АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1595/15 Справа № 2-4152/11 Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Михеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року з додатковими угодами № 1 від 29.05.2009 року і № 2 від 23.03.2010 року та Договором поруки № 00144rd від 24.12.2007 року в сумі 333580,99 доларів США, пеню у розмірі 168195 грн. 58 коп., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Сплативши судові витрати, відповідно до чинного законодавства.

У обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що 24 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту у вигляді не поновлювальної лінії за № 00160/RD у сумі 343529,00 доларів США, а також у сумі 32729,00 доларів США, строком до 23 грудня 2022 року, зі сплатою процентів у розмірі 12,35% річних. 29 травня 2009 року та 23 березня 2010 року з ініціативи позичальника між сторонами укладено додаткові угоди № 1 і № 2 до Кредитного договору № 00160/RD від 24.12.2007 року, відповідно до яких змінився графік виплат, де термін користування кредитом збільшено на 5 років до 23 грудня 2027 року включно. Крім цього, 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був підписаний договір поруки № 00144rd з додатковою угодою до нього № 1 від 23.03.2010 року, який зобов'язався виконати зобов'язання в тому ж розмірі що і ОСОБА_2, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих комісій, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування шкоди. У порушення умов договору відповідач не повертає кредит у строки визначені договором, а також не сплачує відсотки за користування кредитом. У зв'язку з вищевказаним, станом на 30.09.2011 року, у Позичальника виникла заборгованість перед Банком в розмірі 333580,99 доларів США, крім того, за не своєчасне погашення заборгованості (невиконання графіку погашення кредиту) нарахована пеня у розмірі 168195 грн. 58 коп. Тому, позивач був вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості.

Пізніше, представник позивача уточнив позовні вимоги в частині розміру пені та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" пеню в сумі 77145,25 грн., яка складається з наступного: пеня за неповернення основного боргу за період 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 32490,62 грн. та пеня за несплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 44654,62 грн.

Заочним рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором № 00160/RD від 24 грудня 2007 року в розмірі 333 580,99 доларів США та пеню у розмірі 168 195 грн. 58 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2012 року та від 01 березня 2013 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2013 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року з додатковими угодами № 1 від 29.05.2009 року і № 2 від 23.03.2010 року та Договором поруки № 00144rd від 24.12.2007 року в сумі 333580,99 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 262888,84 доларів США; заборгованість за процентами - 70692,15 доларів США; а також пеня за неповернення основного боргу за період 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 32490,62 грн. та пеня за несплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 44654,62 грн., таким чином, загальна сума, що підлягає солідарному стягненню складає 333580,99 доларів США та 77145,25 грн.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., а всього 1820 грн. 00 коп.

Достягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1954 грн. 00 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк", та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 00160/RD, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в розмірі 343529,00 доларів США на період з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2022 року, а ОСОБА_2 зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом 12,35% річних (т.1 а.с.21-23). Пізніше, а саме 29 травня 2009 року та 23 березня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк", та ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди № 1 і № 2 до Кредитного договору № 00160/RD від 24.12.2007 року, відповідно до яких змінився графік виплат, де термін користування кредитом збільшено на 5 років, а саме до 23 грудня 2027 року включно (т.1 а.с.29-43).

Відкрите акціонерне товариство "Морський транспортний банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк", свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 343529,00 доларів США, а також в сумі 32729,00 доларів США, які остання отримала та використала в своїх цілях, що не заперечувалося сторонами по справі, а тому доказуванню вказані обставини, зокрема щодо отримання грошових коштів ОСОБА_2, не підлягають, на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Проте, ОСОБА_2, в свою чергу, свої зобов'язання належним чином не виконала, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору та додаткових угод.

Станом на 30.09.2011 року, ОСОБА_2 має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 333580,99 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 262888,84 доларів США; заборгованість за процентами - 70692,15 доларів США; а також пеня за неповернення основного боргу за період 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 32490,62 грн. та пеня за несплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 44654,62 грн., таким чином, загальна сума боргу складає 333580,99 доларів США та 77145,25 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед Банком за Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року, між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк", та ОСОБА_3 24 грудня 2007 року був укладений Договір поруки № 00144rd, відповідно до розділу 1 якого сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по Борговим зобов'язанням Боржника, які виникають з умов Кредитного договору № 00160/RD від 24.12.2007 року (т.1 а.с.44). Пізніше, а саме 23 березня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк", та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 1 до Договору поруки № 00144rd від 24.12.2007 року (т.1 а.с.45-46), якою були погоджені між сторонами зміни до Кредитного договору № 00160/RD від 24.12.2007 року, які внесені додатковими угодами № 1 від 29.05.2009 року і № 2 від 23.03.2010 року до Кредитного договору № 00160/RD від 24.12.2007 року.

Договором поруки передбачено, що у випадку невиконання Боржником всіх або окремо взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Вищевказані умови договору поруки повністю узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що сума боргу ОСОБА_2 по зобов'язанням за Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року з додатковими угодами № 1 від 29.05.2009 року і № 2 від 23.03.2010 року підлягає стягненню з ОСОБА_2 та Поручителя, ОСОБА_3, в солідарному порядку.

Заперечення апелянта проти заявленої позивачем суми боргу відповідачки по кредитному договору в сумі 333580,99 доларів США та 77145,25 грн., оскільки відповідачами погашена більша сума заборгованості ніж зазначено позивачем, а тому сума боргу є меншою, не можна взяти до уваги , як необґрунтовані.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції було поставлено питання про надання відповідачкою чи її представником ОСОБА_5 доказів про сплату суми боргу за Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року з додатковими угодами № 1 від 29.05.2009 року і № 2 від 23.03.2010 року.

Проте, а ні суду першої , ні апеляційної інстанції належні докази надані не були.

Позивачем були надані довідки по особовому рахунку (позичковому рахунку згідно п.1.2.1 кредитного договору) № 0191840, з яких вбачається, що заборгованість розрахована вірно (т.2 а.с.38-92).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за Кредитним договором № 00160/RD від 24.12.2007 року з додатковими угодами № 1 від 29.05.2009 року і № 2 від 23.03.2010 року та Договором поруки № 00144rd від 24.12.2007 року в сумі 333580,99 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 262888,84 доларів США; заборгованість за процентами - 70692,15 доларів США; а також пеня за неповернення основного боргу за період 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 32490,62 грн. та пеня за несплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2010 року по 31.08.2011 року - 44654,62 грн., таким чином, загальна сума, що підлягає солідарному стягненню складає 333580,99 доларів США та 77145,25 грн.

Рішення суду першої інстанції є вірним та таким, що ґрунтується на встановлених судом обставинах та доказах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішеннях суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Однак, колегія суддів вважає, що підлягає скасування рішення суду першої інстанції в частині достягнення в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судового збору у розмірі 1954 грн. 00 коп., виходячи з наступного. Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, визначеному з урахуванням ціни позову. У разі, якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки, в ході розгляду справи розмір позовних вимог не було збільшено, відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для збільшення розміру судового збору.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення у іншій оскаржуваній частині відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року в частині достягнення судового збору у розмірі 1954,00 грн. - скасувати.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез