УХВАЛА

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Мазур Л.М., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є пенсіонеркою, потребує постійного стороннього догляду та витрат на придбання ліків, додаткових витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги. Оскільки отримуваної пенсії не вистачає, а відповідачі, які є її дітьми, добровільно матеріальної допомоги не надають, участі у догляді за нею не приймають, позивачка просила стягувати на її користь з відповідачів щомісячно на її утримання аліменти у розмірі 500 грн з кожного.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від

13 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі по 200 грн з кожного, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь держави по 121 грн 80 коп. судового збору з кожного.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_6 аліментів та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника -

ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_5 судові рішення не оскаржила, тому в частині позовних вимог до ОСОБА_5 судові рішення не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, урахувавши можливість надання коштів на утримання позивачки її синами, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які не є сторонами у справі, виходив із того, що позивачка за станом здоров'я потребує матеріальної допомоги, яку відповідачі, й інші її діти, взмозі надавати.

Такі висновки суду першої інстанції в частині, що стосується позовних вимог до ОСОБА_6, є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам закону, які вірно застосовані.

Скасовуючи рішення районного суду і ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що слід визначати розмір державного утримання позивачки у залежність від прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період. Оскільки дохід позивачки перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підстав для стягнення аліментів на її користь немає. При цьому суд виходив із того, що рішення суду оскаржив лише ОСОБА_6

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має повнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_3 є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію, місячний розмір якої складає 1 227 грн 97 коп., власної земельної ділянки (паю) немає, з травня 2013 року проживає без реєстрації у АДРЕСА_1, за місцем проживання свого сина, ОСОБА_7

Згідно висновку ЛКК Снігурівської ЦРЛ від 24 липня 2013 року та доводам ОСОБА_3 хворіє.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд першої інстанції зазначене врахував та вірно вважав, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду за станом здоров'я, постійного придбання ліків, несе витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, придбанні побутових предметів першої необхідності та харчів, потребує дотримання дієти, інших доходів, крім пенсії, не має, тобто є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги.

Апеляційний суд, скасувавши правильне по суті рішення, вважав, що свідченням потреби в отриманні сторонньої матеріальної допомоги є отримання позивачкою доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Оскільки дохід позивачки перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет 2014 року» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то підстав для стягнення на її користь аліментів немає.

Такі висновки апеляційного суду є помилковими, оскільки законодавець пов'язує обов'язок дітей утримувати батьків за двох обставин: коли батьки є непрацездатними та якщо вони потребують матеріальної допомоги, і законодавством не визначено обмеження в отриманні аліментів у разі, якщо отримуваний дохід батьків, на користь яких стягуються аліменти, перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 грудня 2014 року скасувати, залишити в силі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

С.Ф. Хопта