Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Собіни І.М.

секретар - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 11 грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» про поновлення на посаді голови асоціації, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, заробітної плати , щорічної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди та за зустрічним позовом Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» до ОСОБА_1 про зобов»язання передати печатку, штампи, оригінали статутних документів, фінансово-господарську, звітну та кадрову документацію Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд».

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 11 грудня 2014 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку в сумі 15 121,01 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В позові про поновлення на посаді голови Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд», про стягнення заробітної плати за період з 01.03.2014 р. по 14.03.2014 р. у сумі 3150 грн., середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.03.2014 р. по 11.06.2014 р. в сумі 20300 грн., щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2014 рік в сумі 5000 грн. відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

У задоволенні зустрічного позову Рівненській обласній асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» до ОСОБА_1 про зобов»язання передати печатку, штамп, оригінали статутних документів, фінансово-господарську, звітну та кадрову документації - відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що

висновок суду про те, що він порушив вимоги чинного законодавства та ігнорував вимоги

___________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Рудика Л.Д.

Провадження № 22ц/787/169/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

статуту асоціації щодо проведення загальних зборів її учасників, є безпідставним, оскільки іншого порядку, ніж скликання та проведення зборів згідно з п.п.6.5 та 6.6. , статутом не передбачено. Крім того, будь-які його дії або бездіяльність, як голови асоціації щодо не скликання загальних зборів на вимогу 20% учасників, не оскаржувалися. Факт порушення проти нього кримінальних проваджень не стосується обставин справи.

Судом не надано оцінки порядку денного загальних зборів, призначених на 14.03.2014 р. та протоколу № 1, згідно з яким питання про обрання голови асоціації повинно було розглядатися за підсумками розгляду перших двох питань, які не розглядалися взагалі.

Безпідставно суд послався на рішення господарського суду Закарпатської області від 10.12.2014 р. у справі № 907/955/14, яким відмовлено ТзОВ «Агробуд-Рівне» в позові про визнання недійсним вказаного рішення загальних зборів учасників від 14.03.2014 р., оскільки в даному випадку він оскаржує вказане рішення як працівник, а не учасник асоціації. Тому вважає, що він має бути поновлений на посаді голови асоціації та на його користь належить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.03.2014 р. по 11.06.2014 р. ( по день звернення з позовом до суду).

Є незаконним рішення і в частині відмови у стягненні на його користь з відповідача заробітної плати за період з 01.03.2014 р. по 14.03.2014 р., оскільки згідно з банківською випискою по його особовим рахункам за період з 07.03.2014 р. по 18.03.2014 р. та платіжною відомістю № 2 за лютий 2014 р., платіжною відомістю №7 на виплату авансу на березень 2014 р. вбачається, що він отримав 07.03.2014 р. кошти в сумі 11 675,97 грн. заробітної плати за лютий 2014 р. , а не за березень. Кошти в сумі 536,61 грн., як матеріальну допомогу, отримав ОСОБА_2 за березень 2014 р., а не він, що підтверджується платіжною відомістю № 6 за березень 2014 р.

Безпідставною є відмова суду у виплаті допомоги на оздоровлення в розмірі одного місячного посадового окладу відповідно до п.7.1 - 7.6 колективного договору, у зв»язку з відсутністю коштів в асоціації, оскільки вказаний висновок ґрунтується лише на поясненнях відповідача та доказами не стверджений.

Є незаконним рішення і в частині відмови судом у стягненні моральної шкоди , враховуючи моральні переживання, яких він зазнав внаслідок незаконного звільнення , що вплинуло на його авторитет та призвело до порушення життєвих зв»язків та відобразилося на його здоров»ї. Тому вважає обґрунтованими свої вимоги про стягнення такої шкоди з відповідача у розмірі 15 000 грн. Просить рішення в частині відмови йому у позові скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В поданій на рішення апеляційній скарзі Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» вважає його незаконним в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та в частині відмови їй у зустрічному позові. Зазначає, що

судом невірно проведено розрахунок компенсації за невикористану відпустку позивачем, оскільки посадовий оклад позивача становив 5000 грн. на місяць і відповідач не надав суду докази, що він становив 7760,02 грн. або 8606,12 грн., як не надав доказів про невикористану ним відпустку та її періоди. Вважає рішення в цій частині незаконним і відповідач заперечував про обґрунтованість таких вимог ОСОБА_1, однак надати докази не зміг, оскільки вся відповідна документація позивачем не була передана новому голові асоціації Ніколайчуку Б.М., що позбавило відповідача використати права, передбачені ст.27 ЦПК України, а також було підставою для звернення з даним зустрічним позовом.

Є безпідставним і стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки доказів на підтвердження обставин, встановлених ст.23 та ст.1167 ЦК України, позивачем не надано. Також не погоджується з рішенням в частині відмови судом у задоволенні зустрічного позову, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з посади, у нього були відсутні законні підстави утримувати у себе печатку, штампи та інші документи асоціації, про наявність яких у нього свідчить його особиста заява до Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області від 30.05.2014 р.

08.05.2014 р. асоціація направила рекомендований лист ОСОБА_1 (який він отримав 07.06.20114р.) з вимогою повернути документи та яку він не виконав. За таких обставин, суд порушив вимоги ст.ст. 391,1212 ЦК України, оскільки не витребував вказані документи у ОСОБА_1 Просить рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та в частині відмови їй у зустрічному позові - скасувати, ОСОБА_1 у позові відмовити повністю, її позов задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п.1.1 статуту Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд», вона створена і проводить свою діяльність відповідно до статей 80-112 ЦК України, статей 118-124 ГК України, Закону «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві», іншого чинного законодавства України ( а.с. 10-15).

Відповідно до п.1.2 статуту, учасниками асоціації є юридичні особи різних форм власності (у т.ч. товариства з обмеженою відповідальністю, колективні, спільні, дочірні підприємства), що підписали даний статут та зазначені у п.1.5.

Органами управління асоціацією є : загальні збори асоціації; правління асоціації та ревізійна комісія асоціації ( п.п. 6.2 - 6.2.3).

Вищим органом управління асоціацією є загальні збори її учасників, до компетенції яких належить обрання та звільнення з посад голови асоціації та членів правління строком на 5 років ( п.п.6.2, 6.3, 6.9.3). Пунктами 6.15.1 - 6.15.16 визначено компетенцію правління асоціації.

Відповідно до п.6.13 статуту виконавчим органом, який здійснює оперативне керівництво поточною діяльністю асоціації є правління в кількості 5-х чоловік, обраних загальними зборами учасників асоціації терміном на 5 років.

Правління підзвітне загальним зборам і забезпечує виконання прийнятих ними рішень. Вирішує всі питання діяльності асоціації крім тих, які віднесені до виключної компетенції загальних зборів.

Правління складається з голови асоціації та 4-х членів правління. Правління на своєму першому засіданні обирає секретаря правління терміном на 5 років.

Після закінчення строку повноважень голови асоціації, секретаря та правління до моменту обрання нового складу, повноваження цих органів управління покладається на їх попередній склад ( п. 6.14 статуту).

Згідно з п.6.16 голова асоціації очолює роботу правління та обирається на посаду загальними зборами терміном на п»ять років.

Пунктами 6.17-6.19 статуту визначені права та обов»язки голови асоціації, зокрема, п. 6.17.1 встановлено, що голова асоціації керує діяльністю правління та головує на засіданнях правління, несе персональну відповідальність за виконання покладених на асоціацію завдань, розподіляє обов»язки між членами правління та визначає їх повноваження у вирішенні діяльності асоціації.

Згідно з п. 6.19 статуту рішення загальних зборів є обов»язковими для голови асоціації.

За положеннями п.п. 6.4 статуту загальні збори обирають голову асоціації, який головує на загальних зборах, а також керує роботою правління асоціації і постійно діючого секретаря загальних зборів асоціації.

Відповідно до п.6.6 п. 6.8 статуту позачергові загальні збори скликаються головою асоціації за своєю ініціативою, на вимогу ревізійної комісії або 20% учасників асоціації та вважаються повноважними, якщо у них бере участь більше 60% уповноважених представників учасників асоціації.

На підставі рішення загальних зборів учасників асоціації від 24.07.2009р., оформленого протоколом №1, відповідачем 27.07.2009 р. видано наказ про продовження ОСОБА_1 виконувати повноваження голови Рівненській обласній асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд», а також обрано позивача у склад правління асоціації терміном на п»ять років (т.1 а.с. 16 -17).

У зв»язку з відмовою голови асоціації ОСОБА_1 скликати загальні збори учасників асоціації, ініціативна група учасників асоціації, що володіють більше ніж 20% голосів , самостійно скликала загальні збори учасників асоціації на 14.03.2014 р.

Рішенням загальних зборів учасників асоціації (протокол № 1 від 14.03.2014 р.) , на яких були присутні шість з дев»яти учасників асоціації, що становить 66,7% усіх учасників асоціації, звільнено ОСОБА_1 з посади голови асоціації 14.03.2014р., припинивши дію трудового договору. Одночасно відкликано повний склад нині діючого правління асоціації, знявши з них виборні повноваження голови правління та членів правління. Обрано головою асоціації Ніколайчука Б.М. та обрано правління асоціації у новому складі.

Як зазначено у протоколі № 1 загальних зборів учасників асоціації від 14.03.2014 р., підставою припинення строкового трудового договору з ОСОБА_1 було ігнорування останнім вимог статуту щодо порядку проведення загальних зборів учасників асоціації, наявність кримінальних проваджень щодо нього, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, перешкоджання у скликанні та проведенні 26.12.2013р. загальних зборів учасників асоціації , фальсифікація ОСОБА_1 окремих підписів учасників асоціації у статуті асоціації, затвердженого на зборах учасників 26.12.2013 р., подання ним недостовірних відомостей по членських внесках по СП «Степанський агробуд» у сумі 8 тис. грн., розголошення комерційної таємниці по окремих учасниках асоціації (т. 1 а.с. 85).

Також відповідачем видано наказ від 14.03.2014 р. за № 1-к про звільнення ОСОБА_1 з 14.03.2014 р. у зв»язку із закінченням строку (п.2 ст. 36 КЗпП України) (т. 1 а.с. 85-86).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, викладених у рішенні, щодо безпідставності доводів ОСОБА_1 про те, що у компетенцію загальних зборів учасників не входить вирішення питання про дострокове звільнення з посади голови асоціації до закінчення п»ятирічного строку, встановленого статутом об»єднання.

Судом встановлено, що у статуті асоціації не визначені підстави усунення, відкликання членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків або припинення з ними трудових відносин.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 99 ЦК України (в редакції, що діяла на час звільнення ОСОБА_1), члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Є обґрунтованим посилання суду 1-ї інстанції на рішення Конституційного Суду України від 12.02.2010 р. № 1-рп/2010 (справа № 1-2/2010) щодо офіційного тлумачення частини 3 ст. 99 ЦК України, згідно з яким "усунення" є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов'язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління асоціацією, а тому не може розглядатися в площині трудового права. Враховуючи наведене, суд не може втрутитися у виключні повноваження вищого органу товариства щодо призначення виконавчого органу.

Зазначені у протоколі № 1 від 14.03.2014 р. та не спростовані ОСОБА_1 підстави, у зв»язку з якими загальні збори учасників асоціації дійшли висновку про здійснення позивачем представницьких функцій, якими уповноважений орган наділив його, зі шкодою для інтересів асоціації і які були причиною позбавлення останнього відповідних повноважень, як голови асоціації та голови правління асоціації, члени якого також були відкликані у повному складі (п.п. 6.2-6.2.3; 6.3; 6.9.3; 6.15.1 - 6.15.16; 6.16; 6.17 -6.19 статуту), стали підставою для припинення з позивачем строкового трудового договору, а тому визначений сторонами строк трудового договору, згідно з яким позивача було обрано на посаду голови асоціації та голови правління асоціації рішенням загальних зборів учасників асоціації від 24.07.2009 р. скоротився до моменту прийняття рішення 14.03.2014 р.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України проведено з порушенням відповідачем вимог трудового законодавства.

Є обґрунтованим висновок місцевого суду про безпідставність доводів позивача щодо незаконності його звільнення в період перебування на лікарняному (з 14.03.2014 р. по 20.03.2014р. включно) та посилання останнього на ч. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 було звільнено не з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (з ініціативи власника або уповноваженого ним органу), а на підставі рішення загальних зборів учасників асоціації за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

У зв»язку з наведеним, доводи ОСОБА_1 щодо незаконності його звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.03.2014 р. по 11.06.2014 р., є безпідставними.

Є обґрунтованим висновок місцевого суду про стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпусток за 2011-2013 р.р. у розмірі 15121,01 грн. , оскільки відповідачем не спростовано доводів позивача про розмір заробітку, кількість днів невикористаних відпусток та надані суду розрахунки щодо розміру компенсації.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду щодо недоведеності вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача 3150 грн. заробітної плати за період з 01.03.2014 р. по 14.03.2014 р. та щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5000 грн., яка передбачена колективним трудовим договором та може бути надана не лише до щорічної відпустки, а й за бажанням працівника протягом року ( п. 7.1 договору).

Доводи представника відповідача, які категорично заперечує позивач, про те, що зарплата за період з 01.02.2014 р. ОСОБА_1 була виплачена, що стверджується банківською довідкою № 174 ( т. 1 а.с. 234) та поясненнями представника відповідача у судовому засіданні, не можуть бути взяті до уваги, оскільки іншими належними та допустимим доказами у справі не стверджені.

Вказана довідка не свідчить про виплату ОСОБА_1 саме авансу за березень 2014 р., як і довідка ПАТ «Укрінбанк « від 01.09.2014 р. ( т. 1 а.с. 56) , з якої не вбачається, з яких саме виплат складається сума 11 675,97 грн., отримана ОСОБА_1 у березні 2014 року.

Також відповідачем не надано доказів на спростування посилань ОСОБА_1 на його звернення із заявою про виплату щорічної допомоги на оздоровлення, як і не надано доказів щодо відсутності в асоціації коштів для вказаних цілей.

За наведених обставин, вказані вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про відсутність підстав, передбачених ст.ст. 23,1167 ЦК України щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, яка відшкодовується за правилами ст. 237-1 КЗпП України, у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, виходячи з наведеного та за наявності порушень трудових прав ОСОБА_1, не спростованих відповідачем в частині невиплати йому заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпусток за 2011-2013 роки, наявні підстави для стягнення з останнього моральної шкоди і колегія суддів погоджується з наведеними місцевим судом у рішенні висновками щодо визначення розміру такої шкоди у сумі 1000 грн.

Також є обґрунтованою відмова суду 1-ї інстанції у задоволення зустрічного позову

Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» до ОСОБА_1 про зобов»язання передати печатку, штампи, оригінали статутних документів, фінансово-господарську, звітну та кадрову документацію асоціації, у зв»язку з його безпідставністю та недоведеністю, виходячи з наступного.

У позовній заяві від 11.07.2014 р. (т.1 а.с.118-121) відповідач посилався на утримання ОСОБА_1 у себе печаток, штампів, статутних документів, фінансово-господарської, звітної та кадрової документації асоціації без будь-яких правових підстав,

що перешкоджає її нормальній господарській діяльності та на своє право вимагати у нього їх повернення.

Також зазначав, що розгляд зустрічного позову в одному провадження із позовом ОСОБА_1 є доцільним, оскільки його задоволення повністю виключає задоволення первісного позову і у разі витребування вказаних документів, будуть відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Посилаючись на ст.ст. 391, 1212 ЦК України, просив задовольнити позов.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідачем, всупереч зазначеним нормам закону, не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

У позовній заяві та у матеріалах справи взагалі відсутні посилання на те, яка конкретно фінансово-господарська, звітна та кадрова документація асоціації та за який період, перебувають у ОСОБА_1, а також, відсутні докази, що відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України та підтверджують вказані обставини.

Додана асоціацією до апеляційної скарги заява ОСОБА_1 до Рівненського МВ УМВС України у Рівненській області від 30.05.2014 р. (т.3 а.с.97) не є доказом, що відповідає вимогам ЦПК України і у ній йдеться лише про перебування у ОСОБА_1 печатки та установчих документів асоціації та не зазначено про будь-які інші фінансово-звітні і господарські документи об»єднання.

Крім того, доводи відповідача про утримання ОСОБА_1 печатки асоціації спростовуються матеріалами справи, які свідчать про її наявність у відповідача та використання, у т.ч. за період з 2005 року по даний час, а посилання на утримання ОСОБА_1 оригінала установчих документів, зокрема статуту асоціації, спростовуються заявами Ніколайчука Б.М. (нового голови асоціації) на адресу чергової частини Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 14.03.2014 р. та Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Рівненського МУЮ від 17.03.2014 р. (т.2 а.с. 261, 263).

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду щодо безпідставності та недоведеності зустрічного позову відповідача до ОСОБА_1, підстави для скасування рішення суду 1-ї інстанції в цій частині відсутні.

У зв»язку з наведеним та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 11.12.2014 р. - в частині відмови ОСОБА_1 у позові про стягнення з Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» 3150 грн. заробітної плати за період з 01.03.2014 р. по 14.03.2014 р. та про стягнення 5000 грн. щорічної допомоги на оздоровлення - скасувати, позов задовольнити : стягнути з Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» на користь ОСОБА_1 3150 грн. заробітної плати за період з 01.03.2014 р. по 14.03.2014 р. та 5000 грн. щорічної допомоги на оздоровлення.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :