Справа № 370/2439/14 Головуючий у І інстанції Тандир О. В.
Провадження № 22-ц/780/870/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова
Категорія 58 19.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Савченка С.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про надання повноважень,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив надати йому повноваження на реєстрацію за відповідачем, іпотекодавцем - ОСОБА_1, права власності предмету іпотеки: двох земельних ділянок площею 0,25 га, розташованих у АДРЕСА_1 а саме просив надати йому право отримувати в установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування будь-яких довідок та документів щодо предмету іпотеки, отримувати дублікати правоустановчих документів з відповідних установ, здійснювати будь-які платежі за ОСОБА_1, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювати інші дії необхідні для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог банк зазначив, що 27 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір про надання відповідачу кредиту в сумі 42000 доларів США на строк до 26 грудня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 12,9 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між банком та позичальником був укладений договір іпотеки без оформлення заставної відповідно до умов якого предметом іпотеки є дві земельних ділянки, площею 0,25 га, розташовані у АДРЕСА_1, що належить відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу та іпотечного договору вказані договори є підставою для відведення земельних ділянок в натурі (на місцевості) і видачі новому власнику - відповідачу державних актів на право власності на земельну ділянку.

Проте, позичальник свій обов'язок щодо державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку банку, не виконав та не зареєстрував право власності на земельні ділянки на своє ім'я.

Далі Банк зазначив, що у зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, заочним рішенням суду від 16 жовтня 2009 року з позичальника на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 47222 доларів США 62 центи та 14420,25 грн. і 1700 грн. судового збору.

25 липня 2014 р. банк звернувся до позичальника з вимогою в 30-денний строк в добровільному порядку зареєструвати право власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку банку, у відповідних реєстраційних органах та надати оригінали цих документів до банку, але зазначена вимога позичальником в добровільному порядку не була виконана. Тому позивач, посилаючись на те, що для подальшого опису та реалізації предмету іпотеки, він змушений звернутися до суду з даним позовом про надання банку повноважень на вчинення необхідних юридичних дій, пов'язаних з оформленням та реєстрацією за відповідачем права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач Банк подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Посилається на те, що суд не звернув уваги на висновки Верховного суду щодо аналізу практики застосування судами ст.16 ЦК України, у якій зазначений перелік способу захисту цивільних прав і який не є вичерпним. Апелянт вважає, що суд не з'ясував всіх обставин справи, внаслідок чого прийняв рішення, яким фактично унеможливив реалізацію права Банку на виконання рішення про стягнення боргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1, було укладено Кредитний договір №502-Ф/07, згідно з яким банком було надано позичальнику кредит в сумі 42000 доларів США на строк до 26 грудня 2017 р., зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 12,9% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 грудня 2007 року між банком та позичальником був укладений договір іпотеки без оформлення заставної № б/н, відповідно до п. 2.1 умов якого предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить позичальнику на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2007 року між нею та ОСОБА_4 та земельна ділянка загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить позичальнику на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2007 року між нею та ОСОБА_5.

У зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, банк звернувся з позовом до Макарівського районного суду Київської області, який заочним рішенням від 16 жовтня 2009 року стягнув з позичальника ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 47222 доларів США 62 центи та 14420,25 грн., 1700 грн. судового збору.

Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області своїм листом від 24.06.2014 p. повідомив, що станом на 01.01.2013 р., земельні ділянки, передані в іпотеку позичальником рахуються за попередніми власниками земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У зв'язку з цим, 25 липня 2014 р. банк звернувся до позичальника ОСОБА_1 з вимогою в 30-денний строк в добровільному порядку зареєструвати право власності на земельні ділянки, що передані в іпотеку банку, у відповідних реєстраційних органах та надати оригінали цих документів до банку, але зазначена вимога позичальником в добровільному порядку не була виконана.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що чинне законодавство не передбачає у якості способу захисту прав іпотекодержателя надання йому повноважень на реєстрацію за іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки захист прав - це передбачені законом способи охорони прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Обраним позивачем способом захисту не поновлюються його права та на відповідача не покладаються певні обов'язки.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанцій відповідає нормам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням заочного рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :