У Х В А Л А
Іменем України

03 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого - Власова С.0.,
суддів Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,
при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачки- ОСОБА_2 та її представника- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачева на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 вересня 2014 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачева Міністерства оборони України до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном та виселення з приміщення гуртожитку, -

В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2013 року Квартирно експлуатаційний відділ м. Мукачеве МО України (далі - КЕВ м. Мукачеве ) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначав, що у нього на балансі і обліку знаходиться гуртожиток для проживання військовослужбовців та членів їх сімей, які не забезпечені окремою житловою площею за адресою: АДРЕСА_1 . В кімнаті №5 вказаного гуртожитку проживає ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 , в яку вона заселилася разом з своїм чоловіком, військовослужбовцем - ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу, ОСОБА_5 перевівся до іншої військової частини та з гуртожитку виїхав, кімнату при цьому належним чином не здав. У зв`язку з цим позивач вважає, що ОСОБА_2 та її неповнолітній син на даний час втратили право на проживання у вказаному гуртожитку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2 та зобов`язати їх звільнити вказану житлову площу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, КЕВ м.Мукачево подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи. При цьому вказує, що при оформленні документів на отримання ордеру на кімнату для тимчасового проживання у гуртожитку ЗС України, відповідачем було оформлено та власноручно підписано зобов`язання про звільнення службового приміщення в разі переводу по службі, звільнення із військової служби. Свої зобов`язання ОСОБА_2 не виконала, що не було враховано судом першої інстанції. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнали, просили суд її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та її представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом зі своїм сином ОСОБА_4 (2002 р.н.) у кімнаті №5 гуртожитку на території військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі та обліку квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Міністерства оборони України (а.с.13, 22).

У вказане житлове приміщення ОСОБА_2 вселилася разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 на підставі ордеру №668 від 27.10.1998 року (а.с.14).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.09.2010 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 дійсно розірвано. (а. с. 40-41).

ОСОБА_5 перевівся до нового місця служби, ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_4 (2002 р.н.) залишилася проживати у кімнаті АДРЕСА_3 (а.с.13).

Статтею 124 ЖК України встановлено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового житлового приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого житлового приміщення.

Разом з тим, відповідно до ст.125 ч.7 ЖК України, без надання іншого житлового приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Матеріали справи не містять доказів отримання житла чоловіком відповідачки по новому місцю військової служби. Також в матеріалах справи немає даних коли виник обов`язок ОСОБА_5 звільнити вказаний позивачем гуртожиток.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 є одинокою особою, яка проживає разом з неповнолітньої дитиною, вона не може бути виселена з службового приміщення, незалежно від факту розірвання нею шлюбу з військовослужбовцем і переводу останнього на інше місце служби.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307 , 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачева відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :