Справа №591/1107/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1108/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 03 серпня 2012 року виконкомом Токарівської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 08.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції неправильно встановив дійсну причину звернення позивачки з даним позовом, так як на думку відповідача, бажання розірвати шлюб - це ініціатива не самої позивачки, а її батьків. Також, як вважає відповідач, суд у рішенні не навів мотивів стосовно того, що збереження сімейних відносин між ним і позивачкою є неможливим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги та позивачки ОСОБА_4 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 03 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5, батьком якої є відповідач ОСОБА_3 (а.с.6, 7).

З 01 грудня 2014 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть і не підтримують сімейних відносин. На сьогоднішній день дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_4

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2015 року подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був наданий строк на примирення на 1 місяць, однак, як вказав суд в оскаржуваному рішенні з цього приводу, термін на примирення позитивного результату не дав і сім'ю зберегти не вдалось, враховуючи, що позивачка наполягає на припиненні шлюбу, у зв'язку з чим суд на підставі вимог ст.112 СК України дійшов висновку про задоволення позову, так як подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Положеннями ст.111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вимогами ст.112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч.1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, наявність у них малолітньої дитини, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а не ті припущення, на які відповідач послався в апеляційній скарзі, а також те, що вжиті судом першої інстанції заходи щодо примирення подружжя позитивних результатів не дали, заперечення позивачки проти апеляційної скарги та її пояснення про те, що вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем внаслідок втрати до нього довіри та поваги, тому, на думку колегії суддів, є всі підстави вважати, що збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, що має істотне значення. Отже, встановлені обставини свідчать про обґрунтованість рішення суду про задоволення позову.

У зв'язку із зазначеним, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про зворотнє, які, на думку колегії суддів, є недоведеними, тобто голослівними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -