Справа № 583/372/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Олійник О.В.,

за участю секретаря Наливайкіної Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук Валентина Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійним свідоцтва про право на спадщину,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук Валентина Миколаївна, про усунення від права на спадкування,

встановив:

09.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є рідним братом відповідачки ОСОБА_2 Іхніми батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Подружжя ОСОБА_4 разом з дітьми проживало по АДРЕСА_1. У 2008 році батьком ОСОБА_4 було придбано у власність за спільні кошти подружжя квартиру АДРЕСА_2, після чого сім`я переїхала до вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина за законом.

Фактично на день смерті матері у спірній квартирі проживали чоловік померлої та син, тобто позивач по справі, а сестра ОСОБА_2 проживала окремо. Зареєстрованою числилися тільки чоловік та дочка ОСОБА_2, а позивач ОСОБА_1, хоча і проживав разом з батьками, але залишався зареєстрованим за попередньою адресою проживання - АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4

Після його смерті позивач подав заяву про прийняття спадщини, і в цей час дізнався, що батько ОСОБА_4 залишив заповіт від 11.07.2008 року на сестру ОСОБА_2

16.01.2015 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. на ім'я ОСОБА_2 неправомірно видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, оскільки на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду від 24.07.2014 року у справі № 583/2543/14-ц № 2/583/1009/14 встановлена заборона відчуження будинковолодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою по АДРЕСА_2. Адреса домоволодіння, вказана у свідоцтві про право на спадщину (АДРЕСА_2), є невірною. Свідоцтво про право на спадщину є незаконним внаслідок наявності права на частку у спадковому майні у ОСОБА_1

У зв'язку з чим просить суд встановити факт постійного проживання однією сім'єю з матір'ю ОСОБА_5 по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Доповнивши свої позовні вимоги, просить також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 16.01.2015 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, по спадковій справі № 19/2014 р. за реєстровим № 85 на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_2, зі скасуванням державної реєстрації правочину.

10.03.2015 року до суду звернулася ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, мотивуючи свої вимог тим, що 11.07.2008 року її батько ОСОБА_4 склав заповіт на її ім'я на все своє майно. Твердження її брата ОСОБА_1, що він має право на частку спадкового майна після смерті матері, не відповідає вимогам закону. Зазначає, що він за життя матері не виконував своїх обов'язків по догляду за батьками, вживав спиртні напої, перебував на обліку в лікарні з діагнозом розлади психіки через вживання алкоголю, також був притягнутий до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі, піднімав руку на батька, не надавав допомогу на лікування матері, коли остання захворіла. Крім того, вказує, що її брат на час смерті матері періодично проживав то у співмешканки, то у батьків по АДРЕСА_2. Вважає, що ОСОБА_1 не має права на спадкування, у зв'язку з чим просить усунути його від права на спадкування.

Позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали, у задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити, посилаючись на її необґрунтованість.

Відповідачка за первісним позовом і позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, а також письмові пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_2 надала нотаріусу рішення колегії суддів апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року про скасування рішення Охтирського міськрайонного суду від 25.09.2014 року та про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, а також правовстановлюючі документи на квартиру та інші необхідні довідки, в зв'язку з чим підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса не було.

Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді даної справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, ОСОБА_5, а відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_2 є їх донькою, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11; 51), а також свідоцтвами про укладення, розірвання шлюбу (а.с.50-51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 (а.с.46), а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 (а.с.12).

ОСОБА_4, ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 20.07.1974 року, що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу (а.с.229).

На час смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованими за адресою по АДРЕСА_2 з 29 березня 2012 року значилися чоловік померлої ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_2 (а.с.64).

Син померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_1 на час смерті матері значився зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що її батьки 11.07.2008 року продали житловий будинок по АДРЕСА_1; випискою з пров.Донського та пропискою за новою адресою всіх членів сім`ї займалася вона, 29.03.2012 року вона прописала батьків і себе по АДРЕСА_2, а ОСОБА_1 не зареєструвала, оскільки він не надав паспорта. Крім того, сім`я судилася з покупцями будинку по АДРЕСА_1, щоб повернути його назад у власність, але суди програла.

За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася.

Таким чином, ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 11.07.2008 року, яким усе належне йому майно заповідав дочці ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадкова справа, з копії якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися 19.05.2014 року ОСОБА_2, а 13.06.2014 року ОСОБА_1

За змістом довідки, наданої 03.07.2014 року квартальною уповноваженою ОСОБА_8 (а.с.14), ОСОБА_1 з 2009 року та на час смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав без паспортної реєстрації по АДРЕСА_2 (а.с.14).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, допитаний в судовому засіданні в порядку ст.184 ЦПК України як свідок, пояснив, що з 2010 року проживав з батьками по АДРЕСА_2, його кімната була на другому поверсі. Матір заробляла на життя жарінням пиріжків та продажем їх на вокзалі. У будинку відсутнє теплопостачання, в холодну пору року працював обігрівач, воду носили з колонки на вулиці. Він особисто заробляв на життя копанням колодязів, зароблені гроші віддавав матері на продукти, цигарки, а своїй подрузі ОСОБА_9 давав гроші на пральний порошок (бо до неї ходив прати речі внаслідок відсутності води вдома) та на продукти для її дитини. Митися і прати речі батьки ходили до родича дяді ОСОБА_3, а він особисто ходив прати речі до ОСОБА_9 на АДРЕСА_3. Його робота вимагала тривалих відряджень, тому його часто не було вдома.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 і може підтвердити, що ОСОБА_1 в 2010 році та на час смерті матері проживав по АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_5 позивач із батьком залишилися мешкати у будинку удвох, із ОСОБА_1 свідок іноді спілкувалася.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що має дружні відносини з ОСОБА_1 з 2010 року по даний час, разом заробляли на життя копанням колодязів, іноді з виїздом і інші райони та з ночівлями. При цьому ОСОБА_1 жив по АДРЕСА_2, оскільки його звідтіля забирали на автомобілі на роботу, туди ОСОБА_1 повертався з роботи, іноді завозив продукти. Два рази свідок був у ОСОБА_1 в гостях у будинку по АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є подругою ОСОБА_1, у період з 2010 р. по 2014 р. декілька разів приходила до ОСОБА_1 в гості у будинок по АДРЕСА_2, ОСОБА_1 займав кімнату на другому поверсі, а його батьки жили на першому поверсі. Також у цій квартирі тимчасово близько двох місяців мешкала дівчина ОСОБА_1 - ОСОБА_9 Після смерті матері ОСОБА_1 через деякий час став проживати разом з ОСОБА_9 у зйомному будинку.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_4, мешкає у тому ж житловому будинку у квартирі №2. Житловий будинок має чотири квартири, квартири №1 та №2 мають окремий двір. У квартирі №1 ОСОБА_1 проживав разом з батьками, у своїй кімнаті на другому поверсі, проте періодично протягом 1-2 днів він перебував у своєї дівчини, потім вертався додому, потім знову. ОСОБА_2 приходила до батьків рідко. На момент смерті матері ОСОБА_1 був у відрядженні по роботі, його терміново викликали з роботи.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що є сусідом ОСОБА_4 по АДРЕСА_2, до смерті матері ОСОБА_1 жив із своєю співмешканкою по АДРЕСА_3, а додому приходив близько 4-х разів на місяць, щоб позичити в батьків грошей та взяти свої речі, при цьому речі ОСОБА_1 знаходилися в кімнаті на 2-му поверсі. ОСОБА_1 часто сварився із своєю співмешканкою і тоді повертався до батьків, через декілька днів знову йшов до співмешканки. Неодноразово свідок бачив, як після роботи (копання колодязів) ОСОБА_1 йшов додому, щоб переодягтися з робочого одягу.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_4 були його сусідами по будинку, проте він мешкає у квартирі №4, а квартири №3 та №4 мають окремий двір від двору квартир №1 та №2. Із ОСОБА_4 свідок не спілкувався, бо вони ввесь час пиячили, на життя заробляли збиранням пляшок, проживали вдвох жінка та чоловік, а їх сина бачив тільки два рази п'яного, вилазив з вікна та ходив по вулиці.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_5, ОСОБА_1 на момент смерті матері проживав разом із своїми батьками, проте можна сказати, що він жив на дві хати - то у якої-то жінки, то вдома.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що деякий час у 2011 році мешкала разом з ОСОБА_1 та його батьками по АДРЕСА_2, потім посварилися, і вона винайняла квартиру по АДРЕСА_3, а ОСОБА_1 залишився проживати разом із батьками. У будинку було відсутнє водо- та теплопостачання, грілися обігрівачем, воду носили відрами з колонки на вулиці. З цього часу до смерті його матері вони з ОСОБА_1 спілкувалися, приблизно раз на тиждень він залишався у свідка з ночівлею, після чергової сварки могли місяцями не спілкуватися. ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями, неодноразово лікувався від алкоголізму. В 2013 році ОСОБА_5 тяжко захворіла, лікарі сказали готуватися до смерті, тому за проханням ОСОБА_2 свідок приходила прибирати у будинку по АДРЕСА_2. В цей час ОСОБА_1 був на роботі у Полтавській області, у день смерті матері його викликали з роботи, на похорони він встиг приїхати.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19 пояснили, що ОСОБА_1 з батьками по АДРЕСА_2 не проживав, а постійно жив зі своєю співмешканкою та у друзів, а до батьків приходив на декілька днів тільки як співмешканка його вижене.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_3, а ОСОБА_9 з восени 2012 року проживала там на квартирі із своєю дочкою. У 2014 році дочка вступила до училища, тому ОСОБА_9 проживає там сама. Іноді приблизно 2 рази на рік свідок відвідує свій житловий будинок і ніколи чоловіків там не бачила.

Свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_9 є їх сусідкою, з 2012 року мешкає з дочкою, потім коли дочка поїхала на навчання - мешкає сама за адресою АДРЕСА_3. ОСОБА_1 у 2013 році ходив до ОСОБА_9 близько 3-4 рази на тиждень, але однією сім'єю вони не жили. Якщо потрібно було зробити чоловічу роботу, ОСОБА_9 зверталася до сусідів, а коли сусіди запитували про Сашка, казала, що його немає, він в себе вдома.

Покази допитаних в судовому засіданні свідків, хоча і різняться в деталях, однак в цілому підтверджують той факт, що ОСОБА_1 до смерті матері ОСОБА_5 переважно мешкав разом із батьками, вів з ними спільне господарство, займав у квартирі окрему кімнату, де знаходилися його речі, хоча при цьому був часто відсутній вдома по причині тривалих відряджень, пов'язаних з роботою, та тимчасового короткострокового періодичного мешкання у ОСОБА_9, при цьому іншого житла ОСОБА_1 на праві власності не має.

Показання свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 суд не може прийняти до уваги, оскільки вони пояснили, що відомості, які вони повідомили суду, їм стали відомі зі слів ОСОБА_2, дані свідки не були сусідами або друзями подружжя ОСОБА_4, а є знайомими ОСОБА_2

Згідно зі ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

У пунктах 3.1, 3.13, 3.15, 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діяв на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_5, визначено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено: якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особи в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Виходячи з наданих суду доказів, суд дійшов до висновку, що мав місце факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що за час подружнього життя батьків на ім'я батька ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.07.2008 року, зареєстрованим 12.01.2011 року в КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.70 - 72) та в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.83).

Відповідно до ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, дана квартира вважається спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, незважаючи на те, що рахується на праві власності тільки за ОСОБА_4, при цьому оскільки не встановлено будь-яких домовленостей між ними щодо обсягу права власності на квартиру, частки квартири чоловіка та дружини є рівними.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилася на ? частку квартири.

За ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Виходячи з того, що на день смерті ОСОБА_5 з нею проживали її чоловік ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_2 в силу паспортної реєстрації за адресою АДРЕСА_2, та також фактично проживав, але не був зареєстрований її син позивач ОСОБА_1, заяв про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 не подавалося, то в такому випадку право на спадкування належної ОСОБА_5 на праві власності ? частки квартири в силу ч.3 ст.1268 ЦК України перейшло до спадкоємців першої черги, а саме, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, по 1/6 частини квартири на кожного.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позбавлений іншої можливості, ніж через звернення до суду з даним позовом, в даний час реалізувати свої спадкові права, в зв'язку з відсутністю документу про право власності спадкодавця ОСОБА_5 на ? частку квартири.

За таких обставин є підстави для визнання права власності ОСОБА_1 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Виданим ОСОБА_2 свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало за життя ОСОБА_4 у вигляді цілої квартири АДРЕСА_2, порушуються права ОСОБА_1 як власника 1/6 частки вказаної квартири в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, тому дане свідоцтво про право на спадщину має бути визнано недійсним в цій частині.

Підстав для задоволення зустрічного позову немає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.6 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_9 та пояснень сторін, ОСОБА_5 під час життя вживала алкогольні напої, в останній рік до смерті хворіла, за два тижні до смерті її помістили в лікарню, де вона і померла.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 пояснила, що вона приходила і допомагала матері вдома, потім чергувала в лікарні біля матері, витрачала кошти на придбання ліків, а відповідач вдома матері не допомагав, в лікарні не з`являвся.

При цьому в судовому засіданні не встановлений факт потреби ОСОБА_5 в допомозі саме з боку сина ОСОБА_1

Позивачка за зустрічним позовом не довела суду, що спадкодавець ОСОБА_5, отримуючи необхідну допомогу в лікарні та від своєї дочки, потребувала додаткової допомоги саме від сина, тому немає підстав для усунення відповідача від права на спадкування після смерті матері.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 за договоромвід 09.02.2015 р. та додатковим договором від 03.04.2015 р. (а.с.99, 200) було сплачено фахівцю в галузі права, який має вищу юридичну освіту і займається підприємницькою діяльністю з надання юридичних послуг ОСОБА_6 3500,00 грн. винагороди за надання правової допомоги у даній цивільній справі, що підтверджується квитанціями від 04.03.2015 р. та від 05.05.2015 р., актом наданих послуг (а.с.199, 202, 205).

ОСОБА_6 протокольною ухвалою суду від 04.03.2015 року за заявою позивача ОСОБА_1, заявленою письмово і зробленою ним особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу (а.с.104).

Під час провадження у даній цивільній справі ОСОБА_6 готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву, заяву про збільшення позовних вимог, клопотання про витребування доказів, виклик свідків, приєднання до матеріалів справи доказів, про заміну виду забезпечення позову та ін., ознайомлювався з матеріалами справи 4 рази, надавав правову допомогу позивачу ОСОБА_1 у судових засіданнях 04.03.2015 р., 09.04.2015 р., 06.05.2015 р., 13.05.2015 р. загальною тривалістю протягом близько 4 годин.

У судових засіданнях 11.03.2015 р., 20.05.2015 р. ОСОБА_6 брав участь як представник ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою за рішенням суду, у його відсутності, а ЦПК не передбачає компенсацію витрат по оплаті послуг представника у суді.

Тому з урахуванням вимог розумності, справедливості суд оцінює розмір компенсації витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, в сумі 2500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук Валентина Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійним свідоцтва про право на спадщину - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з його матір'ю ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати право власності ОСОБА_1 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.01.2015 року, видане приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, в частині спадкування 1/6 частини квартири АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук Валентина Миколаївна, про усунення від права на спадкування, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2, судовий збір в сумі 852,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2, витрати на оплату правової допомоги в сумі 2500 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 04.03.2015 року, у вигляді накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2015 р.

Суддя: О.В. Олійник