Ухвала іменем україни
11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» до ОСОБА_6 про зобов'язання знести самовільно зведені споруди та будівлі на земельній ділянці, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Державне підприємство «Жовтневе лісове господарство» (далі - ДП «Жовтневе лісове господарство») звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило зобов'язати відповідача повернути та привести у належний стан земельну лісову ділянку, розташовану у кварталі 51 виділ 10 Люботинського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство», шляхом знесення самовільно зведених споруд та будівель, посилаючись на те, що ДП «Жовтневе лісове господарство» є постійним користувачем земельними лісовими ділянками Люботинського лісництва на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. У кварталі 51 виділ 10 Люботинського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство» розташований будинок-кордон № 8 з прибудовами, який знаходиться на балансі позивача. Під час перевірки території кварталу 51 виділу 10 Люботинського лісництва «Жовтневе лісове господарство» співробітниками лісової охорони виявлений факт самовільного зведення будівель: кухні загальною площею 0,0022 га; душу площею 0,0004 га; туалету площею 0,0002 га; прибудови до будинку орієнтовною площею 10 кв. м. Вказані споруди на балансі позивача не перебувають та не внесені до технічного паспорта вищевказаного домоволодіння. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2013 року № 000058 щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 63 КУпАП.

03 квітня 2013 року винесена постанова про накладення на відповідача адміністративного стягнення за ст. 63 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. Станом на 31 серпня 2013 року припис про усунення порушень лісового законодавства відповідачем не виконаний, кухня та прибудова до будинку за адресою: АДРЕСА_2, не демонтовані.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, зобов'язано ОСОБА_6 повернути та привести у належний стан, шляхом знесення самовільно зведених споруд та будівель, земельну лісову ділянку, розташовану у кварталі 51, виділ 10 Люботинського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство».

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із недоведеності позовних вимог, зокрема позивач не довів суду, що ДП «Жовтневе лісове господарство» є власником чи користувачем земельної ділянки, а також що самочинно збудовані споруди знаходяться саме на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення, яким позов задоволено, виходив із того, що відповідач самовільно, без відповідних дозвільних документів збудував на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство» на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, будівлі та споруди, які в силу ст. 212 ЗК України та ст. 376 ЦК України підлягають знесенню із приведенням земельної ділянки у попередній стан.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до положень п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно з довідкою ДП «Жовтневе лісове господарство» на балансі Люботинським лісництва перебуває будинок-кордон з побудовами № 8 квартал 51 (а. с. 13).

Відповідно до домової книги та виписки з неї про склад сім'ї та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2, з 1973 року там зареєстрований та проживає ОСОБА_6 (а. с. 7, 43).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на земельній лісовій ділянці, що перебуває у постійному користуванні позивача, самовільно, без відповідних дозвільних документів, побудував літню кухню та прибудову до будинку.

Згідно з приписом про усунення порушень лісового законодавства від 03 квітня 2013 року ОСОБА_6 на підставі ст. 91 Лісового кодексу України було запропоновано до 03 травня 2013 року усунути порушення лісового законодавства шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, демонтувати кухню та прибудови до будинку (а. с.17). Пізніше термін було продовжено до 27 червня 2013 року (а. с. 18).

ОСОБА_6 вимоги припису не виконав, земельну ділянку у попередній стан, шляхом знесення самовільно збудованих літньої кухні та прибудову до будинку, не привів.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності і право постійного користування на земельну ділянку виникає після отримання його власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право постійного користування земельною ділянкою, і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі і отримання документів, що посвідчує право на неї, забороняється.

Положеннями ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту або з істотним порушенням будівельних норм і правил. При цьому, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самовільне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає зносу особою, яка здійснила (здійснює) самовільне будівництво, або за її рахунок.

Стаття 212 Земельного кодексу України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Таким чином, апеляційний суд, встановивши, що відповідач у порушення вказаної норми Земельного кодексу України без оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку і дозвільних документів на будівництво побудував літню кухню та прибудову до будинку, що перебуває на балансі позивача, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вище зазначені самочинні споруди підлягають знесенню із приведенням земельної ділянки у попередній стан.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька О.В. Кафідова І.М. Фаловська Г.В. Юровська