Справа № 359/8786/14-ц
Провадження № 2/359/98/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Величка В.П.,

при секретарі судового засідання - Шукало М.І.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бориспільський районний відділ Управління міграційної служби України в Київській області, Реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання права спільної сумісної власності, усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернулася позивач ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, згідно якого просила визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розміром 0,08 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнати право на реєстрацію ОСОБА_2 свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1; визнати право на реєстрацію ОСОБА_2 місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, народжених ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тернополі, Україна, за адресою: АДРЕСА_1 - за відсутності згоди батька ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Між сторонами 27 червня 2013 року було укладено шлюб, від даного шлюбу сторони мають дітей, дочку - ОСОБА_4 та дочку - ОСОБА_5. В червні 2012 року сторони уклали договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою з цільовим призначенням "землі житлової забудови". Вказані договори були оформлені на відповідача. Спроби вмовити відповідача зареєструвати місце проживання разом з дітьми в будинку АДРЕСА_1 були марними. Позивач стверджує, що вона як співвласник будинку, внаслідок реєстрації права власності на будинок лише за відповідачем, фактично позбавлена можливості реалізації гарантованих чинним законодавством України прав, зокрема на реєстрацію свого місця проживання, а також дітей, в цьому будинку. Враховуючи викладене, для забезпечення прав та інтересів дітей, позивач вимушена звернутися до суду.

Відповідно до зустрічної позовної заяви, ОСОБА_3 просив суд визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною площею 160,8 кв.м., житловою площею - 90,6 кв.м., ганок - а, ганок - а1, огорожа № 1, ворота №2, хвіртка - №3, колодязь питний - К, яма вигрібна - Б, який розташований на земельній ділянці площею -0,08 га; визнати земельну ділянку площею - 0,08 га, куплена згідно договору купівлі-продажу від 19 червня 2012 року - об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2; поділити між нами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вищевказане сумісне набуте майно, виділивши йому ? частини житлового будинку, а саме: - на першому поверсі будинку: приміщення 1-5 гараж, 1-6 кладова, - на другому поверсі будинку: приміщення 1-10 житлова кімната, 1-11 санвузол, 1-12 житлова кімната. Виділивши відповідачці ? частини житлового будинку, а саме: - на першому поверсі будинку: приміщення 1-2 вітальня, 1-3 кухня, 1-4 санвузол, - на другому поверсі будинку : приміщення 1-8 житлова кімната, 1-9 - житлова кімната. Земельну ділянку поділити відповідно до часток в житловому будинку.

Ухвалою судді від 12 грудня 2014 року, роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ між ними: - житлового будинку з виділенням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по ? частини будинку; земельної ділянки відповідно до часток у житловому будинку - в окреме провадження /а.с. 108/.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином /а.с. 128,129/.

Від представників третіх осіб Бориспільського районного відділу Управління міграційної служби України в Київській області, Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, слід задовольнити позовні вимоги відповідача.

Судом встановлено, що 27 червня 2003 року зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу серії НОМЕР_2 /а.с. 10/. Від даного шлюбу у сторін народилися діти, дочка - ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с. 11/.

Відповідно до договору купівлі - продажу об'єкту незавершеного будівництва від 19.06.2012 року, ОСОБА_3, придбав об'єкт незавершеного будівництва готовністю 62%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 15-16/.

Крім того, згідно Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 19.06.2012 року, відповідач придбав земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер :09:077:0025, що знаходиться по АДРЕСА_1 /а.с. 17-19/.

У відповідності з ст. 60, ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:077:0025, розміром 0,08га, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки № 212 від 23.07.2014 року виданої виконкомом Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_2, 1974 року народження, ОСОБА_3, 1979 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Діти ОСОБА_4, 2004 р.н та ОСОБА_5, 2004 р.н. за місцем реєстрації батьків не зареєстровані /а.с. 12/.

Згідно довідок № 751, № 752 від 11.08.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_4, навчаються в 5 класі Бориспільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 з 1 класу /а.с. 13-14/. Крім того, діти займаються та відвідують різні гуртки, вказане підтверджується довідками /а.с. 64-68/.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що в будинку проживає ОСОБА_2, та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Батько ОСОБА_3 з дітьми не проживає /а.с. 69/.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст.319 ЦК України).

Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно ст. 4 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» законодавство про свободу пересування та вільний вибір місця проживання складається з Конституції України, цього Закону, інших законів та міжнародних договорів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно зі ст.150 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 № 5464-X із змінами, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Враховуючи вищевикладене, а також пояснення позивача, з яких встановлено, що остання та діти проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, слід визнати право позивача на реєстрацію свого місця проживання та місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 61 п. 1 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Тому, підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_3, враховуючи, що сторонами фактично визнано факт, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 160,8 кв.м., житловою площею - 90,6 кв.м., ганок - а, ганок -а1, огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, колодязь питний - К, яма вигрібна - Б та земельна ділянка, на якій будинок розташований являються об'єктами права спільної сумісної власності.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 05) та земельну ділянку з кадастровим номером :09:077:0025, розміром 0,08 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

Визнати право на реєстрацію ОСОБА_2 свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1;

Визнати право на реєстрацію ОСОБА_2 місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, народжених ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тернополі, Україна, за адресою: АДРЕСА_1 - за відсутності згоди батька ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3897,60 гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною площею 160,8 кв.м., житловою площею - 90,6 кв.м., ганок - а, ганок -а1, огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, колодязь питний - К, яма вигрібна - Б, та земельну ділянку, площею 0,08 га. розташований на земельній ділянці площею - об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлено 20.02.2015р.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області В.П. Величко