Справа № 752/1171/15-ц
Провадження №: 2/752/2378/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Пасинок В.С.

за участю секретаря - Мушта І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

у січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 29 червня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого в ПрАТ «СК «Україна» транспортного засобу - автомобіля «Toyota Prado» державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Suzuki Splash» державний номерний знак НОМЕР_3 під її керуванням.

Винним у здійсненні ДТП був визнаний водій автомобіля «Toyota Prado» державний номерний знак НОМЕР_5 ОСОБА_2

Звернувшись до страхової компанії в порядку та строки, визначені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхового відшкодування вона не отримала.

Вважаючи свої права як потерпілої особи порушеними, просила стягнути з ПрАТ «СК «Україна» страхове відшкодування у розмірі 42 608,96 грн., пеню в розмірі 2 255,34 грн., 3% річних у розмірі 241,64 грн., з ОСОБА_2 - 3 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також вирішити питання судових витрат у справі.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Україна» 42 608,96 грн. збитків внаслідок пошкодження автомобіля, пеню в розмірі 7 480,49 грн., 3% річних у розмірі 570,84 грн. та500,00 грн. оплати за висновок спеціаліста, з ОСОБА_2 - 3 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також вирішити питання судових витрат у справі (а.с. 80-81).

В судовому засіданні представник позивача обґрунтування позову підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач - ПрАТ «СК «Україна», який повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте, в ході розгляду справи від представника останнього надійшли письмові заперечення на позов, в яких останній просив суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині пред'явлених вимог до його довірителя з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість (а.с. 68-70).

За таких обставин суд, враховуючи необхідність дотримання розумних строків щодо розгляду справи, приймаючи до уваги думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів - ПрАТ «СК «Україна» й ОСОБА_2 та ухвалити рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, виходячи з наступного.

29 червня 2014 року на пр. 40-річчя Жовтня, 90 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Prado» державний номерний знак НОМЕР_5 та «Suzuki Splash» державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 15).

У відповідності зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено судом, винним у вчиненні вказаної пригоди є водій забезпеченого в ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3910358 транспортного засобу - автомобіля «Toyota Prado» державний номерний знак НОМЕР_5 - ОСОБА_2 (а.с. 21).

Вказане не заперечено, зокрема, з боку відповідачів, та доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не надано.

Тому, з огляду на викладене та враховуючи положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України, суд дійшов до висновку про те, що позивач звільнений від доказування обставин події, що стала приводом для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачем було здійснено всі необхідні дії, визначені положеннями вказаної статті закону (а.с. 12-14, 17-18).

Згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що відповідно до проведеного на замовлення позивача дослідження та складеного за його наслідком звіту № 134, сума завданого їй матеріального збитку внаслідок пошкодження її автомобіля склала 42 608,96 грн., проте, як встановлено в ході розгляду справи, рішення страховиком з даного приводу не прийнято і страхове відшкодування ПрАТ «СК «Україна» не виплачено, тому суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, враховуючи те, що з боку відповідача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не надано доказів на спростування позиції позивача з даного приводу, вважає порушеним право позивача, через що останнє підлягає захисту, та приходить до висновку про обґрунтованість його вимоги про стягнення з відповідача 42 608,96 грн. (а.с. 22-25).

Крім того, згідно п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З огляду на викладене, на думку суду, виходячи з положень ст. 22 ЦК України, підлягає також задоволенню вимога позивача щодо стягнення на його користь з відповідача понесених ним витрат на проведення дослідження в розмірі 500,00 грн. (а.с. 86).

Згідно п. 36.5. ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Виходячи з наведеного, а також із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, надходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 і в цій частині позову, так як обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку пені й 3% річних, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України.

Розглядаючи позовні вимоги, пред'явлені до відповідача ОСОБА_2, суд встановив наступне.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено поняття моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення вказаних статей, приймаючи до уваги те, що позивачем як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, наявності такої шкоди, причинного зв'язку між діями відповідача ОСОБА_2 та виникненням моральної шкоди, її розміру, не було надано доказів, на які б вона посилалась як на підставу своїх вимог в даній частині позову, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині за їх недоведеністю.

Питання судових витрат суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст. ст. 12, 22, 34, 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, ст. ст.10, 11, 15, 57-60, 81, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса: 02105, АДРЕСА_1) грошові кошти у розмірі 51 160 (п'ятдесят одна тисяча сто шістдесят) гривень 29 копійок, що включає 42608 (сорок дві тисячі шістсот вісім) гривень 96 копійок - збитки внаслідок пошкодження автомобіля, 7 480 (сім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 49 копійок - пеня, 570 (п'ятсот сімдесят) гривень 84 копійок - 3% річних, 500 (п'ятсот) гривень - витрати по оплаті висновку спеціаліста.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (0240, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса: 02105, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 511 (п'ятсот одинадцять гривень) 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Пасинок