Справа № 462/264/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 березня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в:

Позивач 16.01.2015 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 30866,61 грн., з яких: 26356,43 грн. - інфляційних нарахувань та 4510,18 грн. - 3% річних, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 104885 грн. 45 коп., а також судові витрати в розмірі 1048,86 грн. На виконання вказаного рішення 06.08.2013 року Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 262/3823/13-ц. Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Кобельник С.Б. від 02.10.2014 року було відкрито виконавче провадження №44906457. Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Кобельник С.Б. від 10.11.2014 року дане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 45417323. На даний час вищевказане судове рішення не виконано та кошти з боржника не стягнуто. На підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування та 3% річних від простроченої суми.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 06 серпня 2013р. по 31 грудня 2014р. у розмірі 4283грн. 80 коп. та інфляційні нарахування за період з серпня 2013р. по грудень 2014р. у розмірі 26356,43 грн. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засіданні не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив.

Згідно ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 462/3823/13-ц, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві).

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

Боржник несе обов'язок відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Розрахунок проіндексованої суми проводить позивач, проте суди повинні перевірити цей розрахунок на відповідність його закону.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оглянувши матеріали справи № 462/3823/13-ц судом встановлено, що 31.05.2006 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав на приватне підприємство "Юридичне агентство". Крім того, 06.06.2012р. між сторонами укладено Договір, відповідно до п. 2 якого 31.05.2006 р. ОСОБА_1 оплатив ОСОБА_2 частину вартості корпоративних прав в сумі 757500 грн. Як визначено п. 3 вказаного Договору на підставі заяви ОСОБА_1 останній відмовився від своїх зобов'язань по Договору від 31.05.2006 р. в повному обсязі і заявив вимогу про повернення коштів в розмірі 757500 грн. Згідно п. 7 Договору ОСОБА_2 зобов'язується оплатити ОСОБА_1 кошти в сумі, що еквівалента 10000 доларів США у термін до 30.12.2012 р. У разі невиконання зобов'язання до 30.12.2012 р. ОСОБА_2 зобов'язується сплатити штраф в розмірі 30% від неоплаченої суми. Судом встановлено, що відповідач належним чином зобов'язання за договором від 06.06.2012 р. не виконав.

11.07.2013 року Залізничним районним судом м. Львова винесено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 104885 (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 45 коп, а також судові витрати в розмірі 1048,86 грн.

Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Кобельник С.Б. від 02.10.2014 року було відкрито виконавче провадження №44906457 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 105934,31 грн. /а.с. 7/.

Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Кобельник С.Б. від 10.11.2014 року дане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 45417323, яке веде Личаківський ВДВС Львівського міського управління юстиції. /а.с. 8/.

Рішення суду від 11 липня 2013 року відповідачем не виконано, заборгованість за договором не погашена.

Відповідно до пп. 17, 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні.

Таким чином, відповідач порушив грошове зобов'язання за договором, тому з нього підлягає стягненню індекс інфляції за період з серпня 2013 р. по грудень 2014 р. в розмірі 26356,43грн., три проценти річних за період з 6 серпня 2013 р. по 31 грудня 2014р. в розмірі 4283,80 грн.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 306,40 грн.

Виходячи з вище викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 213-215, 225-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 598, 599, 601, 601-609, 625 ЦК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання у розімірі 4283 грн. 80коп. та інфляційні нарахування у розмірі 26356 грн. 43 коп., а всього - 30640 /тридцять тисяч шістсот сорок/ грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 306 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: