Провадження №22-ц/784/546/15
Головуючий у першій інстанції-Гуденко О.А.
Категорія 57 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Горенко Ю.В.,

за участю представника інспекції - Кірянкова В.В.,

позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - Водуд Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом

інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області

(далі - Держспоживінспекція) в інтересах ОСОБА_2

до

товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн»

про захист прав споживачів

У С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Держспоживінспекція звернулася з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» про захист прав споживачів.

Держспоживінспекація зазначала, що 17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 придбала у ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» через магазин «Фокстрот» пральну машину марки «Indesit» вартістю 2 577, 80 грн. В межах гарантійного строку ОСОБА_2 неодноразово зверталася до сервісного центру гарантійного обслуговування та відповідача зі скаргами на несправності у роботі техніки, але останні недоліків не встановили, пов'язуючи претензії позивачки з порушенням нею правил експлуатації.

Посилаючись на наявність недоліків у роботі пральної машинки, недоведеність їх виникнення після продажу товару, а також ненадання споживачеві повної інформації щодо порядку користування технічно складним побутовим товаром з урахуванням фізичних вад позивачки, що свідчить про обман покупця, Держспоживіеспеція просила зобов'язати ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» замінити ОСОБА_2 пральну машину на аналогічний товар належної якості.

Представник ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» позов не визнав, посилаючись на недоведеність недоліків товару та обману споживача.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Держспоживінспекція просила рішення скасувати та задовольнити позов, посилаючись на невірну оцінку судом доказів та незастосування норм цивільного права щодо захисту прав споживача.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення за наступних обставин.

Виходячи з того, що спірні правовідносин виникли між фізичною особою - покупцем товару побутового призначення для задоволення особистих потреб, та продавцем у сфері торгівельних послуг, то вони регулюються, насамперед, Законом «Про захист прав споживачів» (далі - Закон).

Статтями 4, 6 Закону передбачено право покупця на продукцію належної якості, якою є такі властивості продукції, які відповідають вимогам, встановленим для цієї категорії продукції (пункт 10 статті 1 Закону), а статтею 8 Закону - права покупця у разі придбання товару неналежної якості. Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Недоліком продукції вважається будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договору або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданим, в тому числі продавцем (пункт 15 статті 1 Закону).

Відповідно до вимог частини 1 статті 8 Закону право покупця на заміну товару на такий самий або аналогічний товар належної якості виникає у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця) товару.

Істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причини і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунений; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону).

При вирішенні питання щодо обов'язків доказування слід виходити з загальних положень статей 10, 60 ЦПК про обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Указане правило діє, якщо в нормах цивільного права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

Таким перерозподілом обов'язку доказування можна вважати правила частини 14 статті 8 та частини 4 статі 17 Закону, які встановлюють обов'язок продавця організувати проведення експертизи для визначення причин втрати якості продукції та довести факт порушення споживачем правил користування товаром.

Отже, виходячи з загальних правил доказування та норм законодавства щодо захисту прав споживачів, на споживача покладається обов'язок лише довести наявність істотного дефекту (недоліку) продукції, а тягар доказування причин його виникнення покладено на продавця.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 придбала в торговельній мережі ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» (магазин «Фокстрот») пральну машинку марки «Indesit» вартістю 2577,8 грн.

7 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до продавця з посиланням на витікання води з-під пральної машинки. 8 квітня 2014 року з виходом на місце представником сервісного центру проведено огляд пральної машинки та виявлено, що шланг подачі води, який було замінено споживачем, не міцно зажато, що було усунуто. Несправностей приладу прання не виявлено, про що свідчить підпис споживача (а.с. 9,10).

1 серпня 2013 року ОСОБА_2 заявила продавцю про витікання води зі шлангу при запуску пральної машинки. 8 серпня 2014 року з виїздом на місце представником сервісного центру оглянуто пральну машинку, несправностей приладу не виявлено, а споживачеві надана консультація по правильній експлуатації техніки (а.с. 8). Ці обставини засвідчені підписом споживача ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що при підключенні живлення витікання залишку води зі шлангу відведення пов'язано з перегинанням шлангу і є лише особливістю користування гумовим шлангом без підключення до системи каналізації, а не недоліком товару.

У серпні 2014 року ОСОБА_2 повторно зверталась зі скаргами на роботу пральної машинки, посилаючись на те, що при підключенні приладу до джерела живлення загорається приладова панель без застосування кнопки «вкл./викл.».

За актом перевірки якості виробу від 22 серпня 2014 року, складеному представниками сервісного центру та продавця, пральна машинка технічно справна, знаходиться у робочому стані, а загорання приладової панелі пов'язане з некоректним закінченням попередньої роботи приладу, кнопка «вкл./викл.» коректно працює при постійному живленні (а.с.7, 6,10).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що споживач ОСОБА_2 вважає, що недоліки в роботі пральної машинки пов'язані з неякісністю товару, а продавець «САВ-Дістрибьюшн» наполягає на відсутності виробничих недоліків товару та порушенні споживачем порядку експлуатації приладу прання.

Аналіз змісту частини 4 статті 17 Закону дає підстави вважати, що не тільки причини та характер недоліків товару, але і наявність недоліків, мають бути підтверджені висновком експертизи, організація проведення якої покладається на продавця за письмовою згодою споживача.

Проте, споживач ОСОБА_2 згоду на проведення експертизи з наслідками, передбаченими частиною 4 статті 17 Закону, не надала (а.с. 37-40).

Цей факт підтверджено і представником Держспоживінспекції в судовому засіданні апеляційного суду.

Пральна машинка знаходиться в робочому стані та використовується позивачкою за призначенням.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність факту істотних недоліків пральної машини, а саме таких, які виникли з вини виробника (продавця) або проявляються знову з незалежних від споживача причини та роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення (пункт 12 статті 1 Закону).

Недоведеність як самого факту неналежної якості товару, так і характеру (істотності) недоліків та причин їх виникнення, позбавляють позивачку права на заміну пральної машинку, як товару неналежної якості, на такий же товар за частиною 1 статті 8 Закону та є підставою для відмови в позові.

Колегія суддів не може погодитись з посиланням апелянта на статтю 708 ЦК як підставу для задоволення позову, оскільки норми цивільного законодавства мають відносно Закону загальний характер та застосовуються у тому разі, коли спеціальні норми Закону спірних правовідносин не регулюють. До того ж правила цієї норми також передбачають доведеність факту недоліків.

Не мають правового значення за обставинами справи і посилання апелянта на те, що саме продавець має довести якісність товару.

Так, відповідно до правил частини 4 статті 17 Закону висновок про те, чи стали причиною недоліків дії споживача після передачі йому товару, робиться експертом, а відповідна експертиза проводиться за письмовою згодою споживача, яку, як зазначалось вище, ОСОБА_2 надати відмовилась.

Посилань на конкретні порушення прав споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, що передбачено статтею 15 Закону, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена а в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді