуже важко хворіє, в однокімнатній квартирі та знаходяться у важкому матеріальному стані.

Через важкі житлові та матеріальні обставини вона вирішила продати своє житло щоб придбати квартиру з усіма зручностями.

Менеджер TOB "Капітал Рієлі ЛТД" ОСОБА_5 запропонував придбати їй квартиру у новобудові з ліфтом та усіма комунікаціями, що здається у жовтні-грудні 2014 року за адресою АДРЕСА_1, за ціною 333 900 грн. зі знижкою 10 %. Вона позичила 13 000 дол. США з умовою продажу своєї квартири у грудні 2014 р. коли будинок буде зданий в експлуатацію, так як іншого житла не має.

Спірний договір вона підписала 13 травня 2014 року після того, як менеджер з продажу ОСОБА_5 з нею попередньо домовився з дозволу директора Бугая В.Ю. про ціну договору, а саме, що вона сплачує 150 000 грн. до 14 травня, а другий платіж в сумі 173 900 грн. - до кінця грудня 2014 р. за умови готовності об'єкту до експлуатації. Договір підписувала в присутності свідків - працівників офісу та юристів, які також радили скоріше сплатити 50 % віл загальної суми, оскільки знижка діє до 14 грудня 2014 року.

ОСОБА_5 їй прочитав не весь договір, а лише основне, що стосується ціни, комунікацій, строків оплати, нотаріус підтвердив, що все відбувається законно.

Вона незряча, працівникам відповідача довіряла, проте потім з'ясувалося, що її ввели в оману, оскільки нотаріуса не було, хоча вона вимагала, щоб нотаріус зареєстрував договір. Також у договорі не було зазначено, що в об'єкті будівництва будуть встановлені радіатори для обігріву та гаряче водопостачання.

Віктор на неї психологічно тиснув, наполягаючи щоб вона терміново сплатила всі гроші, оскільки це був останній день перед подорожчанням і ціна може збільшитися, тому вона 13 травня 2014 року обміняла у банку "Надра" запозичені 13 000 доларів США та переказала всю суму 149 000 грн. на рахунок відповідача.

Вже 14 травня їй стало відомо про те, що на договорі підпису нотаріуса не має, надані документи не відповідають дійсності, її обманювали і, зловживаючи довірою, використовуючи її вади зору і безпорадність, співробітники відповідача заволоділи її грошима.

15 та 17 травня 2014 року вона приходила в офіс з вимогою повернути гроші, проте їй в цьому було відмовлено. 19 травня вона залишала заяву про розірвання договору, проте заяву не зареєстрували. Коли вона прийшла у офіс 21 травня їй запропонували поставити підпис під заявою про повернення грошей, що вона й зробила, проте потім її було повідомлено юристом ОСОБА_7 та співробітниками офісу, що це були зміни до договору про збільшення ціни та зміни строку оплати, про що їй не озвучували коли вона підписувалася. Повернути гроші їй відмовили, тому 27 травня вона послала лист про розірвання договору поштою.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Капітал Ріелті ЛТД" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт і його представники підтримали подану скаргу, із викладених в ній підстав, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою на підтвердження заявлених вимог про визнання договору недійсним не надано будь-яких доказів, і тому позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Вимоги у частині стягнення з відповідача отриманих доходів у результаті користування набутим майном, згідно положень ст. 1214 ЦК України, є безпідставними, а вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих вчиненням спірного правочину є похідними від вимог про визнання договору недійсним.

Але погодитися з такими висновками в повній мірі не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та TOB "Капітал Рієлі ЛТД" 13 травня 2014 року було укладено Договір № КР/6/266 купівлі продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивачка купує у відповідача майнові права на об"єкт нерухомості, яким являється однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (надалі по тексту - договір, а.с. 5- 11).

Відповідно до п. п. 4.2, 4.3.1 договору, загальна вартість майнових прав на об"єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 400 051,98 грн. Сторони визначають наступний порядок розрахунків за договором: покупець перераховує 100 % вартості об"єкту фінансування, а саме 400 051,98 грн. на поточний рахунок продавця до 20.06.2014 р.

А у разі невиконання фінансових зобов'язань Продавець має право в односторонньому порядку розірвати Договір.

Термін будівництва та введення в експлуатацію об'єкта капітального будівництва визначався 4 квартал 2014 року.

Згідно ст. 655 ЦК України, з договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

В день підписання договору, а саме 13.05.2014 р., позивачка переказала на розрахунковий рахунок відповідача кошти у розмірі 149 000 грн. в рахунок оплати вартості квартири (а.с. 21).

ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи загального захворювання по зору (а.с. 4).

За заявленими вимогами позивачка просить визнати недійсним договір купівлі продажу майнових прав з підстав вчинення його під впливом обману, а також відсутності її волевиявлення на придбання майнових прав на об'єкт нерухомості, який є предметом спірного договору.

При цьому посилається на те, що під час укладення договору вона просила бути присутнім при цьому нотаріуса і співробітники відповідача її запевнили, що такий є. Крім того, вона підписувала договір за умовами якого вартість квартири становила 333 900 грн. зі знижкою 10 %, при цьому до 14.05.2014 р. вона повинна була сплатити кошти в сумі 150 000 грн. та до кінця грудня 2014 р. другий платіж у розмірі 173 900 грн.

Коли вона 14.05.2014 р. дізналася про те, що договір нотаріально не посвідчений, вона неодноразово приходила в офіс відповідача для розірвання договору, в чому їй відмовляли та сплачені нею кошти не повертали, а 21.05.2014 р. дали їй підписати договір в частині зміни ціни квартири, який не озвучили і при цьому пояснили, що вона підписує заяву про повернення грошей, тому таким обманним шляхом змінили (підмінили) умови договору щодо вартості квартири, яка вже складала 400 051,09 грн.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу України.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частинами першою, четвертою статті 209 ЦК України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Суд правильно зазначив, що оспорюваний договір не може вважатися нікчемним, оскільки законом не встановлено вимог нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майнових прав, які є рухомим майном.

Вищевказаною нормою ч. 4 ст. 209 ЦК України, на яку посилається представник позивачки, визначено альтернативну домовленість сторін договору на нотаріальне посвідчення правочину.

При цьому суд обґрунтовано відхилив посилання позивачки на п. 6 глави 19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, який не може поширюватися на спірні правовідносини, в тому числі і за аналогією закону.

Крім того, відповідно до вимог ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Колегія суддів погоджується із виском суду першої інстанції про необґрунтованість прел*явлених вимог з підстав вчинення оспорювного договору внаслідок обману зі сторони представників відповідача, оскільки на підтвердження даних обставин будь-яких доказів не надано.

Позивачка не надала суду договір чи його копії на який вона посилається, що підписувала у першій редакції за меншою ціною об'єкту нерухомості.

Разом із тим, колега суддів звертає увагу на те, що, оскільки позивачка є інвалідом першої групи по зову, тобто людиною яка практично є незрячою, укладання з нею будь-якої угоди у простій письмовій формі не можу свідчити про її повне і вільне волевиявлення на укладання саме такої угоди і бажання настання саме тих правових наслідків, які нею передбачені.

Укладання письмового правочину щодо відчуження майнових прав на об'єкт нерухомості, відповідно закону дійсно не потребує його нотаріального посвідчення.

Але в даному випадку, вади здоров'я позивачки, однієї із сторін оспорюваного правочину, є об'єктивним фактором, який вимагає наявність у неї представника підчас укладання угоди, або, нотаріуса, який в силу наданих йому державною повноважень, зобов'язаний перевірити юридичну чистову змісту угоди, дієздатність її учасників, і їх справжнє волевиявлення на настання правових наслідків, передбачених цієї угоди.

Заявлені заперечення позивачки щодо істотних умов укладеного договору, які були зроблені у стислий термін, буквально наступного дня після підписання угоди, не є доказом недобросовісності дій позивачка і її не бажання у настанні реальних результатів внаслідок підписання угоди, а свідчать, що у тій формі і обставинах її укладання (підписання), волевиявлення позивачки не могло бути вільним і не могло відповідати її внутрішній волі.

З таких обставин, оспорюваний договір необхідно визнати недійсним з підстав недотримання її сторонами вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, а рішення відповідно в цій частині скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також зауважує, що обман однієї сторони правочину щодо іншої відносно форми вчинення правочину, що є одним із доводів позовної заяви і апеляційної скарги, не є підставою для визнання такого проточину недійсним з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України, оскільки вказана норма права визначає наявність обману щодо обставин, які мають істотне значення, тобто умов (змісту) договору, а не форми укладання.

В решті рішення суду слід залишити без змін, враховуючи добровільне повернення відповідачем отримані від позивачки кошти на виконання умов недійсного договору на час розгляду справи, проти чого вона не заперечувала.

Вимоги про стягнення подвійного розміру сплачених коштів і моральної шкоди, згідно ст.. 230 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки в позові відмовлено з інших підстав, які не передбачають настання вказаних негативних наслідків для винної сторони правочину.

Інші доводи апеляційних скарг на законність ухваленого рішення не впливають і до уваги колегією судів не приймаються.

У зв'язку зі частковим задоволенням позовних вимог,згідно ст.. 88 ЦПК України, з ТОВ "Капітал Ріелті ЛТД" в дохід держави необхідно стягнути загалом 365,40 грн. несплаченого судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А

Апеляційні скарги ОСОБА_1, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діють в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання договору купівлі-продажу майнових прав № від 13 травня 2014 року № КР/6/266 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД» скасувати і ухвалити нове рішення такого змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 13 травня 2014 року № КР/6/266 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД» в дохід держави 365,40 грн. несплаченого судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги

Головуючий:

Судді