Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Будищенської сільської ради про встановлення факту належності на праві власності за померлою спадкового майна у вигляді його вартості в сумі 1 039 800 грн та визнання права власності на спадкове майно у вигляді його компенсації в сумі 1 039 800 грн,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Будищенської сільської ради про встановлення факту належності на праві власності за померлою спадкового майна у вигляді його вартості в сумі 1 039 800 грн та визнання права власності на спадкове майно у вигляді його компенсації в сумі 1 039 800 грн.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її дід ОСОБА_6, який проживав в с. Будище,Корейського району, Чернігівської області. У 1933 році дід був розкуркулений, та відібрано майна на загальну суму 1 039 800 грн. На її звернення, Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Коропської районної ради направила на її адресу рішення № 489 від 10 листопада 2011 року, відповідно до якого їй було відмовлено у встановленні грошової компенсації за конфісковане при розкуркуленні майно її діда, оскільки право на відшкодування вартості вилученого майна мають спадкоємці першої черги. Її мати фактично прийняла спадщину діда, який до 1948 року проживав у м. Конотоп, а помер 1952 року. Після смерті матері, вона фактично прийняла спадщину, право на яке мала її мати. А тому позивачка просить суду встановити факт належності на праві приватної власності за померлою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкового майна у вигляді його компенсації вартості в сумі 1 039 800 грн, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, як розкуркуленого та визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді його компенсації на суму 1 039 800 грн. Також просить поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено обставини, які на час смерті у 1952 році ОСОБА_6 мав право на перелічене у позовній заяві майно або на компенсацію його вартості, тобто не доведено, що вказане позивачкою майно або компенсація вартості цього майна входили до складу спадщини після померлого ОСОБА_6 Крім того, не доведено факт прийняття спадщини донькою ОСОБА_6 - ОСОБА_5

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок не зайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_6, а позивачка ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 (а.с. 4-11).

Згідно довідки квартального комітету, складеної на підставі пояснень свідків, до 1948 року ОСОБА_6 проживав у АДРЕСА_1 (а.с.14), та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місцях позбавлення волі.

Мати позивачки ОСОБА_5 померла у м. Конотопі ІНФОРМАЦІЯ_3.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка посилалася на те, що під час розкуркулення у 1933 р. у с. Будище Коропського району Чернігівської області було відібрано у ОСОБА_6 належне йому нерухоме та рухоме майно, зокрема: два житлові будинки, сараї, погреби, пекарню з обладнанням, млин, муку, зерно для посіву, амбар з фуражем та мукою, магазин з відділами промтоварів, госптоварів та продуктів з наявними відповідними групами товарів у великій кількості; вироби із золота та срібла, меблі з дубового дерева, одяг літній та зимовий, фарфоровий посуд, 5 ікон з позолотою, 5 дзеркал, набори ложок та вилок із золота та срібла, 3 скрині з речами, 14 возів, 5 дубових бочок, худоба та птиця, тощо. Всього, як стверджує позивачка, вартість вказаного у позові конфіскованого у ОСОБА_6 майна становить, за її визначенням, 1 039 800 грн. і її мати ОСОБА_5 фактично прийняла цю спадщину після смерті ОСОБА_6, а відтак позивачка успадкувала це майно або компенсацію його вартості у розмірі 1 039 800 грн після смерті своєї матері ОСОБА_5 (а. с. 26-28).

Із матеріалів справи вбачається, зокрема у рішенні комісії з питань поновлення прав реабілітованих Чернігівської обласної ради від 03 червня 2011 року, відсутня інформація про перелік майна, вилученого у ОСОБА_6 при розкуркуленні у 1933 році.

Мати позивачки ОСОБА_5, 1917 року народження, була спадкоємцем першої черги за законом після смерті репресованого ОСОБА_6, за її життя до 1999 року із заявою про реабілітацію та отримання компенсації за конфісковане у ОСОБА_6 майно не зверталась.

Як встановлено судом, рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Чернігівської обласної ради від 10 жовтня 2012 року позивачці ОСОБА_4 відмовлено у встановленні грошової компенсації за конфісковане при розкуркуленні майно її діда ОСОБА_6

Пунктом 9 Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 24 грудня 1993 року за № 3812-XII роз'яснено, що реабілітовані згідно із статтями 1 та 3 цього Закону, особи (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості) вилучених у них будинків, майна (стаття 5).

У разі неможливості повернення будівель чи майна у натурі реабілітованому (його спадкоємцям першої черги) їх вартість відшкодовується установами, організаціями та їх правонаступниками громадянам та їх спадкоємцям, а якщо ці фізичні та юридичні особи та їх правонаступники невідомі - фінансовими органами з коштів місцевого бюджету у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у затвердженому постановою № 112 від 18 лютого 1993 року «Положенні про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям».

Склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, встановлюється на підставі документів про його вилучення і реалізацію з архівів та інших установ. Майно (або його компенсація) повертається спадкоємцям першої черги реабілітованого в разі подання свідоцтва про право на спадщину, яка відкривається з дня прийняття про це рішення районною Комісією з питань поновлення прав реабілітованих. Коло спадкоємців першої черги визначається на день винесення цього рішення.

Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріальними конторами достроково на підставі відповідного рішення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих, яке має містити відомості про склад спадкового майна (або суму його відшкодування у мінімальних заробітних платах), перелік документів, на підставі яких встановлена належність громадянина до кола спадкоємців першої черги, та документів, згідно з якими встановлено факт смерті спадкодавця.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що позивачем не було доведено, що на час смерті у 1952 році дід позивачки ОСОБА_6 мав право на вказане у позові майно або компенсацію його вартості, тобто не доведено, що вказане позивачкою майно входило до складу його спадщини, отже не доведено і факт прийняття спадщини донькою ОСОБА_6 -ОСОБА_5, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішенняКоропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Будищенської сільської ради про встановлення факту належності на праві власності за померлою спадкового майна у вигляді його вартості в сумі 1 039 800 грн та визнання права власності на спадкове майно у вигляді його компенсації в сумі 1 039 800 грн залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко