Провадження №2/485/78/15
25 лютого 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді - Лисенко М.Є.,
при секретарі - Бондаренко С.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У січні 2015 року ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, з вищезазначеним позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 30 вересня 2000 року, від шлюбу мають доньку двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. На початку червня 2014 року фактично припинили спільне проживання, кожен живе власним життям в різних місцях. Позивач просить шлюб розірвати через фактичний розпад сім'ї та стягнути аліменти на утримання дітей.
У судове засідання позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала, на примирення не погоджується. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини та згодна на заочний розгляд справи в суді.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, з перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 вересня 2000 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Херсона, актовий запис №693. Від шлюбу мають двох синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які мешкають з позивачем. На початку червня 2014 року сторони припинили спільне проживання, кожен живе власним життям в різних місцях.
Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України.
Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач працездатний, тимчасово не працює, інших утриманців не має, та не бажає добровільно надавати дітям матеріальну допомогу у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу).
У зв'язку з наведеним вище, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу 243,60 гривень за розгляд справи в суді.
Керуючись ст. ст. 10,11,209, 212,214-215,218,224-226 ЦПК України, суд, -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 30 вересня 2000 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Херсона, актовий запис № 693 - р о з і р в а т и.
Залишити позивачу прізвище " ОСОБА_1 ".
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця с. Новокиївка Снігурівського району Миколаївської області, який тимчасово не працює на користь ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_1, аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 15 січня 2015 року і до повноліття дітей.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 гривень 60 копійок понесених витрат за розгляд справи в судді.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 гривень 60 копійок судових витрат за розгляд справи в суді про стягнення аліментів.
Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом протягом 3-х днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
СУДДЯ