Справа № 444/850/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/2002/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом про відшкодування шкоди з ОСОБА_4 шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 травня 2013 року з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої позивач отримав наступні тілесні ушкодження: набряк головного мозку, порушення ліквороциркуляції головного мозгу, непрямі ознаки перелому основи черепа, перелом носа, травматичне викривлення носової перегородки. ОСОБА_4 допустив порушення Правил дорожнього руху, які перебувають в прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП. Позивач зазначає, що він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та лікувався вдома, терпів сильні болі, переніс стрес, пов'язаний із ДТП. Його родичі також пережили нервове потрясіння, окрім того ним та його родиною було витрачено значні кошти на лікування та обстеження , покращене харчування. Він (позивач) тривалий час не міг повноцінно рухатися, виконувати звичні обов'язки, не міг працювати. Порушився його звичний ритм життя. Наслідки перенесених травм він відчуває по сьогоднішній день. Вважає, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн. Також у даній дорожньо-транспортній пригоді пошкодження отримав скутер марки «Альфа», які позивач на даний момент оцінює у розмірі 4 700 грн., оскільки скутер знищений та відновленню не підлягає. Просить його позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 в його користь завдану дорожньо-транспортною пригодою моральну шкоду в сумі 20 000 гри. та майнову шкоду в сумі 4 700 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що 30 травня 2013 року з вини ОСОБА_4 відбулося ДТП, в результаті якого він (позивач) отримав тілесні ушкодження, перебував на стаціонарному лікуванні та лікувався вдома, терпів сильні болі, пережив стрес. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

ОСОБА_4 та його представник проти апеляційної скарги заперечили, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, оскільки суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості цих позовних вимог; висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення повністю цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що 30 травня 2013 року приблизно о 19 год., ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1, на вулиці Львівській у місті Жовква, виконуючи маневр лівого повороту, порушив вимоги п.п.10.1,16.3 Правил дорожнього руху України, не дав дорогу скутеру марки Альфа під керуванням ОСОБА_2, який по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку, виїхав на смугу руху скутера та вчинив зіткнення із ним. Дії водія ОСОБА_4, які полягали в невиконанні ним п.п.10.1,16.3 Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинно-наслідковому зв'язку з фактом настання даної пригоди, що підтверджується матеріалами дослідженого судом кримінального провадження відносно ОСОБА_4 В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир скутера - дружина позивача ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я (відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, відкритий перелом кісток носа з еппереходом на решітчасту кістку, забійні садна обличчя), він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні (а.с.87-95). ОСОБА_4 добровільно відшкодував спричинену шкоду ОСОБА_6 У зв'язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_6, кримінальне провадження закрито.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Така позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та постанові №4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Позивач внаслідок неправомірних дій відповідача отримав тілесні ушкодження та пошкодження майна. У зв'язку з цим він тривалий час терпів фізичний біль, страждання, майнові витрати, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту. Колегія суддів приходить до висновку, що для зменшення моральної шкоди позивача, в його користь із відповідача належить стягнути 5 000 грн. моральної шкоди; що буде відповідати засадам розумності та справедливості. Відтак, відповідно до ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду в цій частині, оскільки докази про наявність умислу потерпілого на спричинення йому моральної шкоди, відсутні. Керування позивачем технічно несправним мопедом без реєстрації цього транспортного засобу і без права керування таким, не є у причинному зв'язку із настанням ДТП та спричиненням потерпілому моральної шкоди. За вказані порушення ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності. Шкода наступила внаслідок ДТП, яка мала місце 30 травня 2013 року. Вина ОСОБА_2 у настанні ДТП не встановлена. Об'єктивно встановлено, що ДТП настала внаслідок неправомірних дій відповідача.

З висновками суду про відмову у задоволенні вимоги про стягнення майнової шкоди, колегія суддів погоджується, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування такої шкоди. В цій частині рішення суду першої інстанції ухвалене на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення майнової шкоди ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки у цій частині ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд в зазначеній частині.

Керуючись ст.303, п.п.1,2 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, - ск5асувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 5 000 (п'ять тисяч) грн. моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: