Справа № 733/161/15-ц Провадження № 22-ц/795/654/2015 Головуючий у I інстанції: Чугуєвська Т. П.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

26 березня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Зінченко С.П., Харечко Л.К.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.,

За участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, вказавши на необхідність застосування положень ЦК УРСР в редакції 1963 року, та не надав належної правової оцінки тій обставині, що апелянт є людиною похилого віку та з поважних причин не мав можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент смерті спадкодавця встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не було передбачено законом, проте положення ст. 550 ЦК Української РСР передбачали продовження строку на прийняття спадщини судом за умови, що причини пропуску строку визнано поважними.

Крім того, судом було враховано, що оскільки відповідачем було оформлено спадщину та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом 21 вересня 2010 року, зазначений правовстановлюючий документ не визнано недійсним, позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками суду з наступних підстав.

За змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції 2003 року, відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 р.) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 р.

Зазначене застосування наведеного закону узгоджується з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, який у п. 1 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1. Після її смерті спадщину прийняв онук ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги , на підставі ч.2 ст.529 ЦК УРСР, оскільки на час відкриття спадщини не було в живих його батька ОСОБА_5, та отримав у Талалаївській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області 21 вересня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом.

Враховуючи наведене, а також факт проживання відповідача разом зі спадкодавицею на день її смерті та фактичне прийняття спадщини, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року та правильно зазначив про помилковість посилань позивача на необхідність застосування положень ст. 1272 ЦК України.

Посилання позивача на наявність похилого віку та тривалу відсутність спілкування з родичами не є поважними обставинами, які унеможливлювали його вчасне звернення до відповідних органів для реалізації права на спадщину після смерті матері.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності його висновків, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: