Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Дем'яносова М.В., Колодійчука В.М.,

Маляренка А.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет-інтер» до ОСОБА_3, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фарватер Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Рент Центр», товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Амстердам», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, за касаційними скаргами арбітражного керуючого товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет-інтер» Ковальчука Миколи Миколайовича та публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Пріоритет-інтер» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, треті особи: ТОВ «Фарватер Інвест», ТОВ «Рент Центр», ТОВ «Юридична компанія «Амстердам», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «ОТП Банк», про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на це майно.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково: витребувано від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Пріоритет-інтер» нежитлові приміщення загальною площею 1 309,6 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, визнано за ТОВ «Пріоритет-інтер» право власності на ці нежитлові приміщення; вирішено питання розподілу судових витрат; скасовано арешт, накладений на нежитлові приміщення.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Пріоритет-інтер».

У касаційній скарзі ТОВ «Пріоритет-інтер» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги заявників підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Пріоритет-інтер», суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме, що позивач є власником спірного майна, що б давало йому право на звернення до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанцій погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильно встановлені фактичні обставини справи, що полягає у неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи (стаття 309 ЦПК України).

Судове рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Установлено, що 14 серпня 2007 року між ТОВ «Фарватер Інвест» і ТОВ «Пріоритет-інтер» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого ТОВ «Пріоритет-інтер» придбало нежитлові приміщення 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ. А-6-8 загальною площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: перший поверх: № 1-5, № І, № XVII загальною площею 57,4 кв. м, другий поверх: № 1-8, № І, загальною площею 109,10 кв. м, третій поверх: № 1-16, № І загальною площею 252,70 кв. м, четвертий поверх: № 1-20, № І загальною площею 256,0 кв. м, п'ятий поверх: № 1-19, № І, загальною площею 258,1 кв. м, шостий поверх: № 1-20, № І загальною площею 258,5 кв. м, сьомий поверх: № 7-15, № ІІІ загальною площею 117,80 кв. м.

14 серпня 2007 року між ТОВ «Пріоритет-інтер» і АТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено кредитний договір, на забезпечення належного виконання якого між сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є нежитлові приміщення площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 грудня 2009 року договір купівлі-продажу від 14 серпня 2007 року, укладений між ТОВ «Фарватер Інвест» і ТОВ «Пріоритет-інтер», розірвано; визнано за ТОВ «Фарватер Інвест» право власності на нежитлові приміщення, які були предметом розірваного договору купівлі-продажу.

28 грудня 2009 року між юридичною особою за законодавством Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії приватною компанією з обмеженою відповідальністю «HORK SERVICES LIMITED» і ТОВ «ЮК «Амстердам» укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі, за умовами якого ТОВ «ЮК «Амстердам» придбало у власність частку у статутному капіталі ТОВ «Фарватер Інвест» у розмірі 98%.

31 травня 2010 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Фарватер Інвест», на яких розглянуто питання щодо виходу із складу учасників товариства ТОВ «ЮК «Амстердам», затверджено цей вихід, а також визначено розмір компенсації, яка підлягає виплаті товариству.

Також вирішено здійснити виплату компенсації частково шляхом передання ТОВ «ЮК «Амстердам» майна в натурі, а саме - нежитлових приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ. А-6-8 загальною площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

25 травня 2011 року на загальних зборах ТОВ «ЮК «Амстердам» прийнято рішення про його участь в ТОВ «Рент Центр» та визначено порядок передачі нерухомого майна ТОВ «ЮК «Амстердам» в якості внеску учасника до статутного капіталу ТОВ «Рент Центр». При цьому загальними зборами вирішено сформувати статутний капітал ТОВ «Рент Центр» за рахунок вкладу ТОВ «ЮК «Амстердам» як засновника що складатиме 100 % статутного капіталу ТОВ «Рент Центр» у вигляді нерухомого майна, а саме - нежитлових приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ. А-6-8 загальною площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі рішення господарського суду Харківської області від 03 лютого 2012 року за ТОВ «Рент Центр» визнано право власності на нежитлові приміщення 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ. А-6-8 загальною площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із договором купівлі-продажу від 10 вересня 2013 року ТОВ «Рент Центр» продало ОСОБА_3 нежитлові приміщення 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ. А-6-8 загальною площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2013 року рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2009 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Фарватер Інвест» про розірвання договору купівлі- продажу від 14 серпня 2007 року.

05 грудня 2013 року укладено договір про поділ, за умовами якого ОСОБА_3 і ОСОБА_5 розподілили майно, яке є об'єктом спільної часткової власності, що складається з нежитлових приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ. А-6-8 загальною площею 1 309,6 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: перший поверх: № 1-5, № І, № XVII загальною площею 57,4 кв. м, другий поверх: № 1-8, № І, загальною площею 109,10 кв. м, третій поверх: № 1-16, № І загальною площею 252,70 кв. м, четвертий поверх: № 1-20, № І загальною площею 256,0 кв. м, п'ятий поверх: № 1-19, № І, загальною площею 258,1 кв. м, шостий поверх: № 1-20, № І загальною площею 258,5 кв. м, сьомий поверх: № 7-15, № ІІІ загальною площею 117,80 кв. м, зокрема у власність ОСОБА_3 перейшло 33/100 частин цього майна, що складаються з нежитлових приміщень першого поверху: № 1-5, № І, № XVII загальною площею 57,4 кв. м, другого поверху: № 1-8, № І, загальною площею 109,10 кв. м, третього поверху: №№ 1-16, № І загальною площею 252,70 кв. м в літ. А-6-8, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1; 39/100 частин цього майна, що складаються з нежитлових приміщень четвертого поверху: № 1-20, № І загальною площею 256,0 кв. м та п'ятого поверху: № 1-19, № І, загальною площею 258,1 кв. м; у власність ОСОБА_5 перейшло 28/100 частин нерухомого майна, що складається з шостого поверху: № 1-20, № І загальною площею 258,5 кв. м та сьомого поверху: № 7-15, № ІІІ загальною площею 117,80 кв. м.

Постановою господарського суду Харківської області від 18 квітня 2012 року ТОВ «Пріоритет-інтер» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тризну О.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 квітня 2013 року скаргу на дії арбітражного керуючого Тризну О.В. задоволено, звільнено Тризну О.В. від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ «Пріоритет-інтер», арбітражним керуючим товариства призначено Ковальчука М.М.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України)

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна.

За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 червня 2014 року у справі 6-52цс14, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Оскільки у даній справі, рішення господарського суду про розірвання договору купівлі-продажу від 14 серпня 2007 року і визнання права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Фарватер Інвест», на підставі якого спірне майно було вилучено з володіння ТОВ «Пріоритет-інтер», у подальшому було судом скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Пріоритет-інтер», суд апеляційної інстанції вказаних норм матеріального права та висновків Верховного Суду України не врахував.

Крім того, не можна погодитися і з рішенням суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Пріоритет-інтер», витребовуючи від ОСОБА_3 спірне нерухоме майно, а також визнаючи за позивачем право власності на це нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача як власника спірного майна порушене і підлягає захисту.

У силу положень статті 387 ЦК України лише власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

На підставі статті 392 ЦК України може бути задоволений позов власника про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою та у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Вирішуючи спір і визнаючи за ТОВ «Пріоритет-інтер» право власності на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції на зазначені норми матеріального права уваги не звернув, не з'ясував наявність підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно, залишив поза увагою те, що до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння може звернутися лише власник цього майна. Оскільки, ТОВ «Пріоритет-інтер» вважає себе власником спірного майна, але не володіє ним, тому в даному випадку вимоги товариства про визнання його знову власником цього майна не може бути належним способом захисту своїх порушених прав.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій на підставі частини другої статті 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги арбітражного керуючого товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет-інтер» Ковальчука Миколи Миколайовича та публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Колодійчук

А.В. Маляренко

І.М. Фаловська