Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 287 грн 15 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору від 18 серпня 2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5 252 грн 15 коп. зі сплатою 12% річних.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань утворилась заборгованість у сумі 46 287 грн 15 коп., яка складається із заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10 517 грн 18 коп.,заборгованості з комісії - 141 грн 80 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання-32 947 грн 83 коп., штрафу (фіксована частина)-500 грн, штрафу (процентна ставка) - 2 180 грн 34 коп.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від11 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи встановлено, що 18 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 5 252 грн 16 коп. з терміном повернення до 17 серпня 2008 року та сплатою 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 70 грн 90 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 875 грн 36 коп.

На забезпечення кредитного договору згідно з додатковою угодою від 07 лютого 2011 року відповідачка передала мобільний телефон, зарядний пристрій і упаковку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Проте суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності, у порушення ст. ст. 214, 316 ЦПК України застосував строк позовної давності, не навівши при цьому правових висновків щодо обґрунтованості позову.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув, на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Крім того, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не звернули уваги на доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо переривання строку позовної давності вчиненням відповідачкою відповідних дій і визнанням боргу, про що свідчить сплата коштів 07 лютого 2011 року - 750 грн, 11 березня 2011 року - 115 грн, укладення між сторонами 07 лютого 2011 року додаткової угоди та передача банку мобільного телефону в рахунок вимоги, що становить 22 290 грн (а. с. 56, 59).

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не визначилися з початком перебігу позовної давності та його перериванням.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик