Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/47/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко Л.В.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної Спілки "Інтеграл" на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2014 року по справі за позовом Кредитної Спілки "Інтеграл" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року КС "Інтеграл" звернулася до суду з вищевказаним позовом, в ході розгляду справи розмір позовних вимог було збільшено.

В обґрунтування позову КС "Інтеграл" зазначала, що 11.07.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 494/4/С, на підставі якого Спілка надала ОСОБА_3 кредит в розмірі 15 000 грн. строком на 24 місяці з 11 липня 2012 року по 11 липня 2014 року з платою за користування фінансовим кредитом із розрахунку 95 % річних.

Спілка належним чином виконала свої обов'язки, встановлені кредитним договором щодо надання кредиту своєчасно і в повному обсязі, проте, з 07 серпня 2013 року ОСОБА_3 не виконуються прийняті зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, зокрема щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 11 липня 2012 року між КС "Інтеграл" та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання поручилась перед позивачем за виконання обов'язків ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором.

Станом на 11.07.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 50 926 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9 770,21 грн., заборгованість по процентам - 40 413,77 грн., 3% річних за порушення строків здійснення сплати за користування кредитом за кредитним договором - 742,02 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 494/4/С від 11.07.2012 року в розмірі 50 926 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС "Інтеграл": заборгованість за кредитним договором в сумі 9 770,21 грн., заборгованість за відсотками за кредитним договором - 10 103,70 грн., 3 % річних за порушення строків здійснення сплати за користування кредитом - 507,02 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС "Інтеграл" судовий збір в сумі 243,60 грн.

Стягнуто з КС "Інтеграл" в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, КС "Інтеграл" подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду "змінити або направити справу для продовження розгляду до Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Позовні вимоги Кредитної Спілки "Інтеграл" про стягнення заборгованості з відповідачів задовольнити у повному обсязі".

Сторони, їх представники до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази, КС "Інтеграл" у направленій апеляційному суду письмовій заяві просить розглядати справу за відсутності її представника. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За положеннями ст. 553 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як передбачено ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.07.2012р. між КС "Інтеграл" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 494/4/С, відповідно до умов якого позивачем було надано позичальнику кредит в розмірі 15 000 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредит надається строком на 24 місяці - з 11 липня 2012 року по 11 липня 2014 року (а.с. 4, 5).

Плата за користування фінансовим кредитом справляється у виді процентів, які сплачуються щомісячно у визначені цим договором строки із розрахунку 95 % річних від суми залишку кредиту із фактичного строку користування кредитом, починається з дня отримання суми кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом (п. 3.1. кредитного договору).

Сплата процентів за користування кредитом справляється позичальником щомісячно, не пізніше останнього банківського дня поточного місяця шляхом перерахування процентів на поточний рахунок кредитодавця, вказаний у розділі "Адреси та реквізити сторін" (п. 3.3. кредитного договору).

Сплата процентів за користування кредитом та основної суми кредиту відбувається відповідно до графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною цього договору (п. 3.4. кредитного договору).

Кредитодавець має право у випадку порушення позичальником умов цього договору щодо порядку та строків погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та процентів за користування кредитом у повному обсязі (п. 6.2.1. кредитного договору).

За будь-яких умов у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, або із запізненням більш ніж на 7 (сім) банківських днів за рішенням Кредитного комітету Кредитодавця цей кредит визнається з підвищеним рівнем ризику (п. 8.2. кредитного договору).

Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у подвійному розмірі (п. 8.3. кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 11.07.2012р. між КС "Інтеграл", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 2.1. договору поруки).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (п. 2.2. договору поруки) (а.с. 6-7).

ОСОБА_3 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим станом на 11.07.2014 року включно загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 50 926 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9 770,21 грн., заборгованість по процентам - 40 413,77 грн., 3% річних - 742,02 грн., що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 3, 63).

При цьому, як видно з вказаного розрахунку, заборгованість по процентам за користування кредитом у період 11.07.2012р. - 06.08.2013р. нарахована відповідно до п. 3.1. кредитного договору з розрахунку 95 % річних від суми залишку кредиту із фактичного строку користування кредитом; а у період 07.08.2013р. - 11.07.2014р. включно - з розрахунку 190 % річних від суми залишку кредиту із фактичного строку користування кредитом.

Задовольняючи позов частково, суд вірно виходив з системного застосування норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 543, 553-555, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, за якими зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, у тому числі солідарними боржниками за договором поруки в разі настання відповідальності за порушення позичальником грошового зобов'язання.

При цьому, висновок суду про стягнення процентів, які сплачуються щомісячно, із розрахунку 95 % річних від суми залишку кредиту за період 07.08.2013р. - 11.07.2014р. включно відповідає матеріалам справи та вимогам вищенаведених норм матеріального права.

При ухваленні рішення суд правильно врахував, що п.п. 8.2, 8.3 кредитного договору передбачили можливість визнання кредиту з підвищеним рівнем ризику за рішенням Кредитного комітету кредитодавця. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у подвійному розмірі (190 % річних).

З аналізу вказаних пунктів суд дійшов вірного висновку, що нарахування підвищених відсотків не є безумовною дією з боку кредитодавця, а є наслідком настання двох умов: у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, або із запізненням більш ніж на 7 банківських днів і прийняття Кредитним комітетом кредитодавця рішення про визнання цього кредиту з підвищеним рівнем ризику.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку з чим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за період 07.08.2013р. - 11.07.2014р. включно з розрахунку 190 % річних, суд правильно зазначив, що позивачем не надано суду рішення Кредитного комітету кредитодавця про визнання кредиту з підвищеним рівнем ризику.

Вже до апеляційної скарги представник КС "Інтеграл" додала копію протоколу засідання кредитного комітету КС "Інтеграл" від 07.08.2013р., з якого вбачається, що з 07.08.2013р. визнано кредит члена КС "Інтеграл" ОСОБА_3 за кредитним договором № 494/4/С від 11.07.2012 року кредитом з підвищеним рівнем ризику. З 07.08.2013р. встановлено члену КС "Інтеграл" ОСОБА_3 процентну ставку за вказаним кредитним договором у подвійному розмірі 190 % річних (а.с. 102).

Проте, додана до апеляційної скарги копія вказаного протоколу як доказ позовних вимог КС "Інтеграл" колегією суддів до уваги не приймається враховуючи наступне.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 304 ЦПК України апеляційний суд певним чином обмежений в питанні дослідження нових доказів при апеляційному розгляді справи. А саме, він діє за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, але з винятками і доповненнями встановленими ЦПК. Так, апеляційний суд досліджує ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Надана апелянтом копія протоколу засідання кредитного комітету КС "Інтеграл" від 07.08.2013р. є новим доказом, який не досліджувався судом першої інстанції.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008 року роз'яснено, що відповідно до статті 303ЦПКапеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303та пункту 1 частини першої статті 309ЦПКапеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини третьої статті 27ЦПКщодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

При цьому мають враховуватися вимоги частини третьої статті 27ЦПКпро те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Жодної з вказаних обставин не існує у даній справі.

Крім того, як зазначалося вище, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за період 07.08.2013р. - 11.07.2014р. включно з розрахунку 190 % річних з посиланням на те, що позивачем не надано суду рішення Кредитного комітету кредитодавця про визнання кредиту з підвищеним рівнем ризику.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів з розрахунку 190 % річних є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково відмовив у задоволенні зазначеної частини позовних вимог, т.я. вищевказаний протокол "судом для дослідження не було запитано", не спростовують висновків суду з підстав, наведених вище у цьому рішенні.

Доводи апеляційної скарги про ненадання ОСОБА_3 до кредитного комітету КС "Інтеграл" "ніякого письмового повідомлення" про неможливість та причини несплати нею чергового платежу за кредит, про звернення позивача до правоохоронних органів з питань порушення кримінальної справи стосовно відповідачів з причин несплати по кредиту та привласнення чужих коштів, про те, що відповідачі мають постійне місце роботи, отримують заробітну плату два рази на місяць, що КС "Інтеграл" на свій розсуд вказує поточні рахунки у позовних заявах висновків суду першої інстанції не спростовують та не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Отже, висновок суду, що з відповідачів на користь КС "Інтеграл" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 9 770,21 грн., заборгованість за відсотками - 10 103,70 грн., 3 % річних - 507,02 грн. відповідає матеріалам справи і є правомірним.

Разом з тим, не можна погодитися з висновком суду про розподіл судових витрат.

Так, ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року заява КС "Інтеграл" про відстрочення та розстрочення сплату судового збору задоволена частково, відстрочено сплату судового збору в сумі 509,26 грн. до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 78).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст.ст. 82, 88 ЦПК України, помилково стягнувши солідарно з відповідачів на користь КС "Інтеграл" судовий збір в сумі 243,60 грн. та стягнувши з КС "Інтеграл" в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 31, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", у разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88ЦПКта керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

При визначенні розміру присуджених судових витрат, а саме судового збору, колегія суддів враховує положення ст.ст. 82, 88 ЦПК України, застосовує роз'яснення вищевказаної Постанови Пленуму, відповідно до яких з урахуванням часткового задоволення позову та застосуванню вимоги пропорційності присудження судових витрат з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір по 101 грн. 91 коп. з кожної. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, відповідно до якого стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір по 101 грн. 91 коп. з кожної.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції суперечать положенням ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної Спілки "Інтеграл" задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2014 року по цій справі в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, відповідно до якого стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір по 101 (сто одна) грн. 91 коп. з кожної.

В іншій частині рішення по цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: