АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/17428/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2683/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

25 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 080 доларів США 39 центів.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині відмови в задоволенні позовних вимог по стягненню повної суми пені та 3% річних з ОСОБА_3 ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та 3% річних в розмірі 74 443.35 грн та 1390 грн. 30 коп., вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтуванні своїх вимог на те, що між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 24 вересня 2007 року укладено кредитний договір № 46/АА-093.07.2, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу відновлювану кредитну лінію на загальну суму 10889,00 доларів США на купівлю автомобіля з терміном погашення до 24 вересня 2012 року та з процентами користування у розмірі 12,5 % річних. В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених кредитним договором, 24 вересня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно умов якого поручитель відповідає за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору № 46/АА-093.07.2 від 24 вересня 2007. У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань станом на 04 березня 2014 року заборгованість складає 8090,39 доларів США - по тілу кредиту та відсотках, 74 443,35 грн. - пеня, 3% річних. Враховуючи викладене просили суд стягнути зазначену суму з відповідачів.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 46/АА-093.07.2, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу відновлювану кредитну лінію на загальну суму 10889,00 доларів США на купівлю автомобіля з терміном погашення до 24 вересня 2012 року та з процентами користування у розмірі 12,5 % річних.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених кредитним договором, 24 вересня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно умов якого поручитель відповідає за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору № 46/АА-093.07.2 від 24 вересня 2007 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача станом на 8 листопада 2013 року загальна заборгованість ОСОБА_3 складає 8 080 доларів США 39 центів та 74443грн, з яких: 66341 грн 70 коп. - пеня, 8101 грн 65 коп. - 3% річних.

З кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язався повернути одержані кредити не пізніше 24 вересня 2012 року, проте Банком протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явлено вимоги до поручителя, ОСОБА_4.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 46/АА-093.07.2 від 24 вересня 2007 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії, що укладені між банком та позичальником.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4, суд першої інстанцій правильно виходив з того, що договір поруки в силу ст.. 559 ЦК України є припиненим.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 8080,39 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов'язання у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк щодо вимог по пені, а 3% річних не підлягають стягненню у зв'язку із тим, що грошове зобов'язання виражене в іноземній валюті.

Проте, з таким висновком суду повною мірою погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), тобто. пеня нараховується за останній рік до звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 28 лютого 2014 року, пеню нараховував з 8 листопада 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» в частині стягнення пені підлягає задоволенню частково, а саме - стягненню з ОСОБА_3 пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за період з 28 лютого 2013 року по 8 листопада 2013 року в розмірі 11236 грн. 29 коп., відповідно до розрахунку, наданого позивачем.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, який діяв до 24 вересня 2012 року. Даним договором передбачено сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 %.

З розрахунку, наданого ПАТ «Родовід Банк» вбачається, що позивачем нараховано 3% річних на суму простроченої заборгованості по кредиту з 11 жовтня 2007 року в розмірі 7939 грн. 13 коп., на суму прострочених процентів по кредиту з 11 жовтня 2007 року в розмірі 162 грн. 51 коп.

Однак, такий розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки в період дії кредитного договору, між сторонами діяла відсоткова ставка в розмірі 12,5% за користування кредитними коштами, тому нарахування на зазначену суму заборгованості 3% річних призведе до подвійного стягнення, що є недопустимим. Також не підлягає нарахуванню 3% річних на несвоєчасно сплачені відсотки.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України на заборгованість по кредиту, починаючи з 24 вересня 2012 року по 8 листопада 2013 року в розмірі 2180 грн. 35 коп., відповідно до розрахунку, наданого позивачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» щодо стягнення пені та 3% річних з ОСОБА_3 постановлене з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення пені та 3% річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення пені та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в розмірі 11236 грн. 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» 3% річних за заборгованість по кредиту в розмірі 2180 грн. 35 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді