_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8964/14-ц
Провадження № 2/520/434/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.

при секретарі Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою»,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просили суд зобов'язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, належної позивача шляхом знесення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 зобовязати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, належної позивачам, шляхом знесення загорожі, зобов'язати ОСОБА_4 відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану, стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі по 20 000,00 гривень та стягнути судові витрати у розмірі 643,60 гривень.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на території частини земельної ділянки, яка за рішенням суду належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходиться нежитлове, самочинно збудоване приміщення, через що позивачі не можуть побудувати свій будинок.

Позивачі у судове засідання з'явилися, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання з'явилася, у задоволені позову просила відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками 11/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі договору дарування частини домоволодіння від 25.08.2004 року, згідно з якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли в дар в рівних частинах кожний 11/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1, що розташовані на земельній ділянці площею 646 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2005 року належна позивачам частка виділена в натурі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2006 року зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод позивачам у користуванні власністю.

Відповідачу ОСОБА_3 належить ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2000 року.

Відповідачу ОСОБА_4 належить 1/16 частина домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Відповідно до рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 червня 2011 року визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за умови фактичного розміру земельної ділянки площею 600 кв.м., між співвласниками, яким виділяється в користування:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2-390 кв.м.

ОСОБА_4 - 60 кв.м.

ОСОБА_3 -150 кв.м.

Межі земельних ділянок визначені згідно варіанту 5 рисунок 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.12.2010 року, виготовленої НВЦ «Екострой».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2012 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 червня 2011 року залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 20.06.2011 року набрало законної сили 24.01.2012 року.

Звернувшись 17.07.2014 року до суду з позовом, позивачі вказували на те, що на території їх земельної ділянки знаходиться самовільно збудоване ОСОБА_4 нежитлове приміщення, яке заважає їм у повній мірі реалізовувати своє право володіння та користування, а тому просили суд зобов'язати відповідача ОСОБА_4 знести його.

Статтею 152 Земельного кодексу України закріплено, що землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Так, позивачами в ході судових засідань не надано будь-яких документальних доказів того, що дане приміщення існує, а також доказів того, що воно є самовільно збудованим. На неодноразові роз'яснення суду щодо можливості надати клопотання про витребування технічної документації з відповідних організацій щодо приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, позивачами жодним чином не відредаговано.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Також, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року, при розгляді справ про знесення самочинного будівництва, яке здійснюється особою на власній присадибній, дачній або садовій земельній ділянці, суд має звертати увагу на наявність будівельного паспорта, технічних умов, документів, що надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, дотримання при забудові будівельних норм та правил, а також на наявність порушення прав інших осіб.

Враховуючи те, що жодних належних та допустимих доказів щодо вказаної позовної вимоги позивачами не надано, суд вважає за можливе відмовити у задоволені вищевказаної позовної вимоги.

Крім того, в позовній заяві позивачами була заявлена позовна вимога щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки шляхом знесення загорожі, яка знаходиться на відрізку землі, кінцеві точки якого на плані розділу земельної ділянки (варіант 5 рисунок 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи) позначені точками «Н» і «К».

Однак, в ході судового розгляду справи судом, позивачами було особисто повідомлено, що на даний час вищевказана загорожа відсутня, а тому підстави для задоволення вищевказаної позовної вимоги відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім того, будь-яких доказів та обґрунтувань позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_4 відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану позивачами не надано. Дана вимога є не конкретною та позивачами не доведена.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.. 61 ЦПК.

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Так, в ході розгляду справи судом, позивачами не надано суду жодних доказів того, що саме діями відповідачів їм було спричинено моральних страждань, не зазначили, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди у розмірі 20 000,00 гривень, та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що у задоволені позовних вимог позивачів було відмовлено у повному обсязі, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою» - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Маломуж А. І.

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ

65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3 «б»

телефон: 718-99-24

№ С-26

___________ 2015 року

вих..№____________

ОСОБА_1

ОСОБА_2

АДРЕСА_1

ОСОБА_3

АДРЕСА_1

ОСОБА_4

АДРЕСА_1

Київський районний суд м. Одеси надсилає на Вашу адресу копію рішення суду від 18.02.2015 року.

Додаток: на ______ аркушах.

Суддя: А.І. Маломуж