Справа № 489/3286/15-ц
Номер провадження 2/489/1809/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

встановив

В травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.08.1993 по 02.12.2004. Мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Має намір виїхати з сином за кордон до Російської Федерації, для відпочинку та оздоровлення дитини. Зазначає, що вказана поїздка здійснюється в інтересах дитини, оскільки вона має намір розширити кругозір дитини, показати їй іншу країну, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за кордон.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон дитини безпідставною та дозволити їй виїзд разом із дитиною за кордон до Російської Федерації, терміном перебування з 01.07.2015 по 31.08.2015.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, 02.12.2004 шлюб між ними розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ФП № 035850, видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а. с. 4).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 041270 позивач і відповідач мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5).

З відповіді АДБ вбачається, що відповідач вибув на прізвище Старков, однак не зареєструвався. Ленінський відділ РАЦС надав відповідь, що не виявлено актового запису про шлюб, розірвання шлюбу або зміну імені.

Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон до Російської Федерації, з метою відпочинку, спрямованого на оздоровлення дитини, тобто в інтересах дитини.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини, у тому числі і після розірвання шлюбу та проживання одного із батьків окремо від дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХП та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Як було встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні аргументовані докази відмови батька на надання дозволу на виїзд дитини за кордон. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд підлягають частковому задоволенню, оскільки частина періоду про який просить позивач сплинула на час винесення рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,6 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Російської Федерації з метою відпочинку та оздоровлення у період з 10 липня 2015 року до 31 серпня 2015 року неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії І-ФП № 041270, виданого відділом записів актів про народження м. Миколаєва 28 березня 2001), без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, паспорт серія ЕО 162110, виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 24 травня 1996 року), зобов'язавши її повернути дитину в Україну після терміну перебування за кордоном, зазначеного в судовому рішенні.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв