Справа № 464/9491/13-ц
пр.№ 2/464/78/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2015 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борейка С.В.

за участю секретаря судових засідань Калітовській А.Б.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення і зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 у місті Львові; вселити позивача у квартиру АДРЕСА_1 у місті Львові. В обґрунтування позову покликається на те, що спірна квартира належала йому на праві спільної часткової власності (1/2 ідеальної частини квартири), яку 24.05.2006 подарував своєму сину (відповідачу по справі), однак надалі залишається зареєстроване місце проживання такого за вказаною адресою. Фактично проживав із дружиною за іншою адресою, однак, оскільки у 2011 році шлюб був розірваний, іншого житла у нього не було, відповідач категорично заборонив вселятися у спірну квартиру, частина у якій була подарована йому мною, у порушення норм ст.ст.9, 64, 156 ЖК України, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 у м.Львові. В обґрунтування покликається на те, що ОСОБА_2 є його батьком, який з 1975 по липень 1992 року проживав у спірній квартирі, однак після укладення шлюбу переїхав фактично проживати до дружини; більше 20 років не проживає у цій квартирі; участі в оплаті за житлово-комунальні послуги не бере, а відтак є лише формально зареєстрованим, а тому у відповідності до ст.ст.319, 321, 405 ЦК України просить зустрічний позов задовольнити та захистити його право приватної власності відносно спірної квартири.

У судовому засіданні позивач та його представник за первісним позовом підтримали позовні вимоги повністю та просять такі задовольнити; дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. У зустрічному позові просять відмовити за безпідставністю.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав зустрічний позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладений у зустрічній позовній заяві. У первісному позові відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо непроживання ОСОБА_2 понад 20 років у спірній квартирі, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, працюючи в державному інституті по проектуванню заводів спеціалізованого автомобільного транспорту, отримав ордер №021310 на квартиру АДРЕСА_1 у м.Львові /а.с.70/, яка з 02.12.1996 належала на праві спільної сумісної власності сторонам по справі, що підтверджено свідоцтвом про право власності на квартиру від 02.12.1996 №Г-10612 /а.с.7/. Надалі, згідно з договором дарування від 24.05.2006 ОСОБА_2 подарував ? ідеальної частини квартиру своєму сину - ОСОБА_5 та така належить останньому на праві приватної власності з моменту державної реєстрації договору дарування (зареєстровано в реєстрі 24.05.2006 за №1646 приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_8.).

Так, 23.04.2014 ухвалено рішення Сихівським районним судом м.Львова, яке ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 залишено без змін, та яким відмовлено у первісному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та повністю задоволено зустрічний позов, яким визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 у м.Львові. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.07.2014 судові рішення першої та другої інстанцій скасовані та справу направлено на новий розгляд, оскільки суди попередніх інстанцій при вирішенні справи по суті не взяли до уваги обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема: спірна квартира надана позивачу за первісним позовом, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано 16.12.2011, та останній не має іншого житла, є особою похилого віку та пенсіонером; відсутність доступу до спірної квартири у зв'язку із чим звертався до суду із позовом про визнання договору дарування ? частини спірної квартири недійсним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (із наступними змінами і доповненнями) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстровано дві особи: ОСОБА_5, дата реєстрації 07.04.1986, та ОСОБА_2, дата реєстрації 28.11.1975, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки ЛКП «Дністер» від 30.05.2013 №1865 та відбитком у паспорті громадянина України ОСОБА_2 про його реєстрацію за вказаною адресою /а.с.34/.

Попри те, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.02.2012, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_2 з 18.07.1992 перебував у шлюбних відносинах із ОСОБА_9 та проживав разом із нею у належній їй квартирі на момент укладення договору дарування, у липні 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виник конфлікт, оскільки відповідач не пустив позивача у його квартиру. З цього часу, як вбачається із матеріалів справи, між сторонами не вирішено відповідне питання, у зв'язку із чим останні звертались до правоохоронних органів та до суду за захистом порушених прав. Враховуючи встановлене, суд приходить переконання про наявність поважної причини не реалізації позивачем права користування спірною квартирою понад встановлені строки, у зв'язку із відсутністю доступу до такої.

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки ОСОБА_2 був батьком відповідача, наявність зареєстрованого місця проживання у спірній квартирі та така реєстрація жодним чином не перешкоджала відповідачу ОСОБА_5 у реалізації йому права власності (володіння, користування, розпорядження) відносно спірної квартири, а відтак у відповідності до ст.405 ЦК України позивач не втратив право користування спірною квартирою, як член сім'ї; наявність поважності причин відсутності позивача понад встановлені строки; враховуючи особу позивача та наявність родинних відносин між сторонами, суд приходить переконання, що первісний позов підставний, а відтак необхідно усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом вселення, а первісний позов задовольнити повністю.

Задоволення первинного позову виключає можливість задоволення зустрічного позову.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанції, наявною у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 114 грн. 71 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

На підставі ст. 316, 319, 405 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 30, 35, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

первісний позов - задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_5 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 114,71 грн.

В зустрічному позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 у м.Львові - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий С.В.Борейко