Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1153/15 Головуючий у 1 інстанції: Ревуцький С.І.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

У позові зазначала, що знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2005 року. Від шлюбу вони мають трьох дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які після розірвання шлюбу проживають з нею. Відповідач ухиляється від матеріального утримання дітей.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця до повноліття дітей.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 12.04.2013 року та судовий збір в сумі 229,40 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на утримання трьох дітей 900 грн. щомісячно.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2005 року, який розірваний рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04. 06.2013 року. Від шлюбу вони мають трьох дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні.

Висновки суду про обов'язок батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття відповідає вимогам ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 184 СК України у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частку доходу одержує в натурі чи при наявності інших обставин, що мають істотне значення, у зв'язку з чим складно чи неможливо визначити фактичний дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з того, що відповідач не працює, не має постійного доходу, суд дійшов правильного висновку про призначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, визначення судом першої інстанції аліментів у твердій грошовій сумі відповідає вимогам ст. 184 СК України та узгоджується з обставинами справи.

Разом з тим, суд визнав, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Проте, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не врахував обставини, передбачені ст.182 СК України, не з'ясував матеріальний стан сторін, в порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України в рішенні не навів мотивів визначення саме такого розміру і взагалі ніяких мотивів, крім норм СК України.

За умови відсутності у справі підтвердження матеріального стану відповідача спроможність сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. носить характер припущення, що не відповідає вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не виконав, розглянув справу за відсутності відповідача, неповно з'ясував обставини справи, тому у відповідності до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції приймає до дослідження докази, які у відповідності до вимог ст.182 СК України мають значення для визначення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на момент ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів він працював у ТОВ «Варіор» та надав суду апеляційної інстанції довідку про доходи, з якої вбачається, що його середньомісячна заробітна плата за період з лютого по липень 2013 року складала 1019 грн. 04.07.2013 року він звільнився з цього підприємства та на тепер ніде не працює. При ухваленні рішення суд виходив із пояснень позивачки, яка повідомила, що відповідач має дохід від 5000 до 6000 грн. щомісячно, але будь - якими доказами це не підтвердила.

Отже, присуджена судом сума перевищує реальні можливості платника аліментів і створює умови для невиконання судового рішення.

ОСОБА_3 є працездатної особою, але не працює і не має постійного заробітку.

З доводами відповідача про сплату аліментів на трьох дітей у розмірі 900 грн. щомісячно, колегія суддів не погоджується, оскільки така сума менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей і не забезпечить мінімальні потреби дитини.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить - 1032 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 грн., але цене свідчить про те, що саме зазначені суми аліментів повинні бути стягнуті з відповідача. Зі змісту ст. 180 СК України слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Тобто, прожитковий мінімум для дітей повинні забезпечити в рівній мірі батько та мати.

Враховуючи викладене та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, колегія вважає за необхідне визначити аліменти до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 1500 грн., що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача та забезпечить мінімальні потреби дитини.

З огляду на викладене, відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2013 року по цій справі в частині розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 12.04.2013 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: