Справа № 279/781/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Загуменнової Н.М.

з секретарем Райвахівською Л.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі на дві окремі ізольовані квартири з окремим входом та відповідним переплануванням, припинення спільної сумісної власності та визнання права власності на новостворені квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку приватною власністю, стягнення 70 % вартості автомобіля

в с т а н о в и в :

Позивач, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ житлового будинку в натурі на дві окремі ізольовані квартири з окремим входом та відповідним переплануванням, припинення спільної сумісної власності та визнання права власності на новостворені квартири, посилаючись на те що з 12.06.1982 року по 01.03.2011 року він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі, а саме 05.05.1988 року вони з відповідачкою за спільні кошти на ім"я відповідачки придбали житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Коростені. Даний будинок є для позивача єдиним житлом, сумісне проживання з відповідачкою в спільних житлових приміщеннях неможливе, угоди про поділ майна не досягнуто, а тому позивач просив розділити житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Коростені Житомирської області в натурі на дві окремо ізольовані квартири № 1 та № 2 та зберегти реєстрацію осіб в новостворених квартирах; визнати за ОСОБА_4 право власності на приміщення (кімнату 12.1 м.кв. позначену на схемі цифрою «1-3», жилу кімнату 19.2 кв.м. позначену цифрою 1-2.) в новоствореній окремо ізольованій квартирі №1 за адресою АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на приміщення (жилу кімнату площею 15.7 м.кв. позначену цифрою «1-1», кухню площею 10.0 кв. м позначену на схемі цифрою 1-4, кладову площею 5.8 кв.м позначену на плані цифрою 2, сіни площею 9.9 кв. м. позначену цифрою 1 ) в новоствореній окремо ізольованій квартирі №2 за адресою АДРЕСА_1

ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Коростені її приватною власністю та про стягнення з ОСОБА_5 70 % вартості автомобіля, посилаючись на те, що вона, перебуваючи в шлюбі з відповідачем, за особисті кошти, накопичені нею до шлюбу, придбала житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Коростені, а тому просила визнати, що вказаний житловий будинок є її особистою приватною власністю. Вказала, що в період шлюбу вона з відповідачем придбали автомобіль НОМЕР_1, в зв"язку з чим просила стягнути з ОСОБА_4 На її користь 70 % вартості автомобіля.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що спірний житловий будинок був придбаний в шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому підлягає поділу. Автомобіль придбавався в період шлюбу за кредитні кошти, після розірвання шлюбу ОСОБА_4 погасив кредит в сумі 12 534 грн. 99 коп. за рахунок своїх особистих коштів. Просив до вимог зустрічного позову застосувати строк позовної давності, в зв"язку з чим відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, що діє за довіреністю, позов ОСОБА_4 не визнали. Вказали, що спірний житловий будинок був придбаний за кошти ОСОБА_2, яка накопичила їх до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, а не за спільні кошти подружжя, через що він поділу не підлягає. Зустрічний позов підтримали, вказавши, що просять стягнути з ОСОБА_4 70 % вартості автомобіля, так як останній приводив його в неналежний технічний стан.

Вислухавши пояснення відповідачки, представників сторін, свідків, та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони з 12.06.1982 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований у Селянщинській сільській раді Черняхівського району. ( копія повторного свідоцтва про шлюб а.с. 5).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 01.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано ( копія рішення суду а.с. 6).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя, який регулюється положеннями глави 7 Сімейного кодексу України та ст.368 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що за час перебування в шлюбі сторонами було придбано наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Коростені та автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Суд вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ці речі не є речами індивідуального користування, договором та законом не встановлено іншого. Також судом встановлено, що на час розгляду справи вказане майно є в наявності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею ( ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 достовірно встановити факт придбання житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Коростені за кошти ОСОБА_2, накопичені останньою до шлюбу, об"єктивно неможливо, так як вказані свідки не могли точно вказати в який період часу, яку саме суму грошових коштів заощадила ОСОБА_2 до шлюбу та що саме за ці заощаджені кошти був придбаний спірний житловий будинок. Наявні в матеріалах справи довідки про розмір заробітної плати ОСОБА_2 ( а.с. 145-146) свідчать про розмір отримуваної відповідачкою заробітної плати, а не про її заощадження, а тому також не підтверджують факт придбання житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Коростені за кошти ОСОБА_2 Інших доказів на підтвердження вказаної вище обставини відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 суду не надали. При цьому судом враховується та обставина, що спірний житловий будинок був придбаний сторонами після перебування у шлюбі майже 6 років, позивач ОСОБА_4 В цей час також працював. До того ж, як слідує з договору купівлі - продажу житлового будинку, вказаний будинок був незавершений будівництвом, будівництво було виконано на 60 % і сторони завершували будівництво у шлюбі.

В зв"язку з вищенаведеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання житлового будинку її особистою приватною власністю є необгрунтованими в цій частині позову їй слід відмовити.

Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не надали належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, а тому суд не має підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя, через що вимоги зустрічного позову щодо стягнення з ОСОБА_4 70 % вартості автомобіля підлягають задоволенню частково відповідно до рівності часток подружжя в спільному майні. При визначенні суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_4, суд керується звітом про оцінку транспортного засобу № 01/08 від 29.08.2014 року ( а.с. 110-120).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що спірний будинок підлягає розподілу на дві рівні частини.

З огляду на викладене, суд визнає за доцільне застосувати перший варіант розподілу і виділити ОСОБА_4 кімнату площею 12.1 м.кв. позначену на схемі цифрою «1-3», жилу кімнату площею 19.2 кв.м. позначену на схемі цифрою 1-2.) загальною вартістю частки 42 910 грн., а ОСОБА_2 виділити жилу кімнату площею 15.7 м.кв. позначену цифрою «1-1», кухню площею 10.0 кв. м позначену на схемі цифрою 1-4, кладову площею 5.8 кв.м позначену на плані цифрою 2, сіни площею 9.9 кв. м. Позначені на схемі цифрою 1 ) загальною вартістю частки 56 649 грн. 96 коп.

ОСОБА_4 в рахунок вартості його частини у спільному сумісному майні, суд присуджує грошову компенсацію, яку визначає в сумі 6 869 грн. 68 коп. і яку йому повинна сплатити ОСОБА_2

Також суд вважає за необхідне зобов"язати ОСОБА_4 здійснити відповідні роботи по ізоляції часток, стягнувши з ОСОБА_2 вартість цих робіт в сумі 6 500 грн.

Заява представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про застосування до вимог зустрічного позову строку позовної давності, оскільки цей строк розпочався з моменту набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу задоволенню не підлягає, так як відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС ( статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили ( статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права власності ( ч. 2 ст. 72 СК). З пояснень ОСОБА_2 та їх представника слідує, що про порушення свого права ОСОБА_2 дізналась в лютому місяці 2014 року при подачі до суду позову ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 3,6,11,15,60,209,212- 218 ЦПК України, ст.ст. 57, 60,69,70 СК України, ст. 368 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_1, задовольнити.

Розділити житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Коростені Житомирської області в натурі на дві окремо ізольовані квартири № 1 та № 2 та зберегти реєстрацію осіб в новостворених квартирах.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на приміщення (кімнату площею 12.1 м.кв. позначену на схемі цифрою «1-3», жилу кімнату площею 19.2 кв.м. позначену на схемі цифрою 1-2.) в новоствореній окремо ізольованій квартирі №1 за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на приміщення (жилу кімнату площею 15.7 м.кв. позначену цифрою «1-1», кухню площею 10.0 кв. м позначену на схемі цифрою 1-4, кладову площею 5.8 кв.м позначену на плані цифрою 2, сіни площею 9.9 кв. м. Позначені на схемі цифрою 1 ) в новоствореній окремо ізольованій квартирі №2 за адресою АДРЕСА_1

Зобов"язати ОСОБА_4 виконати роботи по ізоляції часток, а саме: улаштувати пройму в стіні замість вікна в приміщення №1-2, улаштувати пройму в перегородці між приміщеннями № 1-2 та № 1-3, закласти пройми з приміщення № 1-3 в приміщення № 1-4, закласти пройми з приміщення № 1-1 в приміщення № 1-2 ( вказані на плані).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 різницю вартості часток в сумі 6 869 грн. 68 коп. та вартість робіт по ізоляції часток в сумі 6 500 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 половину вартості автомобіля НОМЕР_1 в сумі 27 562 грн.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 965 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 296 грн. 80 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: