АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8963/15 Справа № 203/2200/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційним скаргами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського наторіального округу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А НО В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 01 квітня 2015 року ними було отримано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №46864002 від 16 березня 2015 року щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №3078 від 18 серпня 2014 року про звернення стягнення на належну їм квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра». Вважають, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, оскільки відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Тому нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи на договорах іпотеки, крім випадків, коли предметом іпотеки є житло. Крім того, на момент вчинення виконавчого напису діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Квартира є їх єдиним житлом та її площа не перевищує 140 кв.м. Тому виконавчий напис є незаконним та не підлягає виконанню. Також посилались на те, що заборгованість не була безспірною та з дня виникнення права вимоги у банку минуло більше трьох років. Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням зазначеного, позивачі просили визнати виконавчий напис №3078 від 18 серпня 2014 року таким, що не підлягає виконанню

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року позову було задоволено та ухвалено: виконавчий напис, вчинений 18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №3078 - визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в які просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки звернення стягнення пропонувалось для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості, яка розрахована поза межами трирічного строку позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками та поза межами річного строку позовної давності щодо стягнення пені.

Проте з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» ( правонаступник якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №8/2006/840-К/1432-ПР, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 69000 доларів США, зі строком повернення до 02 грудня 2016 року та сплатою відсотків в розмірі 11 % річних (а.с. 13).

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 05 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №1432-ПР/1, згідно якого позивачами в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було передано в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 2003 року (а.с. 15).

В подальшому, 25 липня 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки від 05 грудня 2006 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 12).

А 18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» від 25.07.2014 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3078, за яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить позивачам та є предметом іпотеки, відповідного до договору іпотеки від 05 грудня 2006 року, за рахунок коштів від реалізації якого задовольнити вимоги банку в сумі ПАТ КБ «Надра» в сумі 5991804 грн. 71 коп., яка складається із основного боргу в розмірі 67657,09 доларів США, суми заборгованості по процентам в розмірі 52739,69 доларів США, комісії в сумі 254502 грн. 19 коп., пені в сумі 4090344 грн. 95 коп. та штрафу в розмірі 72973 грн. 03 коп. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Судом встановлено, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем в підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: оригінал договору іпотеки; копія кредитного договору; довідку про заборгованість за кредитним договором станом на 26 березня 2014 року; виписку за кредитним договором; заяву банку про вчинення виконавчого напису; повідомлення боржника та іпотекодавця про невиконання зобов'язань за кредитним договором та про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 N 3078 від 18 серпня 2014 року, який є предметом спору, вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, а ПАТ КБ «Надра» звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису реалізував своє право на захист свого цивільного права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позову.

Що стосується доводів позивачів про те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, тобто в даному випадку нотаріусом саме перевіряється дата настання вимоги, а як вбачається з матеріалів справи, вимога про настання строку виконання зобовязань за кредитним договором настала з 19 травня 2014 року, тобто з дня направлення вимоги ОСОБА_3, а тому нотаріусом не було порушено вимог ст. 88 вказаного Закону.

Крім того, посилання позивачів на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як на підставу заборони провадити звернення стягнення на іпотечне майно, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки цим Законом забороняється на час його дії виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на стадії його виконання, а тому процедура видачі виконавчого напису нотаріусом про звернення стягнення на іпотечне майно на вказаний Закон не розповсюджується.

Інші вимоги позовної заяви, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки ці вимоги не спростовують безспірності заборгованості.

Виходячи з наведеного, рішення місцевого суду не може залишатися в силі, оскільки ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, та підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського наторіального округу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді