У х в а л а

16 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Юровської Г.В., Касьяна О.П.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну позивача (стягувача) його правонаступником,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» звернулось до суду із заявою про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну позивача (стягувача) його правонаступником.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 4 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської 12 червня 2014 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року касаційну скаргу ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» відхилено, ухвали судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. ст. 512, 514, 515 ЦК України, ч. 1 ст. 37, ст. 378 ЦПК України, ч. 5 ст. 8 Закону України N 606-ХIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження».

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року в справі за заявою про зміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, судом касаційної інстанції ухвалу апеляційного суду скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14, справа має переглядатись за всіма доводами заяв, посиланнями на всі судові рішення щодо неоднакового застосування норм матеріального права, які додано до заяви про перегляд, незалежно від того, висловлена правова позиція щодо неправильності застосування норми матеріального права в судовому рішенні, ухваленому по суті, чи в ухвалі про передачу справи касаційним судом на новий розгляд.

Як убачається зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, при постановленні вказаної ухвали суд касаційної інстанції не висловлював правову позицію щодо правильності застосування норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви також постанову Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави п. 1 ч. 1 статті 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції, як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697- V.

Отже, постанова Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року не може бути предметом перегляду в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України (1618-15), і на неї не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України (1618-15).

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну позивача (стягувача) його правонаступником, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.М. Коротун

Г.В. Юровська

Л.М. Мазур

О.П. Касьян