У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Кадєтової О.В., Наумчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року та за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що відповідач на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року здійснив перерахунок пенсії позивача та обчислив її основний розмір - 5 222,11 грн. Однак, незважаючи на обов'язковість судового рішення, відповідач його не виконував та продовжував виплату пенсії у заниженому розмірі, посилаючись на відсутність фінансування з Державного бюджету, тому вона зверталась за захистом своїх прав до Європейського суду з прав людини. Рішенням Європейського суду з прав людини № 1270/12 по справі за позовом Москаленко та інші проти України від 18 липня 2013 року, яке прийнято в тому числі і за заявою позивача, визнано порушення прав позивача (Статті 6 § 1 Конвенції, статті 13 Конвенції, Статті 1 Протоколу № 1) і зобов'язано Україну сплатити відповідну сатисфакцію та виконати рішення місцевого суду, постановленого на користь позивача, а саме - виконати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року.

На виконання зазначеної постанови та рішення Європейського суду з прав людини 26 червня 2014 року їй було виплачено 75 443,49 грн - заборгованості, яка була нарахована відповідачем за період з 26 березня 2010 року по 31 жовтня 2013 року.

ОСОБА_6 також зазначала, що згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області провести з 21 грудня 2012 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_6 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355, із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2012 року № 952 з урахуванням у грошовому забезпеченні доплати, яку ОСОБА_6 отримувала за службу 20 і більше років на посадах слідчих відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31 грудня 1996 року та з урахуванням перерахунку, проведеного Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року, і з урахуванням виплачених за вказаний період коштів.

Відповідач на даний час вказане рішення також не виконує, у зв'язку з відсутністю фінансування.

З урахуванням уточнень позовних вимог, ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача на її користь 42 922,64 грн на відшкодування майнової шкоди, що складається з: 10 993,43 грн - компенсації втрат доходів, у зв'язку з несвоєчасною виплатою 75 443,49 грн; 27 608,36 грн - заборгованості нарахованої, але недоплаченої пенсії за період з грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року і 4 320,85 грн - компенсації втрат доходів, у зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії станом на 31 грудня 2014 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 27 608,36 грн та 4 320,85 грн скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_6 31 929,21 грн недоплаченої пенсії за період з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року і компенсації втрати доходів (пенсійних виплат) у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_6, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані нею судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, яка полягає у недоплаті пенсії за судовим рішенням в розмірі 27 608,36 грн не є шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України і вказана сума пенсії повинна бути виплачена позивачу в рамках виконавчого провадження. Крім того, суд першої інстанції також вважав, що оскільки недоплачена пенсія в сумі 27 608,36 грн фактично не виплачена, тому немає підстав для стягнення суми компенсації в розмірі 4 320,85 грн відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», оскільки кошти стягнуті за рішенням суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 27 608,36 грн та 4 320,85 грн та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що оскільки відповідач щомісяця нараховує позивачці пенсію з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року, однак виплату здійснює у заниженому розмірі посилаючись на відсутність коштів, тому з відповідача має бути стягнута шкода в розмірі 31 929,21 грн, яка складається з 27 608,36 грн недоплаченої пенсії за період з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року та 4 320,85 грн компенсації втрати доходів (пенсійних виплат), у зв'язку з порушенням строків їх виплати за вказаний період.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації в розмірі 10 993,43 грн, завданої несвоєчасною виплатою недоплаченої пенсії в розмірі 75 443,49 грн, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог, оскільки Головним управлінням сума коштів в розмірі 75 443,49 грн не виплачувалась, а згідно п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати.

Проте, повністю з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_6 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету міністрів України № 1592 від 31 грудня 1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат.

Рішенням Європейського суду з прав людини № 1270/12 по справі за позовом Москаленко та інші проти України від 18 липня 2013 року, яке прийнято в тому числі і за заявою позивача, визнано порушення прав позивача (Статті 6 § 1 Конвенції, статті 13 Конвенції, Статті 1 Протоколу № 1) і зобов'язано Україну сплатити відповідну сатисфакцію та виконати рішення місцевого суду, постановленого на користь позивача, а саме - виконати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року.

Вказаним рішенням Європейського суду з прав людини встановлено, що рішення ухвалені на користь заявників ( втому числі і на користь ОСОБА_6) не були виконані своєчасно і відповідальність за це несе держава, а також те, що нормативне регулювання розподілу бюджетних коштів не впливає на цю ситуацію та що нездатність держави виконувати рішення через відсутність достатніх бюджетних коштів не може слугувати виправданням такого невиконання.

На виконання зазначеної постанови та рішення Європейського суду з прав людини 26 червня 2014 року ОСОБА_6 було виплачено 75 443,49 грн недоплаченої пенсії за період з 26 березня 2010 року по 31 жовтня 2013 року.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року, яка є чинною, зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області провести з 21 грудня 2012 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_6 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355, із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2012 року № 952 з урахуванням у грошовому забезпеченні доплати, яку ОСОБА_6 отримувала за службу 20 і більше років на посадах слідчих відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31 грудня 1996 року та з урахуванням перерахунку, проведеного Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2011 року, і з урахуванням виплачених за вказаний період коштів.

Крім того, судом встановлено, що відповідач щомісяця нараховує пенсію позивачці з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року, однак виплату здійснює у заниженому розмірі, посилаючись на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету.

Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 21-518а14 від 18 листопада 2014 року.

З урахуванням вказаних вимог закону та встановивши фактичні обставини по справі, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення з відповідача, як з уповноваженого державного органу, майнової шкоди в сумі 31 929,21 грн, що складається з 27 608,36 грн недоплаченої пенсії за період з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року і 4 320,85 грн компенсації втрати доходів (пенсійних виплат) у зв'язку з порушенням строків їх виплати за вказаний період є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, колегія суддів не може погодитися з висновками судів щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині стягнення 10 993,43 грн - компенсації втрат доходів, у зв'язку з несвоєчасною виплатою 75 443,49 грн.

Такого висновку суди дійшли посилаючись на те, що вказані вимоги є безпідставними, оскільки отримані позивачкою 26 червня 2014 року на виконання рішення Європейського суду з прав людини 75 443,49 грн мають разовий характер і не охоплюються предметом правового регулювання Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Однак вирішуючи даний спір в частині стягнення 10 993,43 грн - компенсації втрат доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою 75 443,49 грн суди попередніх інстанцій не визначилися з характером спірних правовідносин та не врахували, що 75 443,49 грн - це недоплачена пенсія, яку позивачка своєчасно не отримала в результаті неправомірних дій відповідача, у зв'язку з чим не застосували норму права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме - Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судом з`ясовувались не належним чином, чим порушено норми процесуального права, і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення компенсації втрат доходів в сумі 10 993,43 грн, у зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук