АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря Лук'янишиної М.В.

за участю: представника ПАТ КБ „Дельта Банк" - Кесаревої Г.І.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" (далі - ПАТ „Дельта Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказувало на те, що 21 серпня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 60000 доларів США зі сплатою 16,0% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 серпня 2023 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором в той же

------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 241/15 головуючий у 1-й інстанції Дудаков С.Є.

категорія 19/27 суддя-доповідач Міцней В.Ф.

день між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки, а з відповідачкою ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року ПАТ „Дельта Банк", ТОВ „Укрпромбанк" та Національний банк України уклали договір, відповідно до умов якого ТОВ „Укрпромбанк" передало ПАТ „Дельта Банк" активи, кредитні зобов'язання, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 15 березня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 601825 грн 34 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 439561 грн 69 коп та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 162263 грн 65 коп.

Посилаючись на ці обставини, ПАТ „Дельта Банк" просило стягнути заборгованість в розмірі 601825 грн 34 коп з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Під час розгляду справи банк збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 975101 грн 77 коп, у тому числі непогашену суму кредиту - 712195 грн 63 коп, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 262906 грн 14 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ „Дельта Банк" заборгованість в розмірі 975101 грн 77 коп. У задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

Посилається на те, що відсутні підстави для дострокового стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 34299 доларів США, оскільки позивачем не надано суду доказів отримання відповідачами вимог про дострокове виконання зобов'язань.

Також вважає, що суд повинен був відмовити у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за період з 21 серпня 2008 року по 6 травня 2011 року в розмірі 10989 доларів США у зв'язку із спливом позовної давності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник ПАТ „Дельта Банк" апеляційну скаргу не визнав, вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 21 серпня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 60000 доларів США зі сплатою 16,0% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 серпня 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором 21 серпня 2008 року між ТОВ „Укрпромбанк" та відповідачкою ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

На підставі договору, укладеного 30 червня 2010 року ПАТ „Дельта Банк", ТОВ „Укрпромбанк" та Національним банком України, ТОВ „Укрпромбанк" передало ПАТ „Дельта Банк" активи, кредитні зобов'язання, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 22 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 975101 грн 77 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 712195 грн 63 коп та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 262906 грн 14 коп.

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов цього договору кредитор має право вимагати від нього здійснити дострокове повернення кредиту та інших пов'язаних з ним платежів протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги.

Згідно з п.3. договору поруки від 21 серпня 2008 року поручитель і боржник відповідають перед кредитором в солідарному порядку. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

У п.29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має врахувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.

Наведене свідчить про те, що у позивача виникло право вимагати від відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 дострокового повернення кредиту та пов'язаних з ним платежів і спростовує доводи апелянта про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості.

Безпідставним є також посилання апелянта на незастосування судом позовної давності до вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 21 серпня 2008 року по 6 травня 2011 року.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Однак заяви про застосування позовної давності у зв'язку з її пропущенням відповідачами не подано до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: