Справа № 348/3751/13-ц
Провадження № 22-ц/779/421/2015
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом військової частини № НОМЕР_1 , Івано-Франківської КЕЧ району та Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Івано-Франківської КЕЧ району до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення за апеляційною скаргою Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на рішення Надвірнянського районного суду від 05 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :
17.12.2013 року військова частина № НОМЕР_1 , Івано-Франківська КЕЧ району, а 24.03.2014 року Івано-Франківський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Івано-Франківської КЕЧ району звернулися з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення.

В заяві зазначили, що у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у трудових відносинах з в/ч НОМЕР_1 їй було надано двокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з трьох осіб.

01.06.2013 року ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Посилаючись на те, що трудові відносини з ОСОБА_1 припинені, вона підлягає виселенню разом з членами сім`ї із службового житла без надання іншого житла.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 05.05.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд безпідставно застосував ст.125 ЖК, оскільки зазначена стаття передбачає, що не може бути виселено інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті.

При цьому судом не враховано того, що інвалідність ОСОБА_2 настала внаслідок хвороби, пов`язаної з проходженням військової служби, а не пораненням, контузією чи хворобою отриманою у зв`язку з перебуванням на фронті.

Не може бути взято до уваги і той факт, що ОСОБА_2 звільнений з посади юрисконсульта Івано-Франківської КЕЧ району у зв`язку зі скороченням штату, оскільки службова квартира АДРЕСА_2 облікована за військовою частиною НОМЕР_1 і була надана на час роботи ОСОБА_1 за строковим трудовим договором, а не за Івано-Франківським КЕЧ району, в якій працював ОСОБА_2 .

Безпідставно посилався суд і на ч.2 ст. 110 ЖК, відповідно до якої не може бути виселено з військових містечок без надання іншого житла сім`ї військовослужбовців, оскільки суду були надані беззаперечні докази про отримання під час проходження служби ОСОБА_2 та членами його сім`ї для постійного проживання кв. АДРЕСА_3 .

А згідно п 1.3.1. Інструкції забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби. Таким чином, немає підстав вважати ОСОБА_2 таким, що не забезпечений житлом, навіть за умови перебування його на обліку як особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

Не враховано судом і того, що ОСОБА_2 як на час вселення у спірне жиле приміщення так і на даний час не є військовослужбовцем Збройних Сил України і жодний нормативний акт не надає військовій частині права забезпечувати службовим житлом представників правоохоронних органів спеціального призначення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Представники Івано-Франківської КЕЧ району та військової частини НОМЕР_1 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира відноситься до відомчого житла Міністерства оборони, перебуває на балансі Івано-Франківської КЕЧ району, використовується як службове житло, і відповідач не може бути виселений без надання іншого житла як колишній військовослужбовець, що перебуває на квартирному обліку, на час пред`явлення позову працював юрисконсультом Івано-Франківської КЕЧ району, іншого житла по місцю праці немає і звільнений з роботи за скороченням штату.

Однак, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10 лютого 2009 року ОСОБА_1 прийнято на посаду бухгалтера на умовах строкового трудового договору на час перебування військовослужбовця ОСОБА_3 у відпустці по догляду за дитиною.

Наказом начальника Делятинського гарнізону Міністерства оборони України від 23 листопада 2009 року ОСОБА_1 виділена двокімнатна службова квартира АДРЕСА_1 на склад сім`ї з трьох осіб.

Наказом командира в/ч А-1807 від 01 червня 2013 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 01 червня 2013 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору та виходом основного військовослужбовця ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду, позивач мотивував вимоги про виселення тим, що спірна квартира є службовим житлом і ОСОБА_1 , яка припинила трудові відносини з військовою частиною, і не відноситься до категорії осіб, які не можуть бути виселені зі службового приміщення без надання іншого жилого приміщення, підлягає виселенню без надання іншого житла на підставі ст. 124 ЖК.

Відповідно до статті 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянам, які за характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Службові жилі приміщення надаються, як зазначено у статті 121 ЖК України, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно зі статтею 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про виселення із службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення їх до числа службових.

Встановлено, що Делятинський гарнізон Міністерства оборони України віднесено до закритих військових містечок, що мають у своєму складі житловий фонд, який перебуває на балансі Івано-Франківської КЕЧ.

Порядок надання службових жилих приміщень і користування ними визначається главою 3 Житлового кодексу України та Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, а також щодо військовослужбовців - Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081та Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, чинною на час надання квартири.

Згідно з пунктом 2.2. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, чинної на час надання квартири, всі рішення щодо включення (виключення) жилого приміщення до (із) числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому жиле приміщення включається (виключається) до (із) числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальником відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.

Згідно з пунктами 2, 7, 19 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

Згідно листа Івано-Франківської КЕЧ району від 26 вересня 2013 року спірна квартира відноситься до державного житлового фонду та відповідно до облікових даних статусу службової не має. Рішення про включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової Міністром оборони України та органом місцевого самоврядування не приймалося, клопотання начальника Делятинського гарнізону до начальника Івано-Франківської КЕЧ району та виконавчого органу місцевого самоврядування про включення цієї квартири до числа службового житла не подавалося. (а.с. 35).

Частиною першою статті 122 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.

Відповідно до п.21 Постанови Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» спеціальний ордер є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Встановлено, що 24 листопада 2009 року ОСОБА_1 видано ордер на право зайняття спірної квартири, який за своєю формою та змістом не є спеціальним ордером на зайняття службового житла і не свідчить про надання службового приміщення, тому підстав для виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі статті 124 ЖК України, яка передбачає виселення лише із службового жилого приміщення, немає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 05 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову військової частини № НОМЕР_1 , Івано-Франківської КЕЧ району та Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Івано-Франківської КЕЧ району до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення

відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко
М.Д. Горейко
П.І. Проскурницький