Дата документу 23.01.2015 Справа № 554/4280/13-ц
Провадження № 2/554/291/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Материнко М.О.,

при секретарі - Юркіній Ю.Є.,

за участю представника Виконавчого комітету Полтавської міської ради - Кривохижа Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивачі звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просили стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради на свою користь по 20 000 грн. морального відшкодування кожному.

На підтвердження своїх вимог вказувала, що 21.01.2012 року ОСОБА_4, який працював суддею Полтавського районного суду Полтавської області, разом зі своїм старшим сином ОСОБА_3 загинули в дорожньо-транспортній пригоді. ОСОБА_4 був першим у черзі суддів, які потребують поліпшення житлових умов, разом зі своєю сім'єю, однак своє право на покращення житлових так і не реалізував. З членів сім'ї ОСОБА_4, які потребують поліпшення житлових умов, з 4-х осіб залишились тільки позивачі - молодший син та дружина.

Однак рішенням виконкому міської ради № 74 від 19 квітня 2012 року їх взагалі було виключено з пільгової черги суддів та членів їх сімей, які потребують покращення житлових умов. Усвідомлення того, що довгоочікувану квартиру, про яку мріяла сім'я ОСОБА_2, вони так і не отримають, спричинило їм найвищу міру душевних страждань, та погіршення загального стану здоров'я.

Право сім'ї на покращення житлових умов позивачі відстоювали в судовому порядку. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2012 року по справі № 1622/13782/2012 їхні позовні вимоги про визнання незаконним рішення виконкому міської ради та поновлення в черзі суддів, які потребують покращення житлових умов, були задоволені в повному обсязі: рішення виконкому міської ради № 74 від 19 квітня 2012 року визнано протиправним, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було поновлено до пільгової черги суддів та членів їх сімей, які потребують покращення житлових умов.

Суд апеляційної та касаційної інстанції залишили у силі рішення суду першої інстанції.

Внаслідок незаконних дій відповідача ОСОБА_3 отримала ІІ групу інвалідності, а ОСОБА_2 у досить юному віці зазнав сильного душевного болю та страждань, приймає кардіологічні препарати.

Позивачі вважають, що вина відповідача доведена рішенням суду, а тому він має нести цивільну відповідальність та компенсувати їм спричинені своїми незаконними діями моральну шкоду, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідач заперечував проти позову та вказував, що позивачами не надано жодного належного доказу на підтвердження вчинення виконавчим комітетом Полтавської міської ради дій або бездіяльності, спрямованої на порушення прав позивачів, наслідком яких було б порушено право позивачів, які не є суддями, на поліпшенняїх житлових умов. Окрім того у відповідності до приписів ст.ст. 30, 87 Бюджетного кодексу України видатки на судову владу, забезпечення здійснення правосуддя, зміцнення матеріально-технічної бази судів здійснюються виключно з державного бюджету України.

Нормами законодавства України, ст. 44 Закону України "Про статус суддів" та в подальшому ст. 132 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", не передбачено існування в органів місцевого самоврядування України обов'язку щодо забезпечення позивачів благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку.

Позивачі надали пояснення по справі та вказали, що у позовній заяві йдеться не про обов'язок Виконавчого комітету Полтавської міської ради забезпечити їх житлом,а про безпідставне, протиправне виключення з пільгової черги суддів, які потребують покращення житлових умов.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримували в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтаві від 26 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради в особі відділу обліку та розподілу житла, за участю третьої особи - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавські області, про визнання незаконним рішення виконкому міської ради та поновлення в черзі суддів, які потребують покращення житлових умов були задоволені в повному обсязі:визнано рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради про виключення ОСОБА_4 з квартирного обліку при місцевій Раді у складі сім'ї з чотирьох чоловік з пільгового списку суддів, які потребують покращення житлових умов, протиправним, дане рішення скасоване та поновлено позивачів у пільговому списку суддів, які потребують покращення житлових умов.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2013 року рішення суду першої інстанції залишене без змін. Уточнено резолютивну частину рішення суду першої інстанції посиланням на рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 19 квітня 2012 року, визнано протиправним та скасовано у частині, що стосується перебування на квартирному обліку сім'ї ОСОБА_2.

За наслідками розгляду касаційної скарги Виконавчого комітету Полтавської міської ради ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України 27 листопада 2013 року рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтави ради від 03.04.2014 року № 41 "Про затвердження протоколу Пр/3-04/2 на Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2012 року засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчом комітеті міської ради від 31.03.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поновлено в пільговому списку суддів, які потребують покращення житлових умов.

На підставі Акту № 934 огляду у МСЕК ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності з 16.05.2012 року. У період з 10.05.2013 року по 19.05.2013 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу загострення захворювань, діагностованих протягом двох останніх років, а саме: ішемічної хвороби серця, стенокардія стабільна, ІІ-а функціонального класу, кардіосклероз атеросклеротичний, неповна а-v блокада І ступеня, стадія субкомпенсації; гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ступеня з вестибуло-атактичним синдромом.

У період з 25.02.2014 року по 07.03.2014 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у зв'язку з погіршення стану здоров'я протягом двох тижнів, що перебували госпіталізації, з діагнозом деформуючи остеоартроз з переважним ураженням колінних, гомілково-ступневих суглобів ІІ степеню. Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, стенокардія напруження ІІ-а функціональний клас І, цукровий діабет ІІ типу стадія субкомпенсації.

Стаття 56 Конституції України передбачає відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2012 грудня 2012 року рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 19 квітня 2012 року визнано протиправним в частині, що стосується перебування на квартирному обліку сім'ї ОСОБА_3.

Суд вважає, що моральні страждання, які позивачі перенесли через втрату близьких людей, посилилися внаслідок незаконних дій виконавчого комітету Полтавської міської ради, які полягали у незаконному виключенні їх з пільгової черги суддів та членів їх сімей та порушенні цивільних прав.

ОСОБА_3, якій вже було встановлена друга група інвалідності, через хвилювання зазнала ще більшого погіршення стану здоров'я.

Суд вважає, що розмір морального відшкодування є в повній мірі відповідним розміру завданій шкоди, позов є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 23, 1173 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 228, 233 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради про відшкодування моральної шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради, адреса: 36000, вул. Жовтнева, 36, , на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п., НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради, адреса: 36000, вул. Жовтнева, 36, , на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п., НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 200 грн. судового збору кожному.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяМ. О. Материнко