АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №761/5797/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10014/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
20 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Соколової В.В., Усика Г.І. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексу інфляції та трьох процентів річних, у зв'язку із порушенням грошового зобов'язання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного розрахунку, індексу інфляції та трьох відсотків річних, за порушення грошового зобов'язання. Посилалась на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року задоволено її позовні вимоги до ПАТ «КБ «Надра» про стягнення 14 081,85 грн. вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України, у розмірі тримісячного середнього заробітку, 2 635 грн. невиплаченої компенсації за роботу у вихідні дні та 178 370,01 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Вказані кошти були сплачені їй банком лише 04 лютого 2013 року під час примусового виконання вищезазначеного рішення суду, а тому з урахуванням кількості днів затримки повного розрахунку вона просила на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з ПАТ «КБ «Надра» 38 193,23 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року; на підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» - 4 129,06 грн. суму індексу інфляції з належної їй при звільненні вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та невиплаченої частини компенсації за роботу у вихідні дні за період з березня 2009 року до січня 2013 року; на підставі ст. 625 ЦК України - 1 070,22 грн. суму індексу інфляції з нарахованого їй станом на 23 травня 2012 року середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з червня 2012 року до січня 2013 року та 3 901,74 грн. три проценти річних за період з червня 2012 року до січня 2013 року зі стягнутої за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року грошової суми.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 38 193,23 грн. за період з 23 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2013 року у відкритті касаційного провадження в зазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України віл 21 травня 2014 року заяву ОСОБА_3 у порядку глави 3 розділу V ЦПК України задоволено частково, ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий касаційний розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, з урахуванням ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року про виправлення описки, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року в частині вирішення вимог позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку порушенням строків її виплати скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» накористь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 38 193,23 грн. за період з 23 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 650,84 грн. за період з березня 2009 року по січень 2013 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 квітня 2015 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Суд касаційної інстанції зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року в частині стягнення середнього заробітку на користь позивача виконано, стягнувши повторно цю ж суму, помилково зазначивши, що це є підставою в майбутньому для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Крім того, визначаючись з розміром сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, апеляційний суд залишив поза увагою положення ст.14 Податкового кодексу України та роз'яснення, викладені у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, вказав суму без зазначення утримання податку та інших обов'язкових платежів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто 14081,85 грн. вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку, 2635 грн. невиплаченої компенсації за роботу у вихідні дні та 178370,01 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з з лютого 2009 року до дня постановлення рішення суду.

Стягнуті кошти ОСОБА_3 отримала 04 лютого 2013 року.

За таких обставин, відповідач був зобов'язаний виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки розрахунку з 24 травня 2012 року по 04 лютого 2013 року у сумі 38193,23 грн..

Як встановлено судом, зазначена сума була виплачена банком позивачу 22 жовтня 2013 року на підставі рішення колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року, скасованого ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, а тому стягненню не підлягає.

Також, вищенаведеною ухвалою касаційної інстанції позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних залишені без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року виправлено допущену в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали від 25 червня 2014 року описку і зазначено, що правильним слід вважати, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року скасовано в частині вирішення вимог позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року було стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 38193,23 грн. за період з 23 травня 2012 року по 04 лютого 2013 року та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 650,84 грн. за період з березня 2009 року по січень 2013 року.

Як вбачається з ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 квітня 2015 року рішення апеляційної інстанції від 16 грудня 2014 року було скасовано, оскільки суд апеляційної інстанції повторно стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 38193,23 грн., який вже був виплачений позивачу та вказав суму, яка підлягає стягненню без зазначення утримання податку та інших обов'язкових платежів.

Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Відповідно до п.3 Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці», компенсація за роботу у неробочі дні є додатковою заробітною платою як робота понад установлені норми. Компенсацію за роботу у неробочі дні віднесено до складу фонду додаткової оплати праці пунктом 2.2.4. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2005 року №5.

Таким чином, ураховуючи прийняті по справі судові рішення в частинах позовних вимог, які підлягають розгляду в даному судовому засіданні, з урахуванням вищезазначеного, колегія приходить до висновку, що у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку у сумі 38193,23 грн. за період затримки розрахунку з 24 травня 2012 року по 04 лютого 2013 року необхідно відмовити.

Оскільки відповідачем порушені строки виплати позивачу компенсації за роботу у вихідні дні, ОСОБА_3 має право на отримання компенсації відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці», а суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, вирішуючи дані позовні вимоги.

При цьому колегія враховує розрахунок раніше наданий представником позивача, складений відповідно до вищезазначених норм матеріального права, який представником відповідача не заперечувався.

У зв'язку з викладеним, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за роботу у вихідні дні у сумі 2635 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати за період з березня 2009 року по січень 2013 року у сумі 650,84 грн. без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», зокрема, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 650 грн. 84 коп. за період з березня 2009р. по січень 2013р. без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-