Справа № 523/3100/14-ц
Провадження № 2/520/257/15
Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Реви С.В.,
при секретарі Гудові В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
04 березня 2014 року ПАТ «БТА Банк» звернулось до суду до ОСОБА_1, ОСОБА_2 з вимогами стягнути з відповідачів в солідарному порядку кредитну заборгованість в розмірі 1 018 660,40 грн., яка утворилась внаслідок невиконання останніми взятих на себе договірних зобов'язань.
07 жовтня 2014 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси справу передано до Київського районного суду м. Одеси за підсудністю.
Ухвалою суду від 29.07.2015 року до участі у справі в якості правонаступника позивача у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».
В судове засідання представник позивача не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, неодноразово сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору розмір процентів за користування Кредитом складає 14,5 % річних.
З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, цього ж дня між Банком, Позичальником та ОСОБА_2 було укладено Договір Поруки № 03/07-О (ДП).
Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, ОСОБА_2 відповідає перед Банком за виконання Позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору № 03/07-О від 09.11.2007 року.
Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконували, внаслідок чого у них перед банком станом на 31.01.2014 року виникла заборгованість в розмірі 1 018 660,40 грн.
При цьому, зважаючи на те, що кредит був наданий в іноземні валюті, ні позовна заява, ні матеріали справи не містять відомостей стосовно офіційного курсу НБУ за яким, розраховувався розмір заборгованості.
В подальшому, 03.04.2014 року між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу відповідно до умов якого, ПАТ «БТА Банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у Переліку кредитних договорів.
У зв'язку з чим суд зазначає наступне.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому законодавство не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.
Тобто, відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Згідно ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Право на здійснення операцій в іноземній валюті, в тому числі і надання кредитів в іноземній валюті, передбачено ст. 533 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», постановою Національного банку України № 200 від 30 травня 2007 року «Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», а також іншими нормативними актами, що регулюють діяльність банків.
Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контрою» (далі Декрет).
Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Відповідно до ст. 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж Декрету.
З огляду на це, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.
Щодо вимог підпункту «в» п.4 ст.5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання та одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то законодавством не визначено меж термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.
Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо зазначених операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст.5 Декрету є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що при заміні кредитора у зобов'язанні, яке стосується кредиту в іноземній валюті, новий кредитор повинен мати генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, отриману у встановленому порядку.
Разом з тим, ТзОВ «Кредитні ініціативи» не надало суду жодних доказів, які свідчили б про наявність у позивача такої ліцензії, так само як і доказів наявності валютного рахунку, оскільки відповідачі мають право погашати заборгованість в тій валюті в якій вони отримали кредит.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ТзОВ «Кредитні ініціативи», не маючи валютного рахунку та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, взагалі не може бути новим кредитором у зобов'язаннях, які виникають за кредитними договорами, що були укладені в іноземній валюті, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства України.
Керуючись ст.ст. 16, 517, 530 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 223, 224 ЦПК України, суд, -
У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Суддя Рева С. В.