АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-261 Головуючий у 1-й інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Суд розірвав договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 5 березня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу АР Крим ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №138.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.47-49).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача - ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника позивача - ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

5 березня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу АР Крим ОСОБА_8, та зареєстрований в реєстрі за № 138.

За умовами цього Договору позивач продав, а відповідач купила земельну ділянку площею 0,1500 га., що за адресою : АР Крим, АДРЕСА_1, кадастровий номер :05:001:0071, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруджень (далі - земельна ділянка).

Вказана земельна ділянка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №574922, виданого 7 лютого 2007 року.

Згідно п.2.1. вказаного договору продаж земельної ділянки проводився на суму 306 600 грн.

За умовами цього договору сторони домовилися, що до підписання договору відповідач сплачує позивачу готівкою 50 000 грн., а остаточний розрахунок в сумі 256 600 грн. ОСОБА_4 повинна здійснити готівкою до 5 квітня 2009 року.

Сторони домовились, що указаний договір набирає законної сили після повного розрахунку, на підтвердження якого позивач повинен надати заяву про повний розрахунок, яка буде вважатись невід'ємною частиною договору та справжність підпису продавця на якій засвідчується нотаріально.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на те, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання і ці порушення визнані судом істотними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно не застосована позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем до ухвалення рішення, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до змісту укладеного між сторонами 5 березня 2009 року договору купівлі-продажу земельної ділянки убачається, що договір набирає законної сили після повного розрахунку, на підтвердження якого продавець надає заяву про повний розрахунок, яка є невід'ємною частиною цього договору, та справжність підпису на якій має бути засвідчено нотаріально (п. 2.1. Договору). Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, після проведення повного розрахунку згідно п. 2.1. цього договору, є підставою для видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку виникає у покупця після одержання Державного акта на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації.

За правилом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 відповідно до умов договору сплатила позивачу 256 600 грн., відповідачем районному суду не надано. До апеляційної скарги такі докази також не приєднані.

Оскільки у даному випадку проведеного належним чином виконання зобов'язання за сторони ОСОБА_4 не відбулося, зобов'язання сторін - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 5 березня 2009 року. на момент пред'явлення позову - жовтень 2014 року, не припинив свою дію, а тому може бути розірваний на вимогу однієї із сторін.

Таким чином у даному випадку до вимоги про розірвання договору не може бути застосована позовна давність.

В рамках даної справи ОСОБА_5 вимога про стягнення з ОСОБА_4 256 600 грн., саме за якою перебіг позовної давності починається з 5 квітня 2009 року, не заявлена.

Посилання представника відповідача у цій частині на роз'яснення п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства України" є недоречними, оскільки в даному випадку вимоги про захист права власності позивачем не заявлені, позов ґрунтується на зобов'язальному праві.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко