Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/5016/15-ц
Провадження № 2/644/1669/15
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

При секретарі Ілові А.В.,

За участю представника позивача ОСОБА_1,

За участю представника 3-ї особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» до ОСОБА_5 про застування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення суми коштів, 3-я особа справі ОСОБА_4 «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2015 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова подано відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що 30.04.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 01.05.2013 року по 30.04.2014 року. 02.05.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_6, автомобіля керуванням ОСОБА_2 та мотоцикла під керуванням ОСОБА_5. В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_2 було заявлено до нього цивільний позов потерпілим ОСОБА_5. На підставі вироку Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05.03.2014 року було стягнуто з позивача на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37153,18 гривень. Апеляційною інстанцію вирок було змінено в частині розміру відшкодування та стягнуто 37061,20 гривень. 15 жовтня 2014 року позивачем було проведено оплату суми на рахунок відповідача ОСОБА_5. Під час розгляду справи в Комінтернівському районному суді м.Харкова позивачу стало відомо, що на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ОСОБА_4 «Страхове товариство «Іллічевське». Під час укладання страхового полісу у позивача ОСОБА_2 не повідомив про наявність іншого страхового полісу, пояснююче це тим, що він на момент придбання автомобіля не знав про наявність такого страхового полісу. Вважали, що в даному випадку ОСОБА_2 мав можливість перевірити наявність страхового полісу на сайті МТСБУ. Та відповідно до вимог п.20-1.1., 20-1.2. ст.20-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі змінити власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії й для нового власника. Тобто, з урахуванням вимог ст.989 ч.1 п.3 ЦК України новий договір страхування укладений між ними та ОСОБА_2 є нікчемним та відповідно до вимог ч.2 ст.215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи зазначене, положення Постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вважали, що у них не виникає обовязку сплатити ОСОБА_5 грошову суму, як потерпілому в ДТП.. З урахуванням вимог ст.16, ч.1 ст.216 ЦК України просили відшкодувати вартість того, що одержано, шляхом забезпечення правових наслідків визначених в ч.1 ст.216 ЦК України.

Просили за позовом прийняти позовну заяву до розгляду, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс № АС/2111922), стягнути з ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» суму безпідставно одержаного страхового відшкодування у розмірі 37061 гривень 20 копійок та стягнути з відповідача на їх користь сплачений судовий збір в сумі 370 гривень 61 копійку.

В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, наполягала на тому, що відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії й для нового власника, а тому з урахуванням вимог ст.989 ч.1 п.3 ЦК України новий договір страхування укладений між ними та ОСОБА_2 є нікчемним та відповідно до вимог ч.2 ст.215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Також зазначала, що на її думку ОСОБА_2, що має певний стаж водіння повинен знати про страховку та мав можливість перевірити страхування автомобіля, який він придбав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату розгляду справи повідомлявся.

В судовому засіданні представник 3-ї особи ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що доводи позивача не обґрунтовані, ОСОБА_2 як законослухняний громадянин після придбання автотранспорту застрахував його у позивача. Вважала, що саме представники страхової компанії позивача недобросовісно поставились до своїх обовязків та не перевірили наявність відповідного страхового полісу. Просила врахувати, що доводи викладені позивачем в позові були предметом розгляду судових інстанції в рамках розгляду цивільного позову ОСОБА_5 в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 та встановлено, що договір є дійсним.

Представник 3-ї особи ОСОБА_4 «Страхове товариство «Іллічівське» в судове засідання не зявився, але подав до суду письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи, з яких вбачається, що між товариством та ОСОБА_7 укладався договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0104837, строк дії поліса з 16.03.2013 року по 15.03.2014 року. На момент ДТП ОСОБА_7 не був власником даного транспортного засобу, також зазначали, що саме позивач мав можливість перевірити на стадії страхування наявність інших полісів та повинен був повідомити страхувальника ОСОБА_2 про те, що автомобіль вже застрахований, проте працівники позивача цього не зробили. Посилались на те, що вимоги ст.989 ЦК України безпосередньо стосуються лише договорів майнового страхування, та обєктом обовязкового страхування є майнові інтереси, що не суперечить законодавству України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 настала після визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення за ст.286 КК України. Оскільки п.3 ст.989 ЦК України до даних правовідносин не застосовується, а вимог про визнання правочину недійсним не заявляється, то вимоги позову є необґрунтованими. Просили прийняти до уваги найголовніше, що доводи позивача були предметом розгляду суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо третьої особи та не були прийняті до уваги, апеляційною інстанцію вирок суду в частині цивільного позову також не був скасований з цих підстав, оскільки договір є дійсним,а відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені судових рішення не доказуються.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, представника 3-ї особи ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_2 є власником автомобіля Ауди А6 державний номер НОМЕР_1, договір страхування зазначеного транспортного засобу укладений між ним та ОСОБА_4 «Страхова компанія БРОКБІЗНЕС» 30.04.2013 року № АС-2111922 (а.с.16).

Також наявна інформація про страхування відповідного автомобіля ОСОБА_4 «СТ «Іллічівське» поліс АС 0104837, що діючий на 02.05.2013 року (а.с.13), що підтверджується копією листа відповідної страхової компанії (а.с.14), копією полісу наданої представником 3-ї особи із поясненнями. Відповідний поліс АС/0104837 виданий ОСОБА_7 15.03.2013 року /а.с.55/.

Відповідно до вироку Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 березня 2015 року ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Було стягнуто з ОСОБА_4 «СК Брокбізнес» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37153 гривні 18 копійок /а.с.63-66/. Із змісту вироку вбачається, що представником цивільного відповідача ОСОБА_4 «СК Брокбізнес» в обґрунтування своїх заперечень зазначалось на те, що договір є нікчемним. При цьому судом зроблено висновок, що такі доводи є безпідставними та відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України саме ОСОБА_4 «СК Брокбізнес» повинен відшкодувати шкоду потерпілому за умовами договору страхування укладеному з ОСОБА_2.

Не погодившись із відповідним вироком в частині вирішення цивільного позову представником цивільного відповідача було оскаржено вирок до апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2014 року апеляційну скаргу цивільного відповідача було задоволено частково, зменшено суму відшкодування матеріальної шкоди до 37061 гривні 20 копійок. В решті вирок залишено без змін. Окрім того, в ухвалі зазначено, що доводи представника цивільного відповідача про те, що договір обов'язкового страхування між ОСОБА_4 «СК «Брокбізнес» та ОСОБА_2 є нікчемним внаслідок того, що страхувальник не повідомив страховика про те, що автомобіль вже застрахований попереднім власником, є безпідставними. /а.с.67-70/

Позивачем було проведено страхове відшкодування суми ОСОБА_5 відповідно до наказу №53664/2/1 від 15.10.2014 року та складених страхових актів, розрахунку страхового відшкодування (а.с.8- 12) в розмірі 18389,18 гривень відповідно до копії платіжного доручення №8659 від 16.10.2014 року (а.с.6), в розмірі 18672 гривні 02 копійки відповідно до копії платіжного доручення №8660 від 16.10.2014 року (а.с.7), тобто в повному обсязі у розмірі 37061 гривень 20 копійок.

Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень п.1.7 ст. 1 Закону України №1961-1V від 01.07.2004 року забезпеченим транспортним засобом вважається транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 989 ЦК України визначено обов'язки страхувальника, в тому числі й ч.1 п.3 обовязок при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Саме на відповідну підставу посилався позивач та надавав відповідну судову практику, але в даному випадку, суд вважає, що це не є належним доказом. В ході розгляду кримінального провадження, цивільної справи встановлено, що на момент укладання договору страхування транспортного засобу 3-я особа ОСОБА_2 не знав про існування договору, що був укладений попереднім власником, а тому не мав змоги повідомити про це позивача.

Відповідно до вищезазначеного та вимог ст.994 ЦК України зміна страхувальника - фізичної особи за попереднім договором страхування допускається, але його права та обов'язки можуть перейти до третіх осіб лише за згодою страховика.

В ході розгляду справи було встановлено, що 3-ю особою ОСОБА_4 «СТ «Іллічівське» було укладеного договір страхування ізОСОБА_7. Але будь-яких даних про те що було проведено заміну попереднього страхувальника на 3-ю особу ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд вважає що підстав для задоволення позову не вбачається.

Договір страхування є дійсним та на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 травня 2013 року о 21.00 годині за участю ОСОБА_2 його цивільно-правова відповідальність була застрахована саме відповідно до договору укладеному із позивачем ОСОБА_4 «СК Брокбізнес», з іншою страховою компанією щодо страхування автомобіля Ауди А6 державний номер НОМЕР_1 ним договори не укладались, зазначений автомобіль був застрахований попереднім власником ОСОБА_7, про що не було відомо ОСОБА_8, та зміна страхувальника в рамках цього договору не проводилась.

Нових доводів щодо нікчемності правочину, що не були предметом розгляду судових інстанцій стороною позивача не наведено.

Керуючись ст.ст. 215, 989, 994 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 61, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» залишити без задоволення.

Повиний текст рішення складений 04.08.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачi апеляцiйной скарги.

Головуючий : суддя Бугера О.В.