АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/664/15 Головуючий 1 інстанції: Єлізаров І.Є.
Справа № 643/6239/14-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, стягнення суми сплаченої на поховання, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що жодним зі свідків однозначно не спростував факт, що упродовж сумісного проживання однією сім'єю, як чоловік та дружина, ОСОБА_3 з грудня 2010 року по липень 2011 року відповідно до квитанцій за кредитним договором було надано чоловіку грошову суму у розмірі 26 527,05 грн.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що вона мешкала однією сім'єю з ОСОБА_5. вели з ним спільне господарство та за цей час спільно погашали кредит на придбання автомобіля. про

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до ст.. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

З договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору від 21.05.2008 року вбачається що договір кредиту між Банком та ОСОБА_6, який зараз є померлим, був укладений 21 травня 2008 року. Самого кредитного договору позивач суду не надав.

Позивач в позовній заяві вказує, що період з 01 грудня 2010 року по -7.12. 2013 року вона вважає періодом спільного проживання з ОСОБА_6 За вказаний час ними було погашено кредит за яким придбано автомобіль.

З наданого договору про внесення змін та доповнень не вбачається що було придбано автомобіль.

Крім того, кредитний договір був укладений за два роки та 7 місяців до дати, яку позивач вважає початком спільного проживання як чоловіка та дружини які не перебували у шлюбі.

З квитанцій, на які позивач посилається як на доказ спільного погашення кредиту, вбачається, що платником та отримувачем за вказаними квитанціями є ОСОБА_6, сплачено 26602 грн., а позивач зазначає, що сума кредиту становить 100000 грн.(а.с. 6-10).

Поясненням свідків з боку позивача, судом першої інстанції дана вірна оцінки, оскільки відомості про отримання позивачем у спадок 100000 рублів та про обставини щодо спільного проживання позивача з померлим ОСОБА_6 їм відомо зі слів позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги про відмову у стягненні коштів на поховання ОСОБА_6 в сумі 2694 грн., то з матеріалів справи вбачається, що вказані витрати понесені ні позивачем, а ОСОБА_7, який не позбавлений можливості звернутися з самостійним позовом (а.с.11-12 зворот).

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити..

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії