АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

16 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненковій Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за участю третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк») і ОСОБА_3 укладений кредитний договір 2008-034-М, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 22500 доларів США зі строком повернення до 11 квітня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань, взятих за вказаним кредитним договором, ЗАТ КБ «ПриватБанк» того ж самого дня уклало з ним договір поруки № 2008-034/2-М. В 2009 році відповідач скористався правом повернення кредиту достроково, звернувшись до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, Зазначає, що на теперішній час вищезазначений договір поруки є припиненим, оскільки у 2009 році відповідач реалізував своє право на односторонню зміну строку виконання основного зобов`язання, а відтак строк дії договору поруки почав свій перебіг з моменту звернення відповідача до суду у 2009 році. Однак, вимога про сплату суми боргу позивачу, як поручителю, була направлена лише 30 липня 2014 року, а до того часу жодні вимоги він не отримував, чим змінив дату виконання основного зобов»язання.

30 липня 2014 року банк надіслав ОСОБА_2 письмове повідомлення-вимогу про повернення суми за кредитним договором.

Посилаючись на те, що банк не заявляв своїх вимог ньому як поручителю в межах шестимісячного строку від нової дати виконання основного зобов»язання, ОСОБА_2 просив визнати поруку припиненою з підстав, які встановлені частиною четвертою ст. 559 ЦК України, а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені (а.с.90-94).

Поруку встановлену договором поруки № 2008-034/2-М від 11 квітня 2008 року укладену між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 - визнано припиненою.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладений кредитний договір 2008-034-М, згідно з яким банк надав кредит у розмірі 22500 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався належним чином використовувати й повернути кредит, сплатити проценти, а також інші платежі в порядку, на умовах та у строки, визначені цим кредитним договором. Строк погашення кредиту не пізніше 11 квітня 2014 року (п. 1.3 договору).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладений договір поруки №2008-034/2-М, за умовами якого останній поручається солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання боржником усіх його зобов»язань за кредитним договором. Аналогічний договір поруки № 2008-034/1-М був укладений з ОСОБА_4 (а.с. 15).

Відповідно до п. 5 договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь обов'язку, передбаченого п. 1 цього договору (повернення кредиту та сплата за його користування процентів до 12 квітня 2014 року), кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних обов'язків. Пунктом 6 договору поруки визначено, що поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений у вимозі протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги.

30 липня 2014 року банк надіслав ОСОБА_2 письмове повідомлення-вимогу про повернення суми за кредитним договором.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Такі висновки є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Пунктом 2.3.9 основного договору встановлено право кредитора у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, тобто в односторонньому порядку змінювати строк виконання основного зобов»язання.

Я встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ПАТ УБ «ПриватБанк» 26 травня 2009 року звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2008 року.

Таким чином, банк відповідно до положень ст.1050 ЦК України та пункту 2.3.9 основного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання, й був зобов»язаний пред»явити вимогу до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним зверненням до суду 26 травня 2009 року з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається як на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні..

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова