Справа № 348/3039/14-ц
Провадження № 22-ц/779/497/2015
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В. Д. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 19 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилося двоє дітей - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти фактично є на її утриманні, а відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги не надає. Її доходи є недостатніми для утримання двох дітей. Відповідач, маючи постійну роботу та дохід, самоусунувся від утримання сім'ї, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача в свою користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку відповідача щомісячно.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 19 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, допустивши негайне виконання рішення в цій частині в межах платежу за один місяць.

Стягнення аліментів вирішено розпочати з 18.12.2014 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору та на користь позивача 500 грн. судових витрат по справі.

На дане рішення позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд не дав оцінки фактичним обставинам, які були встановлені в судовому засіданні, не взяв їх до уваги і ухвалив рішення всупереч встановленим обставинам. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не мотивовано, чому позовні вимоги задоволено частково і вирішено стягувати з відповідача в її користь 1/3 частку, а не 1/2 частку від доходу. Стверджує, що суд не взяв до уваги наведені нею в позові обставини і при визначенні розміру аліментів не врахував матеріального становища дітей та їх стану здоров'я, що суперечить ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з наведених у ній мотивів та просили її задовольнити.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 12.05.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), та є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з ОСОБА_2 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «Надвірнянський житловик» №62 від 12.01.2015 року та актом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області ( а.с.12, 32).

Із довідки № 106/06-32 від 22.12.2014 року, виданої Надвірнянською РДА вбачається, що відповідач працює на посаді помічника голови Надвірнянської РДА з 11.11.2014 року, його місячний дохід становить 1568 грн. (а.с.44).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що з урахуванням обставин справи, матеріального становища дітей та платника аліментів, відповідачу на утримання двох неповнолітніх дітей слід сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, що є достатнім для нормального фізичного та духовного розвитку дітей.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини 8 ст.8 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ж до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_4 має постійний дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 1568 грн. Виходячи із вказаної суми аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача будуть становити 522 грн. 60 коп. на обидвох дітей (1568 грн. :3=522,60 грн.).

Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлено наступний розмір прожиткового мінімуму: для дитини віком до 6 років - 1032 грн., для дитини віком від 6 до 18 років - 1286 грн.

30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить 309 грн. 60 коп., а для дитини віком від 6 до 18 років - 385 грн. 80 коп.

Таким чином, виходячи із прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач повинна одержувати аліменти на утримання двох дітей не менше 695 грн. 45 коп.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даній справі мінімальний розмір аліментів становить 695 грн. 45 коп. Суд же вирішив стягувати 1/3 від заробітку відповідача, що становить 522 грн. 60 коп. Тобто судом визначено розмір аліментів нижче передбаченого законом мінімуму.

Вищевказана норма права не є правилом і підлягає застосуванню у виключних випадках. Колегія суддів вважає, що в даному випадку підстав для її застосування немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд неправильно визначив розмір аліментів, не врахувавши при цьому всіх обставин, передбачених ст.182 СК України.

Так, згідно довідки відділу освіти Надвірнянської РДА від 16.12.2014 року за №1279 загальна сума доходу позивача за період з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року становить 8980,26 грн., що становить близько 1500 грн. на місяць (а.с.14).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №991 від 17.12.2014 року вбачається, що позивач проживає в будинку своїх батьків і не має підсобного господарства, земельної ділянки, тобто жодних інших джерел доходу, крім заробітної плати (а.с.12).

Син ОСОБА_7 навчається у першому класі Надвірнянської ЗОШ №1 і не харчується за бюджетні кошти, що свідчить про те, що харчування оплачується ОСОБА_2 за її власний рахунок (а.с.70).

Дочка ОСОБА_8 відвідує дошкільний навчальний заклад "Квітка Карпат", плата за відвідування за один день становить 8 грн. 50 коп., що підтверджується довідкою вказаного закладу №1 від 12.01.2015 року (а.с.33).

Діти, які проживають з ОСОБА_2, часто хворіють і знаходяться на диспансерному обліку, що підтверджується довідками поліклінічного відділу дитячої лікарні Надвірнянської ЦРЛ від 30.12.2014 року (а.с.34-35).

Наведені обставини свідчать про те, що заробітна плата позивача є недостатньою для матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дітей (харчування, придбання одягу, лікування, навчання та виховання).

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, інших утриманців, крім двох малолітніх дітей, не має. Має постійний дохід у вигляді заробітної плати.

Проте суд не взяв до уваги вищенаведені обставини і при визначенні розміру аліментів не врахував матеріального становища дітей та їх стану здоров'я, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. В рішенні суду не наведено жодної підстави, яка б давала відповідачу право сплачувати аліменти в розмірі, меншому ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням обставин справи, вищенаведених норм матеріального права, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, колегія суддів вважає, що доцільним, обґрунтованим та необхідним буде присудження з відповідача в користь позивача на утримання дітей аліментів в розмірі 1/2 частини від його заробітку.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи і судом неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду є незаконне та необґрунтоване, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному об'ємі.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 19 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 18.12.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 500 грн. судових витрат по справі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.В. Пнівчук

Г.П. Мелінишин