Номер провадження 22-ц/788/342-а/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2014 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про стягнення коштів з банківського рахунку,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді від 25 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на власні кошти ПАТ "Дельта Банк" на його рахунках у межах суми позову у розмірі 2 738 495, 51 дол. США. Допущено негайне виконання ухвали суду.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування названої ухвали судді з тих підстав, що судом були порушені норми процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ПАТ "Дельта Банк", в якому просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 2738495,51 дол. США та судові витрати, понесені позивачем при розгляді справи в суді.

При цьому посилався на те, що 12 серпня 2014 року між ним та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого він розмістив у відповідача вклад в сумі 2500000 доларів США на строк до 10 листопада 2014 року з процентною ставкою на суму вкладу в розмірі 9,25 % річних. Після 10 листопада 2014 року (дня закінчення строку названого договору) він намагався у різний спосіб отримати у відповідача належні йому кошти, проте за різних причин йому в цьому було відмовлено.Позивач посилався на порушення відповідачем його прав як споживача послуг банку (а.с.1-4).

24 грудня 2014 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову ( ас. 37).

Як на підстави забезпечення позову позивач посилався на те, що банк перебуває в надзвичайно складній ситуації і практично не повертає депозити населенню, останні кілька тижнів банк затримує безготівкові розрахунки юридичних осіб і не обслуговує банківські кредити. Враховуючи складну фінансово-економічну ситуацію, суму, заявлену в позові до стягнення, та проблеми відповідача з виплатами не лише депозитних вкладів, а й поточних платежів, позивач вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просив суд вжити заходи забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на власні кошти ПАТ "Дельта Банк" на його рахунках до набрання рішенням суду законної сили. (а.с.37-38).

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суддя виходив з її обґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що ухвала судді не відповідає вимогам процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню. При цьому виходить з наступного.

Згідно зі ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням вимог ст. 151, 152 ЦПК України та вищеназваних роз'яснень, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9.

Слід зазначити, що позивач не надав переконливих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що накладаючи арешт на власні кошти AT "Дельта Банк", суддя тим самим заборонив банку користуватися своєю власністю, в той час як власні кошти клієнта і досі перебувають на його особистому рахунку НОМЕР_1. За таких обставин, у разі виплати позивачу коштів з його власного рахунку, банківська установа і надалі не буде мати можливості користуватися власними коштами.

Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Проте, накладення арешту на власні грошові кошти банку створить банку перешкоди у користуванні ними у відповідності до мети створення банківської установи. Виконання банком обов'язку щодо сплати відсотків за депозитним договором, укладеним з позивачем, поряд з неможливістю користуватися власними коштами у своїй господарській діяльності призведе до заподіяння банку невиправданих збитків, так як банк позбавляється можливості отримувати доходи від своєї господарської діяльності, за рахунок яких, поряд з іншим, сплачуються відсотки за депозитним договором.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. В той же час обмеження можливості банку як господарюючого суб'єкта у користуванні та розпорядженні власними коштами призведе до негативних наслідків; відсутність у банку можливості розпоряджатись власними коштами на протязі певного часу завдасть шкоди господарській діяльності банку, оскільки його діяльність пов'язана з постійним обігом коштів з метою отримання прибутку, який направляється, в тому числі, і на сплату відсотків за депозитними договорами.

Таким чином, виглядають переконливими доводи апеляційної скарги банку про те, що накладення арешту на власні кошти банку ставить під загрозу права інших осіб, які є клієнтами АТ "Дельта Банк", та завдає невиправданої шкоди господарській діяльності банківської установи.

За наведених обставин оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню. Підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 від 24 грудня 2014 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на власні кошти ПАТ "Дельта Банк" не вбачається.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2014 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви від 24 грудня 2014 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на власні кошти Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -