Справа № 362/1218/14 Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/1179/15 Доповідач у 2 інстанції Я.С. Мельник
Категорія 38 12.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Сліпченка О.І., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Саливонівської сільської ради Васильківського району Київської області, третя особа - Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, та на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,970 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов обґрунтований тим, що постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 18.12.2013 № 1365/02-31 та від 05.02.2014 року № 39 02/31 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку площею 2,970 га, що належали померлому ОСОБА_5, через відсутність правовстановлюючих документів на це майно, через що вона змушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на нього.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за нею права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував той факт, що згідно даних погосподарської книги обліку власником спірного будинку є померлий ОСОБА_5, що є підставою для визнання за ОСОБА_2 права власності на цей будинок у порядку спадкування за законом, через що суд, на її думку, неправомірно відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону рішення відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було доведено, що її чоловік ОСОБА_6 за життя набув право власності на спірний житловий будинок у порядку, встановленому законом, через що підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджує свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 25 серпня 2011 року (а. с. 22).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 13 грудня 2007 року, 05 жовтня 1975 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб (а. с. 23).

20.12.2011 року до Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 звернулась його дружина ОСОБА_2 (а.с.70)

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2013 року № 1365/02-31 та від 05 лютого 2014 року № 39 02/31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку площею 2,970 га, що належали померлому ОСОБА_5, через відсутність правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 20, 21).

Відповідно до записів у погосподарській книзі за 2011-2015 роки, на земельній ділянці у селі Саливонки по вул. Кільцевій значаться житловий будинок, будівлі та споруди, власником яких до дня смерті був ОСОБА_5 Загальна площа земельної ділянки - 0,30 га у тому числі 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 106-108).

Рішенням Саливонківської сільської ради народних депутатів с. Саливонки від 17 жовтня 1988 року, надано дозвіл ОСОБА_5 на перебудову житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 (а. с. 145).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, ОСОБА_5 є спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_8, що складається із земельної ділянки площею 2,970 га, що розташована по АДРЕСА_1, Васильківського району, Київської області (а. с. 27).

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства Юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) або квартира в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не провадилась,- довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих.

Отже, за змістом зазначеного вбачається, що у місцевостях, де інвентаризація житлових будинків не проводилась, правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на нерухоме майно, є довідка відповідної Ради народних депутатів про наявність запису про право власності у погосподарській книзі відповідної Ради народних депутатів.

Проте, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині визнання права власності на будинок, не взяв до уваги вищезазначені обставини.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за позивачкою на земельну ділянку, оскільки спірна земля належала померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог, а в іншій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: