Справа № 583/1162/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Народна фінансово страхова компанія Добробут, третя особа: ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя фізичній особі внаслідок дорожньої транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя фізичній особі внаслідок дорожньої транспортної пригоди, в якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» за змістом страхового полісу №АВ/0070642 від 27.01.2012 року код страховика 127 відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про обовязкове срахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з будь-якого рахунку страхової компанії, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя фізичній особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 06.07.2012 року у вигляді витрат на лікування за період з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. в розмірі 3873,41 грн.; стягнути з ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» за змістом страхового полісу №АВ/0070642 від 27.01.2012 року код страховика 127 відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про обовязкове срахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з будь-якого рахунку страхової компанії, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду за наслідками заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди 06.07.2012 року ушкодження здоровя і наступного лікування з цього приводу за період з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. та з урахуванням визначення 3 групи інвалідності внаслідок ДТП у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, в сумі 5000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду за наслідками заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди 06.07.2012 року ушкодження здоровя і наступного лікування з цього приводу за період з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. та з урахуванням визначення 3 групи інвалідності внаслідок ДТП в сумі 17750,00 грн.; стягнення франшизи по страховому полісу №АВ/0070642 від 27.01.2012 року ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» код страховика 127 відповідно до Закону України «Про обовязкове срахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покласти на ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник фахівець в галузі права ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та пояснили, що 06.07.2012 року близько 14 год. на вул. Жовтневій м. Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода з участю механічного транспортного засобу мопеду марки «DELTA EX50QT-B» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який перевозив пасажира ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мопеда ОСОБА_1 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоровя у вигляді відкритого уламкового перелому правої пяткової кістки з дефектом частини кістки, відриву ахілового сухожилля, обширної скальпованої рани правої пяткової області з дефектом тканин та легкі тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, забою кісток тазу, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку. Водій мопеда ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоровя у вигляді поперечного перелому ключиці в дистальній третині тіла зі зміщенням відламків кутом, відкритим донизу. Згідно вироку Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року порушення водієм автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.4 ПДР України знаходяться в прямому причинному звязку з виниклою дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням пасажиру ОСОБА_1 та водію мопеда ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Порушення ОСОБА_3 п. 12.3 ПДР України знаходяться в прямому причинному звязку з заподіянням пасажиру мопеда ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Водій ОСОБА_2 на час скоєння ДТП мав страховий поліс №АВ/0070642 від 27.01.2012 року ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» код страховика 127 відповідно до Закону України «Про обовязкове срахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Дія страхового полісу розповсюджується на завдану шкоду третім особам під час ДТП, яке сталося з участю забезпеченого транспортного засобу легкового автомобіля НОМЕР_3, і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність, що складає страховий випадок. Стосовно водія мопеда ОСОБА_3 постановою Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року провадження у кримінальній справі закрито, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК україни у звязку з примиренням підсудного з потерпілим. Вироком Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року водія автомобіля ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29.08.2013 року вирок Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року залишено без змін. Даним вироком суду цивільний позов ОСОБА_1 задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» на користь ОСОБА_1 3724,21 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2550,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2450,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено за необгрунтованістю. Вироком суду визначено, що вина водія ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у процентному відношенні складає 65%, вина водія ОСОБА_3 35 %. Після винесення вироку суду від 17.06.2013 року позивачем ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування, в тому числі з приводу остаточного визначення інвалідності внаслідок ДТП. Лікування на даний час ОСОБА_1 продовжується. За період перебування на стаціонарному лікуванні у травматологічно-ортопедичному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» за період з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. ОСОБА_1 за власні кошти були придбані ліки на суму 2235,00 грн. За період перебування на стаціонарному лікуванні у травматологічно-ортопедичному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. ОСОБА_1 за власні кошти були придбані ліки на суму 3724,10 грн. Загальна сума даних витрат складає 5959,10 грн. За ступенем вини у ДТП ОСОБА_2 у розмірі 65% розмір заборгованості з його боку складає 3873,41 грн., що необхідно стягнути солідарно як з водія ОСОБА_2, так і з ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» на користь ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в перенесених моральних стражданнях внаслідок двох лікувань після ДТП у 2014 році та визначенням ступеню інвалідності внаслідок ДТП у вигляді 3 групи, перенесеному моральному внутрішньому дискомфорту, перенесених переживаннях та стражданнях з приводу порушення звичного способу життя, зниження працездатності, неодноразових стаціонарних лікувань, хірургічного втручання лікарів, значних ушкоджень тіла, а також погіршення стану здоровя, пережитими стресами. Моральна шкода визначається позивачем в сумі по 7500,00 грн. за кожне лікування, що складає 15000,00 грн., та переживання з приводу визначення групи інвалідності в розмірі 20000,00 грн., на загальну суму 35000,00 грн. За ступенем вини в ДТП ОСОБА_2 65% просять стягнути з нього моральну (немайнову) шкоду в сумі 22750,00 грн. З урахуванням забезпечення страховим полісом з ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, в сумі 5000,00 грн. Залишкова сума від визначеного розміру моральної шкоди в сумі 17750,00 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок водія відповідача ОСОБА_2 Водій ОСОБА_3 відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_1 матеріальні та моральні збитки в повному обсязі в межах його ступеня вини, а тому до ОСОБА_3 у позивача ОСОБА_1 претензії відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що він (відповідач) з самого початку не був згоден з вироком суду, так як вважає, що його вини у ДТП немає. З позовом про стягнення витрат на лікування не згодні, вважають його неправомірним, такі витрати повинні бути підтверджені належними доказами, крім того заперечують проти солідарного стягненням даних витрат з відповідача ОСОБА_2 Моральної шкоди позивачу він (ОСОБА_2М.) не заподіював, позивач не надав доказів перенесених ним моральних страждань, крім того, розмір моральної шкоди завищений. Також просять взяти до уваги той факт, що на час постановлення вироку суду ОСОБА_1 була вже визначена 3 група інвалідності і суд дану обставину врахував у вироці під час визначення розміру відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Представник відповідача - ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він добровільно відшкодував ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду заподіяну здоровю внаслідок ДТП, повязану з лікуванням потерпілого 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. Вважає розмір моральної шкоди, який заявлений позивачем, обгрунтованим.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника, відповідача ОСОБА_2 та його представника, пояснення третьої особи ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що в даному випадку між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки шкоди іншій особі. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року по справі № 1813/4864/2012 пр. № 1/583/23/13, що набрав законної сили, встановлено, що 06.07.2012 року близько 14 год. на вул. Жовтневій м. Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода з участю механічного транспортного засобу мопеду марки «DELTA EX50QT-B» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який перевозив пасажира ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ОСОБА_3, керуючи механічним транспортним засобом мопедом марки «DELTA EX50QT-B» державний номер НОМЕР_1, рухався по проїзній частині вул.. Жовтневої м. Охтирка по напрямку від площі Леніна до вул. Першотравневої та перевозив пасажира ОСОБА_1 Попереду в попутному напрямку рухався автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ОСОБА_2 в порушення п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху України почав виконувати маневр розвороту ліворуч з крайнього правого положення на проїзній частині, не надавши переваги в русі попутним транспортним засобам та не впевнившись, що ці дії будуть безпечними та не створять небезпеки для руху іншим учасникам руху. Маючи обєктивну можливість виявити небезпеку для руху, створену водієм ОСОБА_2, ОСОБА_3, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, своєчасно не вжив заходів, спрямованих на зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого в районі розташування будинку № 4 по вул. Жовтневій м. Охтирка стралося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мопеда ОСОБА_1 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоровя у вигляді відкритого уламкового перелому правої пяткової кістки з дефектом частини кістки, відриву ахілового сухожилля, обширної скальпованої рани правої пяткової області з дефектом тканин та легкі тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, забою кісток тазу, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку. Водій мопеда ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоровя у вигляді поперечного перелому ключиці в дистальній третині тіла зі зміщенням відламків кутом, відкритим донизу. Порушення водієм автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному звязку з заподіянням пасажиру ОСОБА_1 та водію мопеда ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Порушення ОСОБА_3 п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному звязку з заподіянням пасажиру мопеда ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Стосовно водія мопеда ОСОБА_3 постановою Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року провадження у кримінальній справі закрито, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК україни у звязку з примиренням підсудного з потерпілим.

Вироком Охтирського міськрайонного суду від 17.06.2013 року водія автомобіля ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

Вироком суду визначено, що вина водія ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у процентному відношенні складає 65%, вина водія ОСОБА_3 35 %.

Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Даним вироком суду цивільний позов ОСОБА_1 задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» на користь ОСОБА_1 3724,21 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2550,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2450,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено за необгрунтованістю.

Цивільний позов до водія мопеда ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_1 під час розгляду кримінальної справи не заявлявся.

Судом встановлено, що після винесення вироку суду від 17.06.2013 року позивачем ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування з приводу ушкодження здоровя внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.07.2012 року.

Так, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічно-ортопедичному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та за власні кошти ним були придбані ліки на суму 2235,00 грн. Крім того, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічно-ортопедичному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. та ним за власні кошти були придбані ліки на суму 3724,10 грн. Загальна сума даних витрат складає 5959,10 грн.

Дані факти підтверджуються історіями хвороб стаціонарного лікування ОСОБА_1 в травматолого-ортопедичному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р., амбулаторною карткою ОСОБА_1, медико-експертною справою ОСОБА_1 інваліда третьої групи по опорно-руховому апарату загальне захворювання..

Довідками КЗ «Охтирська ЦРЛ» про те, що ОСОБА_1 з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічно-ортопедичному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з діагнозом «Відкритий консолідований перелом правої пяткової кістки. Хронічний післятравматичний остеомієліт правої пяткової кістки в стадії загострення. Больовий синдром» та придбав медикаменти за власні кошти на суму за період з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. 2235,00 грн., за період з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р. 3724,10 грн., з зазначенням кількості та назв медикаментів (а.с. 17, 21, 76-78).

Квитанціями про придбання медикаментів, перелік яких зазначений у вказаних вище довідках (а.с. 18-20, 22-25).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, так як під час керування транспортним засобом мали посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їм власником, що підтверджується матеріалами кримінальної справи № 1813/4864/2012 Пр. № 1/583/23/13, посвідченням водія ОСОБА_2, свідцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2, тимчасовим реєстраційним талоном на мопед марки «DELTA EX50QT-B» державний номер НОМЕР_1.

Згідно із ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (ст. ст. 543, 1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами ст. 1191, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України володільці джерел підвищеної небезпеки - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед позивачем, оскільки внаслідок взаємодії двох транспортних засобів: автомобіля та мопеда, які є джерелами підвищеної небезпеки, позивач, який був пасажиром мопеда, отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Однак судом встановлено, що відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 0070642 цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП було застраховано ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», яке забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю, та майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участі забезпеченого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_4., і внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року (далі - Постанова), відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Позивачем ОСОБА_1 позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок ДТП, заявлено до володільця джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_2 та до страхової компанії ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» , яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Так як позивачем ОСОБА_1 позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок ДТП, заявлено як до володільця джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_2, так і до страхової компанії ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», ОСОБА_2 не згоден на відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди, тому незалежно від того, чи наполягає позивач на відшкодуванні шкоди його заподіювачем, відповідальність якого застрахована за договором обов'язкового страхування, суд повинен урахувати відповідальність і страховика.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»- у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Згідно даних поліса № АВ 0070642 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності ОСОБА_4 «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» за вказаним полісом становить: за шкоду, заподіяну життю і здоровю 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн.

Розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_1 у виді понесених додаткових витрат на лікування з приводу ушкодження здоровя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.07.2012 року., яку позивач просить стягнути на його користь, складає 3873,41 грн., що не перевищує встановленого ліміту матеріальної відповідальності страховика.

Позивачем ОСОБА_1 не заявлено позовних вимог до володільця мопеда ОСОБА_3, який є третьою особою по справі. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, понесену ним (позивачем) у звязку з лікуванням за період з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та за період з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р., в межах ступеня його (ОСОБА_3А.) вини. Претензій він (ОСОБА_8В.) до ОСОБА_3 не має. На підтвердження цього суду надана розписка ОСОБА_1 від 01.04.2015 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що завдана позивачу ОСОБА_1 матеріальна шкода, яка полягає у додаткових витратах на лікування, понесених позивачем у звязку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в КЗ «Охтирська ЦРЛ» з 05.08.2014 р. по 05.09.2014 р. та за період з 28.10.2014 р. по 12.12.2014 р., підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 в межах заявлених ним позовних вимог з Приватного акціонерного товариства Народна фінансово страхова компанія Добробут.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства Народна фінансово страхова компанія Добробут на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3873,41 грн. (три тисячі вісімсот сімдесят три гривні 41 коп.).

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2М франшизи по страховому полісу № АВ 0070642 від 27.01.2012 року ОСОБА_4 Народна фінансово страхова компанія Добробут - не підлягають задоволенню, так як відповідно до ст.. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Доводи позивача та його представника про те, що встановлення ОСОБА_1 після постановлення вироку суду третьої групи інвалідності та продовження ним (ОСОБА_1В.) після постановлення вироку суду лікування з приводу отриманих тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.07.2012 року, призвели до нових моральних страждань, а тому він (ОСОБА_9В.) має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях внаслідок двох лікувань у 2014 році та внаслідок встановлення третьої групи інвалідності, - суд не може взяти до уваги з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 23 ЦК України - моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Завдання моральної шкоди є підставою виникнення самостійних цивільних правовідносин (ст. 11 ЦК України).

Позивач скористався своїм правом на предявлення позову про відшкодування моральної шкоди в кримінальній справі, його позов задоволено часково вищезазначеним вироком, стягнуто на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_4 Народна фінансово страхова компанія Добробут - 2550,00 грн., з ОСОБА_2 2450,00 грн.

Під час розгяду кримінальної справи судом досліджувалась і та обставина, що потерпілому ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності, що вбачається зі змісту вироку суду, та з урахуванням ступеню тяжкості отриманих ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, глибини фізичних та душевних страждань, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди з ОСОБА_4 Народна фінансово страхова компанія Добробут в сумі 5 000,00 грн. та з ОСОБА_2 в сумі 17750,00 грн. не підлягають задоволенню.

В силу вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Як вбачається з матеріалів справи 14 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_5, як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права- юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги (а.с.47-48). Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 22, вбачається що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і межах даного договору в сумі 2000 грн. одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги (а.с.50) та квитанцією (а.с. 49).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 складались позовна заява та письмові клопотання, ОСОБА_5 знайомився з матеріалами справи та приймав участь у судових засіданнях 06.05.2015 р. з 09.34 год. по 10.16 год.; 18.05.2015 р. з 10.21 год. по 10.27 год.; 15.06.2015 р. з 14.34 год. по 15.43 год.

Враховуючи складність справи, тривалість судових засідань, в яких надавав правову допомогу ОСОБА_1 ОСОБА_5, кількість часу, який необхідно для складання позовної заяви та підготовку клопотань, ознайомлення з матеріалами справи, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. є обґрунтованим.

Так як позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем були заявлені позовні вимоги на суму 26 623,41 грн. ( 3873,41 грн. + 5 000,00 грн. + 17750,00 грн. = 26 623,41 грн.), а задоволені позовні вимоги на суму 3873,41 грн., що становить 15%, тому з відповідача ОСОБА_4 Народна фінансово страхова компанія Добробутна користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 300,00 грн. (2000,00 грн. х 15% = 300,00 грн.).

Крім того, з відповідача ОСОБА_4 Народна фінансово страхова компанія Добробут згідно ст.. 88 ЦПК України необхідно стягнути в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1187, ч.2 ст.1188, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Народна фінансово страхова компанія Добробут, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя фізичній особі внаслідок дорожньої транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Народна фінансово страхова компанія Добробут на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3873,41 грн. (три тисячі вісімсот сімдесят три гривні 41 коп.) та судові витрати в сумі 300,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Народна фінансово страхова компанія Добробут в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Б. Плотникова