Справа № 755/2043/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину будинку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду просить визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, що складається з приміщень: 1. №1-1 площею 6,2 кв.м; 2. №1-2 площею 2,3 кв.м; 3. №1-3 площею 7,0 кв.м; 4. №1-4 площею 19,6 кв.м; 5. №1-7 площею 3,6 кв.м; 6. №3-1 площею 17,1 кв.м; 7. №3-2 площею 7,2 кв.м; 8. №3-3 площею 1,9 кв.м; 9. №3-4 площею 20,0 кв.м. та ганок, а всього загальною площею 84,9 кв.м., мотивуючи свої вимоги тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3, після чого відкрилася спадщина на спірну частину будинку, у встановлений законом термін та порядку він звернувся до Восьмої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки є спадкоємцем після смерті батька, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак від представника позивача - ОСОБА_4 надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, однак представником Глобенко Л.В. направлено до суду письмові заперечення на позов, де міститься клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. (а.с. 18-19)

Представник третьої особи - Головне управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3. (а.с. 5)

Згідно свідоцтва про народження, позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3. (а.с. 43)

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Восьмою Київською державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 і складається з 1/6 частини житлового будинку, оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна проведена без врахування, що на даний час будинок уже зареєстрований: 43/600 частин за ОСОБА_8, ОСОБА_9 -43-600, ОСОБА_10 - 43/300, ОСОБА_11 - 43/300, що складає 43/100 частин будинку, право власності на які визнані були за ОСОБА_12 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.1996. (а.с. 61)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2012 року задоволено заяву ОСОБА_7 про відновлення втраченого провадження, за яким вирішено встановити, що по даній справі Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення 28 жовтня 1996 року такого змісту:

"В позові ОСОБА_12 про вселення в будинок АДРЕСА_1 відмовити, а її позов про розподіл будинку, як і позовні вимоги до неї ОСОБА_7, ОСОБА_14 до ОСОБА_3 Сільвестровичапро визнання права власності на будинок, визнання заповіту недійсним та розподіл домоволодіння -задовольнити частково, а саме:

- визнати за ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1, загальною вартістю будинку 46 797 гривен;

- визнаний заповіт, виданий ОСОБА_16 25.08.1992р. в 13-й Київській держнотконторі ОСОБА_12 на весь будинок АДРЕСА_1 недійсним в частині заповіту ? частини вказаного будинку;

- виділити в натурі в загальну дольову власність ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_3 57/100 частини будинку АДРЕСА_1, вартістю 22 665 грн., що складається з наступних приміщень згідно нумерації технічного паспорту БТІ м. Києва:

1/ №1-1 площею 6,2 кв.м та вартістю 1 847 гривень;

2/ №1-2 площею 2,3 кв.м та вартістю 673 гривень;

3/ №1-3 площею 7,0 кв.м та вартістю 2 049 гривень;

4/ №1-4 площею 19,6 кв.м та вартістю 7 607 гривень;

5/ №1-7 площею 3,6 кв.м та вартістю 1 085 гривень;

6/ №3-1 площею 17,1 кв.м та вартістю 3 334 гривень;

7/ №3-2 площею 7,2 кв.м та вартістю 1 404 гривень;

8/ №3-3 площею 1,9 кв.м та вартістю 370 гривень;

9/ №3-4 площею 20,0 кв.м та вартістю 3900 гривень; та ганок вартістю 396 гривень, а всього загальною площею 84,9 кв.м та вартістю 22 665 грн., а ОСОБА_12 виділити в натурі всі інші приміщення загальною площею 64 кв.м, тобто 43/100 частини цього будинку, вартістю 24 132 гривні, без включення самовільно збудованих приміщень під №№ 2-3, 2-4". (а.с. 14-15)

За даними довідки Київської міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 41125 від 06.11.2012 року встановлено, що станом на 02.11.2012 року згідно з даними бюро 1/6 приватного будинку АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підсаві Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2012 року. 43/600, 43/600, 43/300, 43/300 та 1/6 будинку зареєстровані за іншими особами. Право власності на інші частини будинку не перереєстровано. (а.с. 53)

Відповідно до норм ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрацію прав є обов'язковою.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно Глави 10 п. 4.15., 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

Як встановлено, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частину будинку, у зв'язку з відсутністю реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ст. 321 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та зароджені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави для задоволення його позовних вимог щодо визнання за ним права власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_3, оскільки нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця

ОСОБА_3, що на момент смерті належало йому на праві, та відсутність реєстрації не може слугувати причиною в обмежені права позивача на спадкування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину будинку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 182, 328, 392, 1218, 1261, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 88, 131, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1, що складається з приміщень: 1. №1-1 площею 6,2 кв.м; 2. №1-2 площею 2,3 кв.м; 3. №1-3 площею 7,0 кв.м; 4. №1-4 площею 19,6 кв.м; 5. №1-7 площею 3,6 кв.м; 6. №3-1 площею 17,1 кв.м; 7. №3-2 площею 7,2 кв.м; 8. №3-3 площею 1,9 кв.м; 9. №3-4 площею 20,0 кв.м. та ганок, а всього загальною площею 84,9 кв.м. в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :