Номер провадження: 22-ц/785/2085/15
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Короткова В.Д., Комаровської Н.В.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Другого Приморського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про звільнення майна з-під арешту, зобов'язання зняти арешт та заборону відчуження, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року, -

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про звільнення майна

з-під арешту, зобов'язання зняти арешт та заборону відчуження і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивачу ОСОБА_2 належить 1/135 частка кв. АДРЕСА_1, загальна площа квартири 71,3 кв. м, та 1/16 частка кв. АДРЕСА_2, загальна площа квартири 31,9 кв.м..

04.06.2010 року Київським районним судом м. Одеси було видано два виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором в розмірі 31913,63 грн., та витрат за ІТЗ в сумі 30,00 грн. та суму державного мита в розмірі 319,14 грн., виконавче провадження за якими були відкриті, а потім закінчені відповідними постановами Суворовського та Київського ВДВС Одеського МУЮ та у подальшому постановами від 20.12.2013 р. старшого державного виконавця Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Ковтун Л.Ю. виконавчі листи № 2-1735/10 від 04.06.2010 р., про стягнення боргу у сумі 349,14 грн., та про стягнення боргу у сумі 31913,63 грн. повернуто стягувачу , проте арешт з нерухомого майна досі не знято.

Крім того, позивач вважав, що ще при винесені постанов про накладення арешту, державним виконавцем не з'ясовано ні технічні характеристики квартири в цілому, ні механізм відчуження частини квартири, ні взагалі можливість звернення стягнення та реалізації такого майна, а також державним виконавцем не зроблено ні опису, ні оцінки майна.

Позивач просила ;

- звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме:

- 1/135 частку квартири АДРЕСА_1, загальна площа квартири 71,3 кв. м.;

- 1/16 частку квартири АДРЕСА_2, загальна площа квартири 31,9 кв.м.;

- зобов`язати Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції ГУЮв Одеській області МЮУ винести постанову про звільнення майна з-під арешту, щодо вищенаведеного нерухомого майна;

- зобов'язати Другий Приморський відділ ДВС ОМУЮ в Одеській області МЮУ звернутись з відповідною заявою, до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про виключення запису про арешт вищенаведеного нерухомого майна.

У судовому засіданні до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Рішення ухвалено у відсутність відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2014 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5, діюча в інтересах позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем обраний невірний спосіб захисту та фактично позивачем оскаржені дії державного виконавця .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п.4 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (з відповідними змінами), за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 24.07.2006 року , позивач ОСОБА_2 є власником1/16 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.9) та відповідно до свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 13.01.2009 року позивач ОСОБА_2 є власником 1/135 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).

04.06.2010 року Київським районним судом м. Одеси було видано два виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором в розмірі 31913,63 грн., та витрат за ІТЗ в сумі 30,00 грн. та суму державного мита в розмірі 319,14 грн. (а.с. 25-26, 33-34).

Постановою № В-14/932 від 08.08.2010 р. державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Марченко В.О. відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" грошової суми 31913,63 грн. (а.с. 27-28). ,

17.06.2011 р. державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Коритним В.С. винесено постанову , якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2; постановою 15.09.2011 р. (а.с. 35) державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Коритним В.С. відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" грошової суми 349,14 грн.

Вищезазначені провадження з примусового виконання закінчені на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" та виконавчі документи передані до Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ (а.с. 31, 40).

Державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ Летінською Т.Д. виконавчі провадження були відкриті (ВП №37310559, ВП № 37310647) та закінчені постановами від 27.06.2013 р. на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", та виконавчі документи передані до Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції(а.с. 42, 43).

09.08.2013 р. старшим державним виконавцем Другого Приморського ВДВС Одеського міського МУЮ Ковтун Л.Ю. відкрито виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_2 в розмірі 349,14 за виконавчим листом № 2-1735/10 від 04.06.2010 р. та виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 31913,63 грн. (а.с. 44, 45).

Постановою № В-12/863 від 16.08.2013 р. про об'єднання виконавчих проваджень вищезазначені провадження об'єднані у зведене виконавче провадження за № 864 на загальну суму 32262,77 грн. (а.с. 46).

Постановами про повернення виконавчого документу стягувачеві від 20.12.2013 р.. виконавчі листи № 2-1735/10 від 04.06.2010 р., видані Київським районним судом м. Одеси, про стягнення боргу у сумі 349,14 грн. та у сумі 31913,63 грн. повернуто стягувачу (а.с. 48,50).

Після повернення виконавчих листів арешт з нерухомого майна не знято, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.08.2014 р. (а.с. 52).

Суд першої інстанції вірно виходив з того ,що позивачем неправильно обраний спосіб захисту , оскільки фактично позивачем оскаржується дії державного виконавця.

Право власності позивача не порушено, а обмежено на підставах та в порядку, передбаченому законодавством України.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції недоліків допущених державним виконавцем при накладенні арешту на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності позивачу ,не заслуговують на увагу , оскільки позивач відповідно до ст.3,11, 383 ЦПК України не позбавлений можливості та права звернутися до суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця .

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.Д. Коротков

Н.В. Комаровська