АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2061/15 Головуючий 1 інстанції Сенаторов В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що влітку 2014 року відповідач пред'явив їй до виконання дві боргові розписки на суму 50 000 грн.. та на суму 4 000 доларів США / еквівалент 32 000 грн. /.

Вважала, що жодних розписок відповідачу ніколи не давала і грошей у нього не позичала. Вказані розписки писались іншій особі, а не ОСОБА_3, і використані не були, оскільки були чернетками та зберігались вдома, як вищенаведені розписки потрапили до рук відповідача їй невідомо, ймовірно ОСОБА_3 протиправно заволодів ними, вони були викрадені, у зв'язку з чим, вона зверталась до міліції з відповідною заявою.

Крім того вважала, що зазначені розписки, як правочини, не відповідають вимогам закону, тобто, в них не зазначено імені позикодавця, в одній з розписок імені відповідача взагалі не вказано. По-друге, згідно змісту другої розписки, імені відповідача в ній також не зазначено, в місці зазначення імені позикодавця дослівно написано «ОСОБА_3». У другій розписці в місці зазначення імені позикодавця вказано «ОСОБА_3», а не ОСОБА_3, що очевидно, на думку позивача, та помітно неозброєним оком без необхідності використання будь-якої спеціальної техніки чи дослідження. Таким чином, ОСОБА_3 пред'явив до виконання розписку, в якій не зазначено його імені як позикодавця.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказала, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.2014 року з позивачки на підставі вказаних розписок була стягнута заборгованість, та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.12.2014 року це рішення суду було залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покласти судові витрати на відповідача, посилаючись на незаконність,необґрунтованість рішення, неповне та неправильне встановлення обставини, що мають значення для справи, та таке, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що в матеріалах справи є копії двох розписок ОСОБА_1 на суму 50000 гривень та на суму 4000 доларів США ( еквівалент 32000 гривень) ( а. с. 11)..

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проте, що вказані розписки писала особисто ОСОБА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова м. Харкова від 24 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за вказаними двома розписками борг на загальну суму 94292 грн. 70 коп. (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних) (а.с. 33).

Ухвалою колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2014 року залишено без змін. (а.с. 35).

Під час розгляду цієї справи судом було встановлено, що вказані дві розписки є документами, які підтверджують передачу грошей ОСОБА_3 позивачці по даній справі ОСОБА_1, укладання між сторонами договору позики, а також знаходження оригіналів розписок у ОСОБА_3, і в зв'язку з цим прийшов до висновку проте, що саме ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 позику.

З вказаними доводами погодилась і колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області, залишивши без змін рішення районного суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 сам факт написання розписок на суму 50000 грн. та 4000 дол. США не заперечував, стверджував, що ОСОБА_1 дійсно їх писала, але не відповідачу, а іншій особі.

Однак, будь-яких доказів того, що вона писала розписку іншій особі, а не відповідачу, нею, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оригінали двох розписок є у ОСОБА_3, були написані саме йому та саме у нього зберігалися увесь час.

В порядку ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов має бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина 2 коментованої статті містить норму щодо документів, які можуть підтверджувати укладання договору позики. До них ЦК відносить розписку або інший подібний борговий документ. Розписка, якщо вона знаходиться у позикодавця, засвідчує факт отримання грошей позичальником.

Посилання ОСОБА_1 на те, що розписки у неї були викрадені ОСОБА_3 є лише припущеннями.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області із заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 ( а. с. 13).

Ніяких рішень по перевірці вказаної заяви ОСОБА_1 до суду не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року - залишити без зміни.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -