УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Андрущенко О.Ю.,

розглянувши заяву приватного підприємства «Токмак-Центр» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2015 року по липень 2015 року в розмірі основного боргу 635 грн. 28 коп., інфляційних втрат 19 грн. 57 коп., трьох відсотків річних 11 грн. 12 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.,-

встановив:

ПП «Токмак - Центр» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь заявника борг за житлово-комунальні послуги за період січня 2015 року по липень 2015 року в розмірі основного боргу 635 грн. 28 коп., інфляційних втрат 19 грн. 57 коп., трьох відсотків річних 11 грн. 12 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 98 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинні зазначатися вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Як зазначено в заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржників заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з січня 2015 року по липень 2015 року основний борг в сумі 635 грн. 28 коп., в той же час, згідно розрахунку у вказану заборгованість включено суму за липень 2015 року, хоча, строк вимоги щодо оплати за липень 2015 року ще не настав. Крім цього, відповідно до розрахунку, станом на січень 2015 року наявна заборгованість в сумі 135 грн. 75 коп., при цьому, суд позбавлений можливості дослідити час її виникнення та відповідно вирішити питання про пропуск позовної давності, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право.

Крім цього, згідно інформації адресно-довідкового підрозділу Токмацького районного відділу УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим, вимоги до неї щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 є спірним.

Відповідно до ч. 2 п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог. Таким чином, постановити ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог про стягнення заборгованості є неможливим.

На підставі викладеного, приходжу до висновку щодо наявності спору про право та необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно заявнику слід роз'яснити, що відповідно до ст.101 ч.2 ЦПК України відмова в прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 293 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви приватного підприємства «Токмак-Центр» про видачу судового наказу про стягнення ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2015 року по липень 2015 року в розмірі основного боргу 635 грн. 28 коп., інфляційних втрат 19 грн. 57 коп., трьох відсотків річних 11 грн. 12 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп..

Роз'яснити приватному підприємству «Токмак-Центр» його право на звернення з тією самою вимогою до суду в позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя