У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог ККП «Маріупольтепломережа» відмовлено.

У касаційній скарзі ККП «Маріупольтепломережа» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач просив стягнути заборгованість за отримані послуги за теплопостачання за період часу з 01 жовтня 2005 року по 01 вересня 2012 року, звернувшись до суду у квітні 2014 року. Оскільки позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, який 10 серпня 2012 року був скасований то відповідно строк позовної давності було перервано і період за який позивач може ставити питання про стягнення заборгованості становить з серпня 2009 року по серпень 2012 року. З урахуванням звернення відповідача із заявою про застосування строків позовної давності, суд відмовив у задоволенні вимог підприємства про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2005 року по липень 2009 року у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Оскільки за період з серпня 2009 року по серпень 2012 року сума наданих та нарахованих послуг становить 5 796 грн 43 коп., а сума фактично проведеної оплати становить 6 701 грн 31 коп., то відповідно і в решті позовних вимог судом відмовлено.

За змістом ст. ст. 257, 264 ЦК України позовна давність може перерватися лише в межах строку позовної давності, а не після її спливу.

Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачами дій в межах строку позовної давності які б свідчили про переривання цього строку.

Отже встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» відхилити, рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

С.П. Штелик