Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1493/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов С.О.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 24" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

при секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про приведення виконавчого документу у відповідність до вимог закону.

В обґрунтування заяви зазначав, що заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у сумі 2000 грн., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 33,12 грн., повернення витрат по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. всього 2276,72 грн.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 25.09.2014 р. № 2/235/749/12.

Постановою державного виконавця від 10.12.2014 р. було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у виданому Красноармійським міськрайонним судом Донецької області виконавчому листі ідентифікаційний номер боржника відсутній.

Просив привести виконавчий лист від 25.09.2014 р. № 2/235/749/12 у відповідність до вимог закону шляхом внесення до виконавчого листа ідентифікаційного номеру ОСОБА_4, для чого витребувати в Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Донецької області довідку про ідентифікаційний номер ОСОБА_4

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про приведення виконавчого документу у відповідність до вимог закону шляхом внесення до виконавчого листа ідентифікаційного номеру боржника.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК Українибез фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Статтею 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у сумі 2000 грн., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 33,12 грн., повернуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього на суму 2276,72 грн.(а.с.29-30).

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 25.09.2014 р. № 2/235/749/12.

Постановою державного виконавця від 10.12.2014 р. було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого листа від 25.09.2014 р. № 2/235/749/12 та у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у виданому виконавчому листі відсутній ідентифікаційний номер боржника (а.с.40).

На запит суду, направлений відповідно до Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, надійшла відповідь про неможливість надання реєстраційного номеру облікової картки фізичної особи боржника - ОСОБА_4, у зв'язку з неможливістю однозначно ідентифікувати фізичну особу (а.с.47).

Як вбачається з матеріалів справи, зміст виконавчого листа відповідає змісту резолютивної частини ухваленого судом рішення.

Звертаючись до суду на підставі ч.2 ст.369 ЦПК України, ОСОБА_3 не просить виправити помилку, допущену при оформленні виконавчого листа, а просить внести до виконавчого листа ідентифікаційний номер ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні заяви про приведення виконавчого документу у відповідність до вимог закону в частині відсутності у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника, суд послався на відповідь Міністерства доходів та зборів, згідно якої фізичну особу боржника - ОСОБА_4 неможливо однозначно ідентифікувати.

Проте повністю із зазначеним висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції Українита ч. 1 ст. 302 ЦК Українине допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції Українивикладено у рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року(справа № 2-рп/2012), відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"(далі - Закон) містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону, у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року (справа № 6-45цс14) та від 25 червня 2014 року (справа № 6-62цс14).

З огляду на викладене, висновок суду про забезпечення виконання судом вимог ч.1 ст.369 ЦПК України шляхом витребування інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів не узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року (справа № 6-45цс14) та від 25 червня 2014 року (справа № 6-62цс14).

За вказаних обставин ухвала суду згідно з вимогами ч.2 ст.312 ЦПК Україні підлягає зміні в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2015 року у цій справі змінити в частині підстав відмови в задоволенні заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: