Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015Справа №607/3676/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Жара М.Т.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки ОСОБА_4, яка померла 22 серпня 2013 року, у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка становила 1/4.

В обґрунтування вимог вказує, що його матері ОСОБА_4 належала на праві спільної сумісної власності 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19/33. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Звернувшись у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі отримав відмову, у звязку із тим, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позов визнали та не заперечили проти його задоволення.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 454800 від 21.08.1971 року, виданим міським бюро ЗАГС м. Тернопіль, про що зроблено відповідний запис за № 1554.

З свідоцтва про право власності на житло від 14.08.1996 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 12.08.1996 р. № 15283 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації встановлено, що квартира № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19, належить за праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1, його брату ОСОБА_3 та їхнім батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_2

22 серпня 2013 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 160636 від 22.08.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1098.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно за законом, у тому числі, на належну їй 1/4 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Інші спадкоємці першої черги за законом чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 у встановленому законом порядку подали у нотконтору заяви про відмову від прийняття спадщини.

Постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за № 364/02-31 від 05 лютого 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19/33, у звязку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду.

В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі.

Відповідно до розяснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку не має.

Позивач звернувся у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Однак, йому було відмовлено у звязку з тим, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності не визначена.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19, становила 1/4.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 357, 1226 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що частка померлої 22 серпня 2013 року ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19, становила 1/4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_5