_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9603/14-ц
Провадження № 2/520/1484/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3111,72 гривень та витрати по оплаті судового збору у розмірі 540,00 гривень.

Позивачка посилається на те, що 17.04.2014 року воназвернулась до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» з заявою на виплату страхового відшкодування та надала усі необхідні документи, що свідчать про виконання усіх вимог, передбачених ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виплату страхового відшкодування у розмірі 24019,37 гривень було здійснено ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на рахунок підприємства «АІС Авто-юг», яке здійснювало ремонт застрахованого автомобіля позивачки лише 24 вересня 2014 року. Заява про страхове відшкодування позивачкою подана 17 квітня 2014 р. Строк 90 днів після отримання заяви для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його закінчився 17 липня 2014 р. Таким чином, початок дії (для розрахунку пені) - 17 липня 2014 р. Виплату страхового відшкодування було здійснено 24 вересня 2014 року. Тобто, з 17 липня 2014 р. по 24 вересня 2014 р. прострочення виплати страхового відшкодування склало 68 днів. Облікова ставка НБУ на 17 липня 2014 р. становила 12,50 %. Подвійна ставка, відповідно, становить 12,5% х 2 = 25 % Таким чином, сума пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування складає 24019, 37 грн. - 100 х 12.50% х 2* 365 днів х 68 днів = 1118,71 грн. Крім того, 30 листопада 2014 року, позивачка отримала Акт виконаних робіт № Р від підприємства «АІС Авто-юг», яке здійснювало ремонт застрахованого автомобіля на суму 25 472,38 гривень, різниця між перерахованим ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» відшкодуванням та витраченим позивачкою на ремонт застрахованого автомобіля складає: 24 472,38 грн. - 24 019, 37 грн = 1453,01 грн., тому позивачка просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3 111,72 грн. Позивачка просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, ПАТ «УСК Грант-Авто» розглянувши заяву позивачки, прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24019,37 гривень на підставі розрахунку-фактури №1245 від 22.04.2014 року про що було складено страховий акт №16870/01 від 24.07.2014 року.

Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

У судовому засіданні встановлено, що 28.01.2014 року ПАТ «УСК «Грант-авто» отримало повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, що трапилось 26.01.2014 року.

На момент ДТП між ПАТ «УСК Грант-авто» та страхувальником ОСОБА_2 був укладений договір страхування транспортних засобів, поліс № АС/5343407.

Відповідно до договору страхування об'єктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Страховим випадком за Договором страхування вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків, яким серед інших є дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

17.04.2014 року позивач звернувся до ПАТ «УСК «Грант-авто» з заявою про страхову виплату.

Згідно страхового акту №000016870/01 від 24.07.2014 року сума страхового відшкодування позивачці складає 24019,37 гривень.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004 року страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.1. Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ст.4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Відповідно до ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її ) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування продовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, Закон №1961-ІУ містить вичерпний перелік випадків й підстав, коли шкода спричинена дорожньо-транспортної пригодою не відшкодовується, та у виплаті страхового відшкодування має бути відмовлено, і серед усіх вищезазначених випадків відсутній такий, як відсутність у водія забезпеченого транспортного засобу водійського посвідчення.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на втримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Закону на під час прострочення виплати страхового відшкодування страховик повинен сплачувати за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, початок дії (для розрахунку пені) - 17 липня 2014 р. Виплату страхового відшкодування було здійснено 24 вересня 2014 року. Тобто, з 17 липня 2014 р. по 24 вересня 2014 р. прострочення виплати страхового відшкодування склало 68 днів. Облікова ставка НБУ на 17 липня 2014 р. становила 12,50 %. Подвійна ставка, відповідно, становить 12,5% х 2 = 25 % Таким чином, сума пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування складає 24019, 37 грн. - 100 х 12.50% х 2* 365 днів х 68 днів = 1118,71 грн

Окрім цього, необхідно зазначити, що згідно ч.І ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, та вважає можливим стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 суму пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 1118,71 грн.

Суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає, що необхідно стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивачки суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

В частині стягнення відшкодування ущербу у розмірі 1453,01 гривень необхідно відмовити, оскільки рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24 019,37 грн. було прийнято Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», на підставі рахунку-фактури № 1245 від 22.04.2014 року, про що було складено страховий акт № 1687/01 від 24.07.2014 року. Позивачкою не представлені до суду переконливих пояснень щодо того, яким чином був складений інший рахунок-фактура від тієї самої дати, з більшим обсягом виконаних робіт та більшою сумою рахунку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», про стягнення матеріальної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 суму пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 1118,71 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Коваленко О. Б.