Справа № 368/293/15-ц
провадження 2-зз/368/2/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Вареник О.Л.

Представника відповідача: ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ «Русава - К» про визнання недійсним правочину, суд, -

В С Т А Н О В И В :

06.02.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «Русава - К» про визнання недійсним правочину, в якій позивач просив суд винести рішення, яким:

- прийняти позовну заяву до розгляду;

- залучити у якості третьої особи державного реєстратора Кагарлицького РУЮ Київської області;

- витребувати у державного реєстратора Кагарлицького РУЮ Київської області реєстраційну справу ТОВ «Русава-К»;

- заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав ТОВ «Русава-К», а також з майном ТОВ «Русава-К», , вул. Фрунзе, 92, м. Кагарлик, Київська область, 09200;

- визнати недійсною угоду щодо придбання частки в ТОВ «»Русава-К» ОСОБА_3;

- визнати недійсним правочин щодо позбавлення ОСОБА_2 частки в ТОВ «Русава-К».

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд винести ухвалу про забезпечення позову, якою:

- заборонити вчиняти реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області будь-які реєстраційні дії щодо відчуження корпоративних прав ТОВ «Русава-К». а також вносити будь які зміни до реєстраційної справи ТОВ «Русава-К» (, вул. Фрунзе, 92, м. Кагарлик, Київська область, 09200) до винесення рішення по цій справі;

- накласти арешт на відчуження майна та корпоративних прав ТОВ «Русава-К» (код ЄДРГІОУ 33451012. вул. Фрунзе, 92, м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі 12 900 000.00 гривень до винесення рішення по цій справі;

- зобов'язати реєстраційну службу Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області внести до реєстру відомості про заборону вчинення дій щодо відчуження майна та корпоративних прав ТОВ «Русава-К» (, вул. Фрунзе. 92. м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі12 900 000,00 гривень, до винесення рішення по цій справі.

09.02.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122,127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.02.2015 року.

Одночасно, Кагарлицьким районним судом 09.02.2015 року на підставі ст.ст. 151, 152 ЦПК України винесено ухвалу про забезпечення позову, якою:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Русава - К» про визнання недійсним правочину - задоволено.

- заборонено вчиняти реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області будь-які реєстраційні дії щодо відчуження корпоративних прав ТОВ «Русава-К». а також вносити будь які зміни до реєстраційної справи ТОВ «Русава-К» (код ЄДРГІОУ 33451012, вул. Фрунзе, 92, м. Кагарлик, Київська область, 09200) до винесення рішення по цій справі;

- накладено арешт на відчуження майна та корпоративних прав ТОВ «Русава-К» (код ЄДРГІОУ 33451012. вул. Фрунзе, 92, м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі 12 900 000.00 гривень до винесення рішення по цій справі;

- зобов'язано реєстраційну службу Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області внести до реєстру відомості про заборону вчинення дій щодо відчуження майна та корпоративних прав ТОВ «Русава-К» (, вул. Фрунзе. 92. м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі12 900 000,00 гривень, до винесення рішення по цій справі.

В судове засідання, яке відбулося 20.02.2015 року, позивач ОСОБА_2 не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи, крім того, 20.02.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове клопотання позивача про відкладення слухання справи, в зв»язку з тим, що його мобілізовано до лікарні, та тим, що участь в судовому засіданні вимагає певних знань в галузі права.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.02.2015 року, представник відповідача ОСОБА_1 заявила клопотання про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області, головуючий суддя Закаблук О.В., 09 лютого 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 (Позивач) про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУСАВА-К» про визнання недійсним правочину.

В резолютивній частині Ухвали зазначено:

1). Заборонити вчиняти реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області будь-які реєстраційні дії щодо відчуження корпоративних прав ТОВ «РУСАВА-К», а також вносити будь-які зміни до реєстраційної справи ТОВ «РУСАВА-К» (, вул. Фрунзе, 92 м. Кагарлик, Київська область, 09200) до винесення рішення по цій справі;

2) накласти арешт на відчуження майна та корпоратипих прав ТОВ «РУСАВА-К» (, вул. Фрунзе, 92 м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі 12 900 000,00 гривень до винесення рішення по цій справі;

3) зобовязати реєстраційну службу Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області внести до реєстру відомості про заборону вчинення дій щодо відчуження майна та корпоративних прав ТОВ «РУСАВА-К» (, вул.' Фрунзе, 92 м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі 12 900 000, 00 гривень до винесення рішення по цій справі.

ТОВ «РУСАВА-К» не погоджується з Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року та вважає, що вона повинна бути скасована.

Відповідно до ст. 317 ЦК України: Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України передбачено: Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 15 ЦК України гарантує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обгрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ухвали від 09.02.2015 року Позивач звернувся з позовною заявою про визнання недійсним правочину та заявою про застосування заходів до забезпечення позову, котра задоволена судом в повній мірі. Однак Скаржник - ТОВ «РУСАВА-К» вважає, що суд не повінстю дослідивши обставини справи, прийшов до невірного виснову.

Позовні вимоги викладені стосовно визнання недійсним правочину. А ухвалою про забезпечення позову заборонено реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції Київської області вчиняти будь-які реєстраційні дії, заборонено відчуження майна та корпоративних прав.

Але дані вимоги не є співрозмірними, адже в разі по вирішенню даної справи по суті буде прийнято рішення про задоволення позовних вимог - це жодним чином не стосуватиметься ні реєстраціїної справи ТОВ «РУСАВА - К», ні корпоративних прав.

2. Відповідно до роз'яснення Верховного суду України: при вирішенні питань про забезпечення позову суд повинен оцінювати обгрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками судового розгляду.

Отже, оскільки позовною вимогою ставиться визнання правочину недійсним, то накладення арешту на нерухомість та корпоратині права не має причинно - наслідкового зв'язку з умовою, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, вжиті місцевим судом заходи до забезпечення позову взагалі не перебувають у необхідному (обов»язковому) зв»язку з позовними вимогами, їх предметом.

На підставі вищевикладеного, представник «РУСАВА - К» просить суд винести ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року по справі № 368/293/15 - ц.

Суд, вислухавши представника ТОВ «РУСАВА - К» ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення клопотання, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні та застосування до них норм права.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області 09 лютого 2015 року задоволено заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУСАВА-К» про визнання недійсним правочину.

В резолютивній частині Ухвали зазначено:

1). Заборонити вчиняти реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області будь-які реєстраційні дії щодо відчуження корпоративних прав ТОВ «РУСАВА-К», а також вносити будь-які зміни до реєстраційної справи ТОВ «РУСАВА-К» (, вул. Фрунзе, 92 м. Кагарлик, Київська область, 09200) до винесення рішення по цій справі;

2) накласти арешт на відчуження майна та корпоратипих прав ТОВ «РУСАВА-К» (, вул. Фрунзе, 92 м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі 12 900 000,00 гривень до винесення рішення по цій справі;

3) зобовязати реєстраційну службу Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області внсети до реєстру відомості про заборону вчинення дій щодо відчуження майна та корпоративних прав ТОВ «РУСАВА-К» (, вул.' Фрунзе, 92 м. Кагарлик, Київська область, 09200) в сумі 12 900 000, 00 гривень до винесення рішення по цій справі.

На даному етапі провадження суд вважає, що заходи про забезпечення позову повинні бути скасовані.

Відповідно до ст. 317 ЦК України: Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено: Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 15 ЦК України гарантує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 (v002700 - 09) від 12.06.2009), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обгрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ухвали від 09.02.2015 року Позивач звернувся з позовною заявою про визнання недійсним правочину та заявою про застосування заходів до забезпечення позову, котра задоволена судом в повній мірі.

Проте, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позовні вимоги викладені стосовно визнання недійсним правочину, в той же час, ухвалою про забезпечення позову заборонено реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції Київської області вчиняти будь-які реєстраційні дії, заборонено відчуження майна та корпоративних прав.

Суд вважає, що дані вимоги не є співрозмірними, адже в разі вирішення даної справи по суті буде прийнято рішення про задоволення позовних вимог - це жодним чином не стосуватиметься ні реєстраційної справи ТОВ «РУСАВА - К», ні корпоративних прав.

Відповідно до роз'яснення Верховного суду України: при вирішенні питань про забезпечення позову суд повинен оцінювати обгрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками судового розгляду.

Отже, оскільки позовною вимогою ставиться визнання правочину недійсним, то накладення арешту на нерухомість та корпоратині права не має причинно - наслідкового зв'язку з умовою, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, вжиті місцевим судом заходи до забезпечення позову не перебувають у необхідному (обов»язковому) зв»язку з позовними вимогами, їх предметом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку є спір не майнового характеру, в той же час в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 (v002700 - 09) від 12.06.2009), зазначено, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, відповідно, суд передчасно виніс оскаржувану постанову про забезпечення позову, що можливо виправити шляхом винесення ухвали про скасування заходів забезпеченя позову.

Крім того, слід зазначити, що питання про скасування заходів забезпечення позову чітко врегульовано ч. 3 ст. 154 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Отже, суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову.

Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов'язує можливість застосування таких заходів.

При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує. Якщо забезпеченням було завдано збитки, то до особи, яка ініціювала забезпечення, може бути пред'явлено позов про їх відшкодування.

Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону. Важливо, що в такому разі особа, з ініціативи якої було застосовано заходи забезпечення позову, відповідальності за завдані цим збитки не несе.

Положення ч. 3 ст. 154 ЦПК України передбачають різні способи скасування забезпечення позову в ході розгляду цивільної справи в суді першої інстанції.

Якщо особу, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, не було повідомлено про постановлену щодо неї ухвалу, вона протягом п'яти днів з дня отримання копії відповідної ухвали може подати до суду заяву про скасування таких заходів, яка розглядається судом протягом двох днів.

В цій заяві зацікавлена особа повинна зазначити, чому застосовані заходи забезпечення позову є недоцільними і чому їх слід скасувати. Судового збору за подання такої заяви не передбачено.

Суд може скасувати забезпечення позову у зв'язку із зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову. Питання про скасування забезпечення вирішується в судовому засіданні судом або суддею, що розглядає дану справу, з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, однак неявка їх не перешкоджає розгляду питання про скасування забезпечення позову за умови, що суд має достатні дані про належне їх повідомлення про час і місце судового засідання.

В даному випадку питання про скасування заходів забезпечення позову розглядалося в судовому засіданні без позивача, так як останній повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить напис на ухвалі про відкриття провадження, з якої видно, що відповідач отримав копію ухвали 09.02.2015 року, крім того, з метою контролю над явкою учасників процесу помічником суду були здійснені телефонні дзвінки до сторін, що підтверджується матеріалами справи.

Що стосується твердження позивача ОСОБА_2 про той факт, що він перебуває в лікарні, де проходить курс лікування, то до такого твердження суд відноситься критично, так як до клопотання не додано відповідних підтверджуючих документів.

Що ж стосується твердження позивача ОСОБА_2 про те, що він не має певних знань у галузі права, то дане твердження суд також сприймає критично, та вважає його таким, яке не є підставою для слухання справи в частині скасування заходів забезпечення позову, так як в даному випадку суд вважає, що позивач ОСОБА_2 мав повне право скористатися своїми процесуальними правами, які зазначені в ст.ст. 27, 31 ЦПК України, та скористатися послугами представника, зокрема, послугами адвоката, особи з відповідною юридичною освітою на підставі довіреності, то що.

Що стосується твердження позивача ОСОБА_2 про той факт, що відносно посадових осіб відповідача ТОВ «РУСАВА - К» порушено відповідні кримінальні правопорушення, то, перш завсе, слід зазначити, що кримінальні правопорушення не порушуються, порушуються кримінальні провадження, далі на підтвердження факту порушення кримінального провадження позивачем ОСОБА_2 не додано будь - яких доказів такого порушення, тобто, не додано витягу з кримінального правопорушення, довідки, то що.

Далі, в ч. 3 ст. 154 ЦПК України не зазначено підстави для постановлення такої ухвали, однак керуючись принципом змагальності, для цього потрібне відповідне клопотання зацікавленої особи. З власної ініціативи суд цього робити не може.

Суд вважає, що в клопотанні представника відповідача наведено достатні докази того, що потреба в забезпеченні позову відпала, та є на даному етапі провадження передчасною, а тому заходи забезпечення позову слід скасувати, проте, слід зазначити, що в подальшому, при належному обґрунтуванні позивач не позбавляється права подати нове клопотання про забезпечення позову.

Особі, яка зацікавлена у скасуванні заходів забезпечення позову повинна враховувати, що у цьому випадку заходи забезпечення можуть бути скасовані до набрання рішенням суду законної сили, тобто швидше. Разом з тим, ухвала про скасування заходів забезпечення позову підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно п. 9 ППВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 (v002700 - 09) від 12.06.2009), звернути увагу суддів про те, що відповідно до частин 9,10 ст. 153 ЦПК України (1618 - 15) ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження, на відміну від ухвали про скасування цього забезпечення, не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ППВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 (v002700 - 09) від 12.06.2009), ч. 3 ст. 154, п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про скасування заходів забезпечення позову представника відповідача ОСОБА_1 в справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Русава - К» про визнання недійсним правочину, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року по справі № 368/293/15 - ц, провадження № 2/368/125/15.

Ухвала на підставі п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається згідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга на підставі ч. 1 ст. 296 ЦПК України може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд.

С Суддя: О.В. Закаблук