АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 649/411/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/3126/2015 Головуючий в І інстанції: Мамаєв В.А.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року грудня місяця 01 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Прокопчук Л.П.,

ОСОБА_1

секретар Пляс Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 травня 2015 року ОСОБА_4, діючий в інтересах ПАТ "ПриватБанк", звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 46908,18грн. та судові витрати в розмірі 469,08грн. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом 1167,76грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 14181,43грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом 28016,53грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 832,55грн.; штрафу за п.5.3. Умов 500,00грн. (фіксована частина) та 2209,91грн. (процентна складова).

В ході судового розгляду справи позивач подав 07.10.2015р уточнену позовну заяву і, зменшивши розмір позовних вимог до 10655,81грн., просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсотках за вказаним договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.05.2010 року по 15.05.2015 року у розмірі 10655,81грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до кредитного договору №DNABRX10560163 від 21.06.2007 року банк надав відповідачу кредит в сумі 1489,00грн. під 36% річних на суму залишку заборгованості на строк з 21.06.2007р по 21.06.2009р в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в Заяві та Умовах строки. Порядок погашення заборгованості щомісяця в період сплати (з 20 по 25 числа кожного місяця), щомісячний платіж 124,58грн. При порушенні зобовязань позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17% на місяць від суми залишку заборгованості. За Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам (п.п. 3.2.2., 4.1, 4.2., 4.7.) передбачена сплата процентів при виникненні простроченої заборгованості з дня її виникнення до дати погашення кредиту. Згідно п.5.5. Умов сторони дійшли згоди щодо терміну позовної давності в 5 років. Заборгованість по процентах за користування кредитом за останні 5 років складає 10655,81грн. і визначається за формулою: сума простроченої заборгованості х розмір % ставки на день х кількість днів прострочення/100. Розмір простроченої заборгованості складає 1167,76грн.; розмір % ставки в день складає 0,5%; кількість днів прострочення 1825.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказала, що суд не звернув увагу на те, що положення ч.4 ст.267 ЦК України не позбавляють позивача права стягнути з відповідача заборгованість по процентах за користування кредитом за останні 5 років, що відповідає позиції ВССУ в ухвалі від 24.06.2015р у справі № 6-7847св15.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

21.06.2007 року ОСОБА_3 звернувся до ЗАТ "ПриватБанк" (після зміни 17.07.2009 року найменування ПАТ "ПриватБанк") з заявою №DNABRX10560163, в якій просив надати йому кредит в сумі 1489,32грн. на строк 24 місяці, з 21.06.2007р по 21.06.2009р (а.с.4).

У заяві зазначено наступне: плата за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості; щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту 54,36%; одноразова винагорода за надання фінансового інструменту 248,22грн.; позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти в обумовлені в Заяві та Умовах строки; порядок погашення заборгованості щомісяця в період сплати (з 20 по 25 числа кожного місяця), щомісячний платіж 124,58грн.; за п.4.2. Умов при порушенні зобовязань позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17% на місяць від суми залишку заборгованості; позичальник доручив банку перерахувати кредитні кошти в сумі 1241,1грн на вказаний поточний рахунок, суму 248,22грн. на рахунок ПриватБанку як одноразову винагороду за надання фінансового інструменту.

У цій заяві ОСОБА_3 вказав, що ознайомлений і згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка"), (Стандарт) і він підтверджує, що його заява разом з Тарифами та Умовами складають договір між ним та банком.

За Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам (п.п. 3.2.2., 4.1, 4.2., 4.7.) передбачена сплата процентів при виникненні простроченої заборгованості з дня її виникнення до дати погашення кредиту.

Згідно п.5.5. Умов термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки встановлено сторонами тривалістю 5 років.

Відповідач ОСОБА_3 не виконує зобовязання за вказаним кредитним договором.

Згідно розрахунку, наданому банком в уточненій позовній заяві від 07.10.2015р, хоча заборгованість за кредитним договором і складає 44768,46грн. (складається з: заборгованості за кредитом 1167,76грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 14299,51грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом 28468,64грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 832,55грн.), банк просить стягнути 10655,81грн., що складається з відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.05.2010р по 15.05.2015р. (а.с.82).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив зі спливу позовної давності, про застосування якої заявив відповідач (строк кредитного договору закінчився 21.06.2009р, термін позовної давності встановлено в 5 років, а позов подано лише 19.05.2015 року).

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному зясуванні обставин справи та порушенні норм матеріального і процесуального права, що за п.п.1 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України ).

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право отримати проценти від суми позики, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.04.2015р при розгляді справи № 6-37цс15.

Норми цивільного законодавства щодо позовної давності встановлюють таке: сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України); зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266 ЦК України); перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14.

Оскільки за Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам (п.п. 3.2.2., 4.1, 4.2., 4.7.) передбачена сплата процентів при виникненні простроченої заборгованості з дня її виникнення до дати погашення кредиту, то суд першої інстанції порушив норму матеріального права (ст.1048 ЦК України) і зробив помилковий висновок про відмову в позові через сплив позовної давності.

Із матеріалів справи та розрахунку заборгованості, наданому банком при предявленні позову, вбачається, що чергові платежі по відсотках боржник повинен був здійснювати кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника.

При розгляді справи в суді першої інстанції (а.с.87) відповідач просив застосувати позовну давність, при цьому жодного заперечення щодо збільшеної до 5 років позовної давності не висловлював. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 знову підтвердив, що він був ознайомлений з Умовами, зокрема в частині збільшення позовної давності до 5 років, про це він знав, з цим він погодився і зараз проти цього не заперечує. Однак вважає, що позовна давність сплила.

Отже, слід дійти висновку, що відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), зокрема в частині збільшення позовної давності до 5 років, проти цього не заперечував, також він не заперечує проти цього і зараз.

Тому вказану заборгованість по сплаті відсотків (процентів) слід обраховувати, виходячи з позовної давності в 5 років.

Отже, право позивача на отримання щомісячних платежів у вигляді процентів порушувалось, а тому підлягають стягненню суми процентів за договором за період з 15.05.2010 року по 15.05.2015 року, в межах позовної давності як і зазначено в позові.

Як убачається з розрахунку заборгованості, сума відсотків, нарахованих щомісячно на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.05.2010р по 15.05.2015р., складає 10655,81грн.

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог банку до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період за період з 15.05.2010р по 15.05.2015р, слід скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь банку заборгованість по кредиту за період з 15.05.2010р по 15.05.2015р., в розмірі 10655,81грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 535,92грн., з урахуванням зменшення позовних вимог (а.с.15, 104)

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309 ЦПК України, ст.ст.261, 526, 1048, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15 травня 2010 року по 15 травня 2015 року, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" 10655,81грн. заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 15.05.2010 року по 15.05.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в розмірі 535,92грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ______________ В.В. Майданік

Судді: ______________ Л.П. Прокопчук

______________ ОСОБА_1