АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- ГаращенкаД.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2014 року в цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка Максима Романовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2014 року задоволено подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка Максима Романовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до врегулювання договірних зобов'язань по виконанню рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року по цивільній справі №753/19442/13 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 заборгованої суми 360 000 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що чинним законодавством України встановлено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України лише за умови доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Проте, матеріали подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві не містять жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року. Крім того, судом 1-ї інстанції розглянуто подання без участі державного виконавця, що є порушенням вимог ст.3771 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко МаксимРоманович в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики в розмірі 360 000 грн.

На підставі вказаного рішення суду 25.04.2014 року Дарницьким районним судом міста Києва було видано виконавчий лист за №753/19442/13.

29 квітня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко Максимом Романовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №43148527) та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення до 06.05.2014 року.

Цього ж дня, 29 квітня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко Максимом Романовичем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_3 в межах суми боргу та оголошено заборону на його відчуження (ВП №43148527).

Під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко Максимом Романовичем було направлено запит до Управління державної автомобільної інспекції в місті Києві.

Від Управління державної автомобільної інспекції в місті Києві на адресу Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві надійшов лист, з якого вбачається, що за ОСОБА_3 на праві власності зареєстровано автомобіль марки Toyota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1.

Також, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко МаксимомРомановичем було отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

22 травня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, проте ОСОБА_3 розшукано не було, двері ніхто не відкрив, зі слів сусідів боржник за даною адресою не проживає.

16 липня 2014 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко Максим Романович звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Своє подання мотивував тим, що ОСОБА_3 рішення суду не виконано, на виклики державного виконавця не з'являється, що є ухиленням від погашення існуючої заборгованості.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка Максима Романовича про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд 1-ї інстанції виходив з того, що подання держаного виконавця ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а надані до подання документи свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

З таким висновком суд 1-ї інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам матеріального права, виходячи з наступного.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з поданням, державний виконавець надав суду виконавчий лист №753/19442/13 від 25.04.2014 року; постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №43148527); постанову про накладення арешту на майно та заборону його відчуження (ВП №43148527); лист Управління державної автомобільної інспекції в місті Києві; інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та акт державного виконавця.

Поряд з цим, державним виконавцем до подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань, а саме: щодо не надання ним у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; про неявку за викликом державного виконавця; неповідомлення державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Досліджений судом акт держаного виконавці від 22.травня 2014 року не може свідчити про ухилення ОСОБА_3 від виконання ним зобов'язань, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, матеріали справи не містять. З наявної в матеріалах справи ксерокопії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що в період з 05.11.2013 року по 14.01.2015 року останній проживав за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, з матеріалів подання не вбачається, що боржник взагалі повідомлений про перебування на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві виконавчого листа за №753/19442/13 від 25.04.2014 року, оскільки відсутні відомості про направлення йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №43148527).

Проте, постановляючи ухвалу від 21 липня 2014 року, суд 1-ї інстанції вказаних обставин справи та норм закону не врахував, не повно з'ясував всі обставини справи, а тому прийшов до необґрунтованого висновку про наявність правових підстав про задоволення подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка Максима Романовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення поданння по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2014 року про задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка Максима Романовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка Максима Романовича.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Відмовити головному державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко Максиму Романовичу в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: