АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1477/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року по справі за поданням Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_6 за межі України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника апелянта, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

25 січня 2013 року державний виконавець Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ звернувся з поданням про тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_6 за межі України.

В обгрунтування подання, державний виконавець вказав, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС Черкаського МУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2520 Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, виданого 21 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 102 684 грн. 75 коп..

У відповідності до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», 11 грудня 2012 року відкрито виконавче провадження по виконанню даного рішення.

Станом на 25 грудня 2012 року боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Державним виконавцем попереджено про необхідність виконання рішення суду, проте боржник не вживає ніяких заходів щодо повного або часткового виконання рішення суду. У зв'язку з цим, державний виконавець просив тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року подання Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ задоволено.

Тимчасово обмежено виїзд за межі України, громадянину України ОСОБА_6, до виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська по примусовому стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 102 684 грн. 75 коп. до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Ухвалу суду направлено для виконання до Державної прикордонної служби України та Придніпровському РВ УМВС України у Черкаській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року як незаконну.

В судове засідання представник Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ та ОСОБА_6 не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, причини неявки не повідомили.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду із поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від сплати коштів, а тому з метою повного, своєчасного виконання рішення суду прийшов до висновку про тимчасове обмеження виїзду за межі України громадянина ОСОБА_6 до виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду передчасним, оскільки при розгляді подання державного виконавця про обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за кордон, суд не з'ясував, чи має місце ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в Придніпровському районному відділі ДВС Черкаського МУЮ знаходиться виконавче провадження № 35651628 на виконання виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2012 року № 2/0417/2520 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 102 684,75 грн..

З матеріалів справи вбачається, що земельних ділянок за боржником не зареєстровано (відповідь Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 28 грудня 2012 року № 2337 (а.с. 8)), транспортних засобів, зареєстрованих за ОСОБА_6 не значиться (відповідь управління Державтоінспекції МВС УМВС України в Черкаській області від 25 грудня 2012 року № 60212 (а.с. 9)).

З матеріалів справи також вбачається, що на адресу ОСОБА_6 Придніпровським районним відділом ДВС Черкаського МУЮ 10 січня 2013 року направлялася вимога державного виконавця щодо виконання виконавчого листа (а.с. 10), однак відомостей про отримання такої вимоги, матеріали справи не містять.

Згідно акта державного виконавця від 16 січня 2013 року (а.с. 11) вбачається що ним що ним було здійснено виїзд за адресою проживання боржника, однак встановлено, ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає і місце його знаходження невідоме.

Відповідно до Листа Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» за положенням ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 3771 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що державний виконавець не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи (дана обставина підтверджена протоколом судового засідання (а.с. 13) та самою ухвалою суду (а.с. 14)), хоча саме на нього покладено обов'язок доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даного питання та постановив ухвалу без додержання вимог закону, оскільки матеріали справи не містять будь-яких об'єктивних доказів свідомого невиконання боржником ОСОБА_6 покладених на нього зобов'язань, крім того, в суді апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 не проживає в м. Черкаси, що було встановлено актом державного виконавця (а.с. 11) та ніколи там не був зареєстрований, що не було перевірено виконавчою службою, а тому вважає за можливе постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_6 за межі України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і остановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року по справі за поданням Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_6 за межі України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_6 за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :