У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 січня 2015 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів витрачених на навчання,

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ потрачені кошти на навчання відповідача в сумі 33 357 грн. 03 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 333,57 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим в зв'язку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що після наголошення ним в судових дебатах про те, що договір, на який посилається позивач не був досліджений в порядку ст. 185 ЦПК України і немає дати, а саме року його укладання, суд незаконно повернувся до з'ясування обставин у справі та огляду даного договору, хоча він не був новою обставиною.

Наявна у справі копія договору має дату, тобто рік його укладання, а його копія, що надавалась стороні, року укладання не має, що свідчить про наявність розбіжностей, які ставлять такий договір під сумнів і говорять про ознаки службового підроблення.

В порядку ст.185 ЦПК України наявні у справі письмові докази взагалі судом не досліджувались і не оголошувались, що позбавило можливості подати заяву про їх сумнівність, фальшивість та достовірність.

Вважає, що у договорі відсутні істотні умови, які визначені законом і є необхідними для договорів даного виду.

Відповідно до п. 3.2 умов договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку може бути відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, однак ОСОБА_1 не відмовлявся від подальшої служби, а його було звільнено замовником за п. 64 "д" (через службову невідповідність) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з доведеності позову та наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 витрат на навчання, оскільки, останній не виконав належним чином взятих за договором зобов'язань.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Встановлено, що наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ №415 о/с від 15 серпня 2007 року ОСОБА_1 з 17 серпня 2007 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом 1-го курсу навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання за спеціальністю "правознавство" Харківського національного університету внутрішніх справ із присвоєнням спеціального звання "рядовий міліції".

1 вересня 2007 року сторони у справі, а також УМВС України в Рівненській області уклали договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 2 ст.52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про вищу освіту», чинного на момент вступу відповідача до ХНУВС, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

За пунктом 2.3.5 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України після закінчення навчання курсант зобов'язувався прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку його призначено, і відпрацювати не менше трьох років.

Відповідно до пункту 6 постанови КМ України від 22.08.1996р. №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» у редакції, чинній на момент вступу ОСОБА_1 до ХНУВС, згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою.

Наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ №271 о/с від 18 червня 2011 року ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Рівненській області.

Пунктом 3.2. зазначеного вище договору передбачено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни та відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Наказом УМВС України в Рівненській області №361 о/с від 21 листопада 2013 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.64"д" (службова невідповідність)Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга років на день звільнення становить: у календарному обчисленні - 7 років 2 місяці 7 днів, у пільговому - 7 років 2 місяці 25 днів.

Згідно п. 2.1.3 договору в обов'язки університету входить забезпечення відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

Витрати на утримання ОСОБА_1 за час його навчання у ХНУВС склали 33 357,03 грн.

Звільнення відповідача через службову невідповідність з органів внутрішніх справ є формою відмови ОСОБА_1 від подальшого проходження служби.

Враховуючи те, що відповідач відпрацював в органах внутрішніх справ менше трьох років після закінчення навчання та був звільнений через відмову від подальшого проходження служби, що є підставою згідно п. 3.2 Договору для відшкодування у повному обсязі вартості навчання та всіх витрат, пов'язаних із забезпеченням його речовим майном та грошовим утриманням, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи представника позивача про те, що суд під час судових дебатів незаконно повернувся до з'ясування обставин у справі є безпідставними.

Не заслуговують на увагу покликання про наявність розбіжностей між копією договору, яка міститься в матеріалах справи та копією, наданою відповідачу, оскільки останнім не надано суду копії договору відмінної від копії, наявної в матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень п.2.3.6 договору у разі звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 договору курсант зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

За наведеного, договір містить істотні умови щодо розміру витрат, пов'язаних з утриманням у ХНУВС, він укладений на основі типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №150 від 14.05.2007 року, а тому доводи в цій частині скарги є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,315,317,319,325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С. Шимків С.С.