АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/849/15 Головуючий 1 інстанції -Каращук Т.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської

області у складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Карімової Л.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" (далі по тексту - Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 6212 грн. 33 копійки та про відшкодування судових витрат.

На обґрунтування позову послався на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 06.04.2006р. ОСОБА_3 06.04.2006р. отримала від Банку кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0%. При укладенні цього договору відповідач підтвердив свою поінформованість та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг і з Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Відповідач порушив свої обов'язки за договором кредиту, внаслідок чого станом на 30.06.2014 року має заборгованість, яка за відрахування вже стягнутої на підставі судового наказу суми складає 6212,33 грн., у тому числі 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) і 272,02 грн. штрафу (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини та відповідно до ч. 1 ст. 634, ст. 1054 ЦК України, п.п. 6.5, 8.6, Умов та правил надання банківських послуг, п. 5.5.1, 5.6 Правил користування платіжною карткою позивач просив задовольнити його заяву.

Відповідач, який діяла в особі свого представника, позов не визнала і просила застосувати наслідки спливу загальної позовної давності.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року у позові було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Банк в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному розмірі та стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на неналежну оцінку наявних у справі доказів, порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи, що судом першої інстанції належним чином не досліджений розрахунок заборгованості та докази, що містяться в матеріалах справи, суд не взяв до уваги, що позичальник у квітні 2013 році частково сплачував кредитну заборгованість, внаслідок чого відбулося переривання строку позовної давності.

У своїх запереченнях проти скарги відповідач вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи скарги такими, що підлягають відхиленню, оскільки з 31 липня 2014 року з іншого її карткового рахунку Банком автоматично списуються гроші для погашення простроченої заборгованості по картковому рахунку, стосовно якого був укладений договір кредиту, що не є добровільною оплатою кредиту і тому не перериває сплив строку позовної давності виконання умов договору, який закінчив свою дію 06.04.2007 року і апелянт не надав доказів на підтвердження продовження дії цієї картки.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Судом встановлено, що 06.04.2006 року ІІАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали договір № б/н. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно пункту 9.12 Умов і Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він продовжується на такий самий термін. Представник Банку надав інформацію про картку № НОМЕР_1, згідно до якої строк її дії до квітня 2013 року.

За пунктом 8.6. Умов і Правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 130 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованість за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 30.06.2014 року складає 6212,33 грн., що складається із заборгованості: процентів за кредитом в сумі 5440,31 грн. і штрафу - фіксована частина 500 грн., та його процентна складова в сумі 272,02 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність, про застосування якої заявила відповідач, вже спливла на день звернення Банку до суду.

Стаття 264 ЦК України передбачає переривання перебігу позовної давності в наступних випадках і з такими наслідками:

1. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

2. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд всупереч вимог ст. 213 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення, не з'ясував, що відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 23.04.2013 року і 29.04.2013 року ОСОБА_3 погасила заборгованість на суму, відповідно, 19,76 і 276,79 грн. (а.с. 106). При цьому на той день автоматичне списання грошових коштів для погашення простроченої заборгованості з іншого карткового рахунку № НОМЕР_2, про що заявила відповідач у своїх запереченнях проти скарги (а.с. 97), було неможливо, оскільки згідно до наданої Банком інформації про вказану карту, вона була відкрита для відповідача пізніше, з 26.10.2013 року. При таких обставинах слід визнати, що відповідач добровільно у квітні погасила частину заборгованості по картковому рахунку № № НОМЕР_1, строк дії якого відповідно до наданої Банком інформації про картку/рахунок - по 04 квітня 2013 року включно, що відповідно до наведеної норми ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, після чого її перебіг починається заново і час, що минув до цього, до нового строку не зараховується, - і тому порушене відповідачем і передбачене ст. 1054 ЦК України право Банку на отримання процентів за наданим кредитом підлягає захисту.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що як пояснила представник позивача під час апеляційного розгляду справи і що підтверджується наданою до суду заявою Банку про видачу судового наказу від 12.01.2009 року, судовим наказом Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 лютого 2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 06.04.2006р. в сумі 3543,56 грн., - вказаним судовим наказом було стягнуто наявну на той час заборгованість за кредитом 3543,56 грн. = 1589,88 грн. + 1546,84 грн. відсотків, а також + штраф 250 грн. фіксована частина і 156,84 грн. - у розмірі 5% відсотків від суми заборгованості (а.с. 7). Таким чином, залишок не стягнутої за судовим наказом заборгованості по відсотках, 7393,99 грн. - 1546,84 грн. = 5847,15 грн., який був заявлений у позові по цій справі і розглянутий судом першої інстанції, підлягає стягненню з відповідача. Оскільки судовим наказом від 07 лютого 2009 року вже було стягнуто штраф, то заявлена до стягнення по цій справі сума штрафу є подвійним стягненням за одне порушення, внаслідок чого не підлягає стягненню, тому у задоволенні позову в цій частині - необхідно відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції неповністю з?ясував обставини, пов'язані з перериванням перебігу позовної давності, внаслідок чого не застосував норми ст.ст. 264, 1054 ЦК України, що спричинило до помилкового застосування з ч. 1 ст. 257 ЦК України, то з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення на підставі ст. 1054 ЦК України позову частково, на суму 7393,99 - 1546,84 = 5847,15 грн., в іншій частині у задоволенні позову необхідно відмовити, за недоведеністю. Вказаний розмір вказаної заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом підтверджується уточненням до наявного у справі розрахунку (а.с. 8-10), наданим представником Банку під час апеляційного розгляду справи, і який узгоджується із вищевказаними даними про суму стягнення заборгованості на підставі судового наказу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» 5847,15 грн. заборгованості за договором, а також - 243,60 грн. сплаченого по справі судового збору.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: