У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_2.

На обґрунтування позову зазначала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину. На даний час вона проживає з дитиною окремо від ОСОБА_4 Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги їй та дитині не надає, звернулася до суду за захистом своїх прав та просила позов задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 липня 2014 року до його повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 2 липня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 18 листопада 2014 року рішення місцевого суду в частині розміру аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 липня 2014 року до його повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 2 липня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини та у розмірі 1/8 на утримання дружини є достатніми та відповідають інтересам позивачки та дитини.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення районного суду в частині розміру стягуваних аліментів та ухвалюючи нове рішення про стягнення аліментів у меншому розмірі, виходив із того, що рішенням суду стягнуто з відповідача на користь інших трьох дітей аліменти, а тому сукупний розмір стягуваних аліментів буде становити 7/8 частин від всього заробітку відповідача, тобто 87,5 %, а розмір відрахувань не може перевищувати 70 %.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами установлено, що з 6 вересня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ОСОБА_3 зазначає, що дитина проживає разом із нею, а відповідач окремо.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Змінюючи розмір стягнення з відповідача аліментів, апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що стягнення аліментів повинно здійснюватись відповідно до положень ст. 182 СК України. Визначаючись з розміром аліментів, апеляційний суд зауважив, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітної дитини та дружини підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/10 частини від заробітної плати, залишивши поза увагою рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2013 року, за яким з ОСОБА_4 стягнуто 1/2 частини усіх видів його заробітку на утримання трьох неповнолітніх дітей, проте оскаржуваним рішенням на одну дитину 1/10 частини, що ставить під сумнів принцип розумності, справедливості та однакового ставлення батька до дітей. Також не враховано доводів позивача, що ії дитина виявиться менш забезпеченою матеріально, ніж діти, на користь яких відповідач сплачує аліменти за іншим рішенням суду. Також судом не враховано, що ОСОБА_4 може звернутися до суду з відповідним позовом про зміну розміру аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_4, оскільки зазначене рішення ухвалене без урахування аліментних зобов'язань, які виникли пізніше.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду повинно бути скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 18 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко