Справа № 343/2693/14-ц
Провадження № 22-ц/779/438/2015
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря: Капущак С.В.

з участю: апелянта - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, представника відповідача - Кузь А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про усунення порушень трудових прав, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 30 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду та після уточнення позовних вимог просив ухвалити рішення, яким визнати розрахунок здійснений відповідачем таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на його користь 3000 гривень допомоги по тимчасовій непрацездатності та стягнути 3000 гривень середнього заробітку за період з 23 червня 2014 року по 07 липня 2014 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 23 червня 2014 року наказом голови Державного агентства лісових ресурсів України №368-к його звільнено з посади директора ДП «Вигодське ЛГ» за п. 8 ст. 36 КЗпП України, однак тільки 07 липня 2014 року частково виплачено розрахункові кошти. При здійсненні розрахунку та виплаті допомоги по тимчасовій працездатності, відповідачем не дотримано визначеного трудовим законодавством порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, безпідставно не враховано виплачену йому у вересні 2013 року премію в розмірі 14240 гривень для розрахунку лікарняних, про що йому стало відомо з листа Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області. Пізніше на його банківський рахунок від відповідача надійшов платіж на суму 3800 гривень та 12 000 гривень, при цьому відповідачем не надано йому жодних пояснень щодо походження та призначення цих коштів.

Рішенням Долинського районного суду від 30 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в частині стягнення з відповідача середньої заробітної плати за період з 23 червня 2014 року по дату набрання законної сили судового рішення по справі.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, при неправильній юридичній оцінці доказів та невірному встановленні фактичних обставин справи.

Відповідач був зобов'язаний перерахувати належні позивачу суми не 07 липня 2014 року, а в день його звільнення - 23 червня 2014 року. Факт проведення відповідачем донарахування позивачу 3849, 97 гривень компенсації за невикористану відпустку та 12 057, 50 гривень допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно 11 листопада 2014 року та 26 листопада 2014 року свідчить про те, що позивач пред'явив відповідачу вимогу про виплату всіх сум, що належать йому від підприємства. Факт пред'явлення такої вимоги доказується зверненням позивача до територіальної Державної інспекції з питань праці.

Відповідач був зобов'язаний провести перерахунок і виплату позивачу належних йому сум компенсації за невикористану відпустку і допомоги по тимчасовій непрацездатності не у листопаді 2014 року, а з моменту пред'явлення такої вимоги.

Крім того, перерахунок заробітної плати відповідачу проводиться не через касу, а на розрахунковий рахунок в банку.

Суд залишив без уваги його клопотання від 27 листопада 2014 року про надання відповідачу пояснень щодо походження та призначення донарахованих сум компенсації за невикористану відпустку і допомогу по тимчасовій непрацездатності, які були виплачені у листопаді 2014 року. Відповідачем порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, які зобов'язують останнього письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум про їх нарахування, що відповідачем до пред'явлення позову зроблено не було.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, представника відповідача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно із статтями 47,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у цей день не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За наявності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції встановив з того, що ОСОБА_2 з 23 червня 2014 року на підставі наказу голови Державного агентства лісових ресурсів України звільнений з посади директора Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» з підстав передбачених контрактом за невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам і забезпечення виконання в установлені строки законних вимог органів державної фінансової інспекції. З 23 червня по 02 липня 2014 року включно позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності на а.с. 21. Згідно платіжного доручення №1282 позивачу виплачено суми належні від підприємства, у тому числі і нараховані лікарняні згідно поданого ним підприємству листка непрацездатності.

Суд правильно встановив, що тільки у зв'язку із зверненням позивача до підприємства, йому додатково нараховано і виплачено належні суми у зв'язку із не включенням до попередніх розрахунків премії у розмірі 14240 гривень, виплаченої у вересні 2013 року, про що позивачу стало відомо з листа Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області від 15 жовтня 2014 року, тому відсутні законні підстави для стягнення з підприємства на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності, незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Довідкою від 08 грудня 2014 року ДП «Вигодське лісове господарство» підтверджує виплату ОСОБА_2 всіх належних сум від підприємства при звільненні з роботи, а саме 07 липня 2014 року платіжним дорученням №1282 в розмірі 18892 гривень, 11 листопада 2014 року платіжним дорученням №6821 в розмірі 3849, 97 гривень донараховано у зв'язку з включенням разової премії в розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної відпустки після отримання вимоги позивача щодо неправильності проведених нарахувань, 26 листопада 2014 року платіжним дорученням №1691 в розмірі 12 057, 50 гривень донарахована та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 зазначив, що претензій до підприємства щодо виплати йому лікарняних 07 липня 2014 року не має.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 30 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк