АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/539/15 Справа № 183/4861/14 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про скасування рішень Новомосковської міської ради та визнання державного акту про право власності на землю недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 у липні 2014 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 та після уточнення позовних вимог просять визнати незаконним та скасувати п.19 ч. ІІ рішення Новомосковської міської ради № 717 від 24.04.2009, п.1 ч.1 рішення Новомосковської міської ради № 921 від 21.05.2010 року та визнати недійсними державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 /а.с. 2-5, 54-57/.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі /а.с. 125-132/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 135-138/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, шляхом застосування передбачених законом способів.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2009 року належить по ? частині будинку АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці площею 830 кв. метри державного фонду /а.с. 11, 14/. Право власності на будинок зареєстровано у КП « Новомосковське МБТІ» 29.04.2009 року /а.с. 12, 15/.

Спадщину позивачі отримали після смерті матері ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_5), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно довідки КП «Новомосковське МБТІ» № 218 від 02.07.2007 року за матеріалами інвентаризаційної справи при наданні земельної ділянки під забудову по АДРЕСА_2 згідно рішення № 24/26/464 від 10.09.1958 року наділялось 600 кв. метрів розмірами: по вулиці і в городі -10,0 кв. метри, з обох боків - 60 кв. метри /а.с. 81/.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів № 35/5 від 24.01.1978 року ОСОБА_5 самовільно захватила земельну ділянку яка належить до будинку АДРЕСА_1 /а.с. 83/.

За даними обстеження від 21.01.1997 року площа земельної ділянки становила вже 830 кв. метри. Город цієї ділянки виходить на АДРЕСА_1. Самозахват земельної ділянки був узаконений рішенням № 271 від 26.03.1997 року /а.с. 81/.

Актом депутатської комісії по земельним відносинам та ЖКГ Новомосковської міської ради від 24.05.2012 року встановлено, що це рішення є незаконним та рекомендовано негайно його скасувати /а.с. 106/.

Відповідач ОСОБА_4 у січні 2003 року на публічних торгах, які проводила податкова інспекція м. Новомосковська, купив напіврозвалений безгосподарський будинок АДРЕСА_1, площею 16 кв. метри, до нього перейшло право на земельну ділянку площею 7 соток.

Міська рада надала йому можливість добудувати будинок, але це зробити неможливо, так як земля площею 230 кв. метрів у дворі по АДРЕСА_1 захоплена жителькою пров. Пісчаний, 27 ОСОБА_5 /а.с. 106/.

Рішенням Новомосковської міської ради № 717 від 24.04.2009 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 під жилий будинок за адресою АДРЕСА_1 з розширенням її частини за рахунок суміжного землекористувача по АДРЕСА_2 здійснити узгодження даного питання згідно чинного законодавства /а.с. 89/.

27.04.2010 року депутатською комісією з проблем містобудування, землекористування та реформування житлово-комунального господарства Новомосковської міської ради було вирішено задовольнити заяву ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що земля у його межах є державним фондом, та надати йому додатково земельну ділянку для забудови /а.с. 100/.

Рішенням Новомосковської міської ради № 921 від 21.05.2010 року було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0593 га /а.с. 90/.

Відповідач ОСОБА_4, на підставі рішення Новомосковської міської ради № 921 від 21.05.2010 року є власником земельної ділянки площею 0, 0593 га, яка розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 061800, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності 13.10.2010 року, кадастровий № 020120108 /а.с. 39/.

Позивачі просять визнати незаконним та скасувати п.19 ч. ІІ рішення Новомосковської міської ради № 717 від 24.04.2009, п.1 ч.1 рішення Новомосковської міської ради № 921 від 21.05.2010 року та визнати недійсними державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 посилаючись на те, що вони, як суміжні землекористувачі відмовилися від підписання акту погодження меж земельної ділянки, що було зазначено у акті, та те, що при виготовленні технічної документації із землеустрою передбачено встановлення в натурі меж земельної ділянки.

За таких обставин, першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ними доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань апелянта на те, що оскільки у поданій відповідачем на розгляд технічній документації не було погоджено межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами, що є підставою для відмови Новомосковської міської ради у погодженні проекту землеустрою, то з ними погодитися неможна, через те, що як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2011 року зобов'язано відділ держкомзему у м. Новомосковську Дніпропетровської області видати ОСОБА_4 акт на приватну власність на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 у м. Новомосковську. Постанова набрала законної сили 06.12.2011 року та є чинною /а.с. 101-102/.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.