Справа № 184/3641/14-ц
Номер провадження 2/184/20/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Горбенко Н.В.,

при секретарі - Попівніч Н.І.,

з участю представника позивача Касьянова Р.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом від 09.02.2006 року в розмірі 55 315,37 грн., з яких кредитна заборгованість - 10 000 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 39 805,11 грн.; заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 2400грн.; штрафи: фіксована частина - 500грн., процентна складова - 2610,26грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 553,15 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов та пояснив, що позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було укладено кредитний договір від 09.02.2006 року. Банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, але відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов'язання не виконує, що й стало причиною звернення банку до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами тільки у липні 2014 року. Даного договору він не укладав взагалі і гроші не отримував. Підпис на договорі схожий на його, але цей договір він не підписував. До свого позову він наддав так звані «Условия и Правила предоставления банковских услуг», в яких не зазначена дата їх затвердження, та ніде не вказаний строк, протягом якого вони діяли. Також на вказаних Умовах та Правилах немає його підпису, який би підтверджував, що саме з ними він був ознайомлений 09.02.2006 року, коли звертався із заявою позивальника про надання йому кредиту. Таким чином, вказаний документ неможливо визнати належним доказом по справі. Також до свого позову банк надав складений ним розрахунок заборгованості, згідно змісту якого вбачається , що ним протягом 8 років до дня звернення банку до суду взагалі не погашалося тіло кредиту, внаслідок чого, як був борг заборгованості за кредитом у розмірі 10 тис. грн., так таким він і залишався протягом більше 8 років. Але позивач протягом встановленого законом строку позовної давності (3 роки) не звертався з позовом про стягнення з нього цієї заборгованості і у своєму позові не просить суд поновити вказаний пропущений строк позовної давності. Таким чином, відповідач вважає, що банк пропустив строк для звернення до суду, а тому в задоволенні його позову треба відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією кредитного договору від 09.02.2006 року та не заперечується сторонами. Згідно умов цього договору, банк надав відповідачу кошти, а останній відповідно до вимог п.6.5. «Умов та правил надання банківських послуг» зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.8.6 зазначених умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань,передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн+5% від суми позову. Згідно п.5.4 строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановлення мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: 1) строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; 2) строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Строк дії договору згідно п.9.12 його умов встановлено на протязі 12 місяців з моменту підписання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно наданого банком розрахунку оплата заборгованості по процентам за користування кредитом останній раз здійснювалась 16.04.2007 року (а.с. 6 - зворот).

Тобто, початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, який в даній справі почався у банку з 01.06.2007 року, після того як не були в черговий раз виплачені проценти за договором.

Таку ж саму правову позицію виклав ВСУ по справі № 6-240цс14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначив, що «Суди апеляційної та касаційної інстанцій, погоджуючись з доводами позивача про застосування п'ятирічного строку позовної давності, не звернули увагу на те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови споживчого кредиту в редакції , яка передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися». Тобто ВСУ у своєму правовому висновку зазначив, що якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом по справі вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору.

Враховуючи те, що відповідачем надано до суду клопотання про застосування строку позовної давності, а позивачем не надано заяви з обґрунтуванням підстав для його поновлення, суд прийшов до висновку про можливість застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 526, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 30, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ПАТ КБ «ПриватБанку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2015р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Н. В. Горбенко