ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4128/15-ц
Провадження № 2/210/1858/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"30" листопада 2015 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді Чайкіної О. В.
за участі секретаря Куксенко О.В.
за участі сторін не з′явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вище названим цивільним позовом.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на ті обставини, що 30.03.2014 року він позичив відповідачу по справі ОСОБА_3 5700,00 гривень, що підтверджується розпискою. Відповідач згідно розписки зобовязався повернути гроші 29 квітня 2014 року. Свої зобовязання відповідач, в зазначений у розписці термін не виконав, до теперішнього часу гроші не віддав, не дивлячись на неодноразові вимоги Позивача виконати грошові зобовязання, посилаючись на те, що грошей у нього поки що не має. У звязку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача борг, втрати від інфляції у розмірі 3710,89 грн., 3% річних від простроченої суми боргу 212,70 грн., а також судові витрати повязані з оплатою судового збору 243,60 грн.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить суд його задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не зявився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суду не повідомив.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 (відповідач у справі) 30.03.2014 року отримав від ОСОБА_4 (Позивач у справі) у борг 5700,00 (п"ять тисяч сімсот )грн. на строк до 29 квітня 2014 року (а.с.3 ).
Правовідносини позики вимагають обов'язкової перевірки наявності оригіналів розписок у кредитора, що є підтвердженням невиконання зобов'язання боржником. Оригінал розписки залучений судом до матеріалів справи.
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримавши у борг 30.03.2014 року від ОСОБА_2 кошти в сумі 5700,00 грн., свої зобовязання у встановлений домовленістю строк не виконав, суму боргу не повернув. Факт наявності у ОСОБА_2 оригіналу розписки, свідчить про існування між сторонами боргових зобовязань.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд вважає, що між сторонами укладено договір позики, який позивачем належним чином підтверджений, а оскільки відповідач у встановлений строк борг не повернув, то позивач має право вимагати його повернення з застосуванням положень ст.625 ЦК України.
Враховуючи період від початку невиконання боргового зобов'язання з 29.04.2014 року по день предявлення позову витрати від інфляції складають - 3710,89 грн., 3% річних від простроченої суми вираховуються за формулою: Р = 3% х ц : 365 х в : 100%, де Р - сума процентних нарахувань за всі дні затримки повернення боргу; ц - кількість днів прострочки; 365 - кількість днів у році; в - сума заборгованості. Станом на 28.08.2015 року 3% річних від простроченої суми складають 212,70 грн.
Встановивши наявність оригіналу розписки у позивача та відсутність належних і допустимих доказів про повернення відповідачем зазначеної суми боргу, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 5700,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 3710,89 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов'язання 212,70 грн., передбачених ст. 625 ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 15, 60, 88, 223-229, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, 17.03.1977р.н., місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, борг за розпискою від 30 березня 2014 року в розмірі 5700,00 ( пять тисяч сімсот грн.); інфляційних втрат в розмірі 3710,89грн. (три тисячі сімсот десять грн. вісімдесят дев′ять коп.); 3% річних в розмірі 212,70 (двісті дванадцять грн. 70 коп.), що разом складає 9623,59 (девять тисяч шістсот двадцять три грн., пятдесят девять коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 17.03.1977р.н., місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О. В. Чайкіна