АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

18 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний»

в особі виконуючого обовязки керуючого Дніпропетровським

відділенням Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Банк Фамільний» у листопаді 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином /а.с.1-3/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Фамільний» відмовлено /а.с.55-57/.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Фамільний» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення по справи, та рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.59-62/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Положеннями ч.2 ст.308 ЦПК України встановлено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ПАТ «Банк Фамільний» у листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків від злочину, посилаючись на те, що ОСОБА_2, будучи субєктом підприємницької діяльності фізична особа, склала завідомо неправдиві документи, а саме довідку про доходи № 21 від 11.07.2006 року на ім'я ОСОБА_3 /а.с. 29/, довідку про доходи № 23 від 11.07.2006 року на ім'я ОСОБА_4 /а.с. 16/, та довідку про доходи № 21 від 11.07.2006 року на ім'я ОСОБА_5 /а.с. 40/, які нібито працювали у неї та мали там доходи, що не відповідає дійсності.

На підставі цих довідок ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 18.07.2006 року отримали в ПАТ «Банк Фамільний» кредити, а саме ОСОБА_3 на суму 9 780 грн., з яких станом на 01.09.2014 року погашено 6 519, 58 грн., залишок кредиту 3 260 грн.; ОСОБА_4 на суму 8 330 грн., з яких погашено 5657, 89 грн., залишок 2 672, 11 грн.; ОСОБА_5 отримав 7360 грн., з яких погашено 4991, 10 грн., залишок кредиту 2 368, 90 грн., позивач посилається на те, що з урахуванням не отриманого банком доходу, комісії, інфляції та пені, сума збитків складає 37 700, 12 грн., що підтверджується розрахунком, цю суму позивач просить стягнути з ОСОБА_2 /а.с. 4/.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2014 року у справі №200/3035/14к за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, закрито провадження та звільнено обвинувачену від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності /а.с. 43-45/.

Даною ухвалою суду встановлено що ОСОБА_2 маючи умисел спрямований на підроблення офіційних документів, які відаються особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його іншою особою, в липні 2006 році (більш точну дату досудовим слідством встановити не надалось можливим), в невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місці, усвідомлюючи протиправність своїх дій, склала завідомо неправдиві наступні документи.

Довідку про доходи № 21 від 11 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_3, згідно з якої, він перебуваючи на посаді складальника меблів СПДФО ОСОБА_2 та мав дохід з липня 2005 року по червень 2006 року: липень 2005 року - 1900 гривень 00 копійок; серпень 2005 року - 1 900 гривень 00 копійок; вересень 2006 року - 1 950 гривень 00 копійок; жовтень 2005 року - 1 950 гривень 00 копійок, листопад 2005 року - 2 000 гривень 00 копійок; грудень 2005 року - 2 000 гривень 00 копійок; січень 2006 року - 2 200 гривень 00 копійок; лютий 2006 року - 2 200 гривень 00 копійок; березень 2006 року - 2 200 гривень 00 копійок; квітень 2006 року - 2 300 гривень 00 копійок; травень 2006 року - 2 300 гривень 00 копійок; червень 2005 року - 2 300 гривень 00 копійок.

Довідку про доходи № 23 від 11 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4, згідно якої він перебуває на посаді складальника меблів СПДФО ОСОБА_2 та мав дохід з липня 2005 року по червень 2006 року: липень 2005 року - 1900 гривень 00 копійок; серпень 2005 року - 1 900 гривень 00 копійок; вересень 2005 року - 1 950 гривень 00 копійок; жовтень 2005 року - 1 950 гривень 00 копійок, листопад 2005 року - 2 000 гривень 00 копійок; грудень 2005 року - 2 000 гривень 00 копійок; січень 2006 року - 2 200 гривень 00 копійок; лютий 2006 року - 2 200 гривень 00 копійок; березень 2006 року - 2 200 гривень 00 копійок; квітень 2006 року - 2 300 гривень 00 копійок; травень 2006 року - 2 300 гривень 00 копійок; червень 2006 року - 2 300 гривень 00 копійок.

Наведені довідки не відповідали об'єктивної дійсності, оскільки згідно даних з Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування інформація щодо працевлаштування у ФОП ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 за період з липня 2005 року по червень 2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 - відсутня.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_2 в невстановлений досудовим слідством час, в невстановленому досудовим слідством місці передала ОСОБА_3 довідку про доходи №21 від 11 липня 2006 року, ОСОБА_4 довідку про доходи № 23 від 11 липня 2006 року, ОСОБА_5 довідку про доходи № 21 від 11 липня 2006 року, які вони використали на власні потреби, для отримання споживчого кредиту.

18 липня 2006 року на підставі довідки №23 від 11 липня 2006 року, виданої відповідачем, та заяви-анкети позичальника між ТОВ Банк Фамільний та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №18801, на умовах якого позичальнику видано платіжну картку з овердрафтом в 4200 грн.

18 липня 2006 року на підставі довідки №21 від 11 липня 2006 року, виданої відповідачем, та заяви-анкети позичальника між ТОВ Банк Фамільний та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №18800, на умовах якого позичальнику видано платіжну картку з овердрафтом в 5000 грн.

18 липня 2006 року на підставі довідки №23 від 11 липня 2006 року, виданої відповідачем, та заяви-анкети позичальника між ТОВ Банк Фамільний та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №18802, на умовах якого позичальнику видано платіжну картку з овердрафтом в 3800 грн.

Внаслідок неповного виконання зобовязання ОСОБА_5 за кредитним договором №18802 від 18 липня 2006 року, у останнього утворилась заборгованість в розмірі 10 848,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2368,90 грн., заборгованість за відсотками 5 534,94 грн., інфляційні втрати 1 648,91 грн., пеня 1295,75 грн.

Внаслідок неповного виконання зобовязання ОСОБА_4 за кредитним договором №18801 від 18 липня 2006 року, у останнього утворилась заборгованість в розмірі 12 257,17 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2672,11 грн., заборгованість за відсотками 6244,05 грн., інфляційні втрати 1877,36 грн., пеня 1463,65 грн.

Внаслідок неповного виконання зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором №18800 від 18 липня 2006 року, у останнього утворилась заборгованість в розмірі 14594,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3260,42 грн., заборгованість за відсотками 7272,98 грн., інфляційні втрати 2276,20 грн., пеня 1784,85 грн.

Відповідно до змісту укладених договорів, останні діють до повного виконання зобовязання сторонами.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо стягнення заборгованості з позичальників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, або визнання укладених з ними кредитних договорів недійсними.

Встановивши зазначені обставини та враховуючи наведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відмову в задоволені заявлених позовних вимог ПАТ «Банк Фамільний».

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги обставини, які були викладені в позовній заяві та не дав належної оцінки наданих позивачем доказів на підтвердження спричинення ПАТ «Банк Фамільний» саме відповідачем матеріальної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Тобто, звертаючись з даними позовними вимогами до суду позивач послався на ст.ст.22, 1166 ЦК України, які передбачають загальні підставі відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 1, 2 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Враховуючи вимоги ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України, лише позивач визначає предмет та підставу позову і суд, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, не може виходити за межі цих вимог.

Отже, виходячи з того, що за наявними в матеріалах справи доказами договірні відносини між банком та позичальниками продовжують свою дію, з відповідачем банк в договірних відносинах не перебуває, кредитні договори недійсними не визнанні, підстав для матеріальної відповідальності відповідача наразі не існує, оскільки наразі неможливо визнати неповернуті кредитні кошти та несплачені відсотки за їх користування, штрафні санкції, шкодою, спричиненою банку відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» в особі виконуючого обовязки керуючого Дніпропетровським

відділенням Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_6