Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання недійсним договору лізингу, стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання недійсним договору лізингу, стягнення коштів, посилаючись на те, що з 24 вересня 2014 року він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу № 001022 з додатками стосовно трактора «МТЗ 82.1». У день укладення договору ОСОБА_2 згідно умов договору сплатив щомісячний платіж у розмірі 20 000,00 грн. Пізніше позивач з'ясував, що зазначений платіж є комісійною винагородою лізингодавцю за організаційні заходи по підготовці й укладенню договору, однак ОСОБА_2 вважав ці кошти частковою оплатою вартості трактора. З умовами договору лізинку позивач не ознайомлювався, протягом обіцяного строку предмет лізингу позивачу не переданий, в подальшому трактор не передавався у зв'язку з несплатою позивачем передбаченої договором половинної вартості предмета лізингу.

Позивач стверджує про введення його в оману відповідачем щодо умов договірних зобов'язань, розмір комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи визначений з порушенням принципу добросовісності, не відповідає співмірності виконаній послузі, що полягала у виготовленні стандартної форми договору. Як правочин, здійснений без отримання ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг по фінансовому лізингу, вчинений з використанням нечесної підприємницької практики, через наявність несправедливих умов та відсутність такої істотної умови як предмет договору, оспорюваний правочин лізингу повинен бути визнаний недійсним у повному обсязі. Також ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на його користь сплачений реєстраційний платіж в сумі 20 000,00 грн.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вищевказана касаційна скарга, яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних рішень першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

ОСОБА_2, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані ним судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій, не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Вінницької області від 08 січня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, визнання недійсним договору лізингу, стягнення коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова