У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду, завдану відповідачем внаслідок залиття квартири, в розмірі 5 096 грн та моральну шкоду у розмірі 3 тис. грн.

На обґрунтування позову зазначала, що 7 серпня 2013 року сталося залиття належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1, та вважала, що залиття сталося з вини відповідача, а тому саме він має відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 5 096 грн, моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено вини відповідача, а відповідач довів, що залиття сталося не з його вини, тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що залиття квартири позивача сталося із квартири, розташованої поверхом вище, а саме квартири АДРЕСА_3, співвласником якої є відповідач, і відповідачем не надано доказів на спростування цього факту; задовольняючи вимоги про стягнення майнової шкоди у розмірі 5 096 грн, суд виходив із висновку експертного будівельно-технічного дослідження, яким встановлено значне пошкодження майна позивача, що, у свою чергу, призвело до завдання моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Судами установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_6 в рівних частинах та розташована на 8-му поверсі будинку. Відповідач ОСОБА_4 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, яка розташована на 9-му поверсі будинку, та зареєстрована в ній.

Дефектним актом від 13 вересня 2013 року встановлено, що 7 серпня 2013 року трапилось залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_3 з невідомої причини, внаслідок чого мешканцям квартири АДРЕСА_1 нанесені збитки.

Відповідно до акта, складеного 12 серпня 2013 року аварійною службою, перевірено та встановлено, що у квартирі АДРЕСА_4 не виявлено в межах сантехнічного обладнання вологих плям, все сухо, у квартирі АДРЕСА_3 - підлога залита гарячою водою, плавають доріжки, у квартирі сильна пара, мокрий лінолеум. Причину залиття комісією не виявлено, однак зазначено припущення, що залиття трапилось через відкриття по кухонному стояку вентиля гарячого водопостачання під час проведення планових ремонтних робіт, у процесі яких 7 серпня 2013 року з 10 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. гаряче водопостачання було відключено.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що доказів на спростування зазначених у вказаному акті причин залиття, суду не надано, а також ОСОБА_4 не заперечувала факту залиття квартири АДРЕСА_1.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що залиття квартири позивача сталося із квартири, розташованої поверхом вище, співвласником якої є відповідач, і відповідачем не надано доказів на спростування цього факту.

Таким чином, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта