Провадження №2/0202/172/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

за участю секретаря Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1, треті особи Комунальне підприємство « Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради», Дніпропетровська міська рада, ОСОБА_2 про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння ,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс», ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу , дарування та визнання державної власності. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та визначені сторони по справі ( т.1 а.с. 86-89). В обґрунтування своїх вимог в уточненій позовній заяві про визнання права державної власності позивач посилався на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року у справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення ФДМУ задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року №114 в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд цих гуртожитків; визнано недійсним ОСОБА_4 оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного БМТ Дніпроважбуд, затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, №3 по вул. Б. Хмельницького, 14, №4 по вул. Б. Хмельницького,10; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на вказані гуртожитки: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького,10; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ Дніпроважбуд вказані гуртожитки. В іншій частині позову відмовлено у звязку з тим, що решта приміщень вже не є власністю ВАТ БМФ Дніпроважбуд і на час розгляду справи частина майна знаходиться у третіх осіб, а саме: підвальне приміщення,1,3 поверхи гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького,10, яким воно відчужене. Виходячи з встановлених у цьому судовому рішенні обставин недійсності правових підстав набуття ВАТ БМФ Дніпроважбуд права власності на вказані гуртожитки та того, що це майно підлягає поверненню у власність держави, а також у звязку з тим, що частина житлового фонду гуртожитків, була відчужена третім особам, зокрема, ОСОБА_2 , який подарував його ОСОБА_1 нерухоме майно частину приміщення №102 будівлі гуртожитку №4 літ.А-5, а саме поз.3,5,5а,8,8а, загальною площею 51,5 кв.м., на І поверсі поз.І, ІІ, VІ, ганок а-2, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького,10, що на час такого відчуження було заборонено законом, позивач просив суд визнати право власності за державою в особі регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області на нерухоме майно частину приміщення №102 будівлі гуртожитку №4 літ.А-5, а саме поз.3,5,5а,8,8а, загальною площею 51,5 кв.м., на І поверсі поз.І, ІІ, VІ, ганок а-2, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького,10; повернути частину приміщення №102 будівлі гуртожитку №4 розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького,10, а саме: поз.3,5,5а,8,8а, загальною площею 51,5 кв.м., на І поверсі поз.І, ІІ, VІ, ганок а-2, державі в особі регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області ( вул. Комсомольська,58, м. Дніпропетровськ, ); витребувати частину приміщення №102 будівлі гуртожитку №4 розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Богдана Хмельницького,10 , а саме: поз.3,5,5а,8,8а, загальною площею 51,5 кв.м., на І поверсі поз.І, ІІ, VІ, ганок а-2, із чужого незаконного володіння на користь держави в особі регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області ( вул. Комсомольська,58, м. Дніпропетровськ, ) шляхом зобовязання ОСОБА_1 повернути ВАТ БМФ « Дніпроважбуд» державне нерухоме майно.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2015 року провадження у даній справі закрито в частині предявлених позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» на підставі п.7 ч.1 ст. 206 ЦПК України.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав.

Представник позивача - регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області позов підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав, наголошуючи на тому, що спірне майно вибуло із власності держави поза волею власника.

Представники відповідача позов не визнали у повному обсязі заперечуючи тим, що спірне приміщення гуртожитку увійшло до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд відповідно до діючого на час проведення корпоратизації законодавства і право власності на це майно було зареєстроване в КП ДМБТІ за ОСОБА_1 та вона набула право власності у встановленому законом порядку за договором дарування від 15 березня 2010 року, який нотаріально посвідчений і на час набуття нею права власності ніяких спорів стосовно цього майна не було. Також вказали, що вважати гуртожитки такими, що вибули із власності держави поза волею власника немає підстав, оскільки в комісії по приватизації був представник регіонального ФДМУ, а ОСОБА_1 є добросовісним набувачем.

Представники третіх осіб Комунального підприємства «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради», Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, представників відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши доводи позивача в межах заявлених вимог, не вбачає законних підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що станом на 20 квітня 2010 року право власності на нежитлові приміщення в будівлі гуртожитку літ. А-5 на І поверсі прим. №102 поз,3,5,5а,8,8а площею 51,5 кв.м., у загальному користуванні: поз.І,ІІ,VI. ганок а2 , загальна площа 51,5 кв.м., зареєстроване з 15 березня 2010 року за ОСОБА_1 на підставі договору дарування (ВМР №003374 реєстр №332, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( т.2 а.с.65).

Передумовою укладення цього договору стала низка правочинів.

Так, 04 грудня 2003 року відповідно до договору купівлі-продажу частини гуртожитку №4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №3960, Відкрите акціонерне товариство будівельно монтажна фірма «Дніпроважбуд» продала, а ОСОБА_3 купила будівлю гуртожитку №4, що знаходиться в м. Дніпропетровськ по вул. Б. Хмельницького 10. За заявою власника, відповідно до ОСОБА_5 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 листопада 2003 року за №1993128, реєстраційний номер 3071822, відчужується літ.А-5 і на поверсі приміщення 102 поз.1-42, ІІІ загальною площею 611,4 кв.м., а1, а4, а14,а12,а10; в загальному користуванні : а2,а3 ганки; на І поверсі І тамбур, ІІ сходи, ІV тамбур, V сходи. Будівля гуртожитку №4 належить ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» на підставі Наказу №12/62- від 01 січня 1998 року Регіонального відділення фонду Держмайна України по Дніпропетровській області та Наказу Дніпропетровської обласної державної адміністрації Управління майном області від 10 вересня 1999 року за №2-В та зареєстровано в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2003 року за №1749286, реєстраційний номер 3071722 (т.1 а.с.33).

Відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 285 ОСОБА_3 продала, а Товариство з обмеженою відповідальністю « Хімекс» купило частину будівлі гуртожитку №4, що знаходиться за адресою в м. Дніпропетровську, вул. Богдана Хмельницького, будинок 10. Відчужується в будинку літ.А-5 на першому поверсі приміщення 102 поз.1-42, ІІІ загальною площею 611,4 кв.м.; ганки а1, а4, а10, а12, а14 ; в загальному користуванні: ганки а2, а3; на І-ому поверсі тамбур І, сходи ІІ, тамбур ІV сходи V. Ці нежитлові приміщення належать продавцю на підставі договору купівлі-продажу частини гуртожитку №4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 04 грудня 2003 року за реєстром №39601, та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09 грудня 2003 року за реєстраційним № 4170847 (т.1 а.с.34).

Згідно до Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 2035, ТОВ « Хімекс» продало, а гр. ОСОБА_2 купив нежитлові приміщення, що розташовані в м. Дніпропетровську по вул. Б. Хмельницького, буд.10, які складаються з: в будівлі гуртожитку літ. А-5 на І поверсі частини приміщення 102 поз.3,5,5а,8а площею 51,5 кв.м. в загальному користуванні поз. І,ІІ, VІ, ганок а2 . Загальна площа відчужуваного майна складає 53,7 кв.м. ( т.1 а.с.35).

Відповідно до Наказу виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 114 від 27.01.1195 року на виконання Указу Президента України від 15 червня 1993 року № 210 «Про корпоратизацію підприємств» та « Положення про порядок корпоратизації підприємств», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 року № 508 на базі БудівельноМонтажного тресту «Дніпроважбуд» створено Відкрите акціонерне товариство Будівельно-Монтажну фірму «Дніпроважбуд» ( т.2 а.с. 26).

На виконання Указу Президента України від 19.02.1994 року № 56/94 «Про єдину систему органів приватизації в Україні» та Наказу Фонду Державного майна України від 23.09.1994 року за № 664, яким Регіональне відділення ФДМУ, задля забезпечення єдиного методичного підходу до процесів роздержавлення, було обєднано з Фондом комунального майна відповідних обласних рад, Фонд Державного майна України як правонаступник первісного засновника ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» з боку держави відповідно до Указу Президента України від 27.01.1995 року склав акт прийому-передачі документів ВАТ «Дніпроважбуд» від імені державного органу приватизації щодо отримання повного пакету установчих документів ВАТ «Дніпроважбуд» (т.2 а.с. 27).

Відповідно до Наказу РВ ФДМУ по Дніпропетровській області № 12/02-ПАОК від 14.06.1996 року, прийнято рішення про приватизацію ВАТ «Будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» шляхом продажу акцій (т.2 а.с. 29).

Відповідно до Наказу РВ ФДМУ по Дніпропетровській області № 12/62-ЗВП від 01.10.1998 року, прийнято рішення про завершення приватизації ВАТ «Будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» ( т.2 а.с. 32).

Таким чином, право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за першим набувачем ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» на підставі Наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області за №12/62-3ВП від 01.10.1998 року та Переліку нерухомого майна, що передано у власність, підтверджено Наказом Управління майном області Дніпропетровської обласної Державної адміністрації №2-В від 10.09.1999 року.

Статтею 4 ЖК УРСР встановлено, що до складу житлового фонду входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, а жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі, становлять державний житловий фонд.

Статтями 127 - 131 ЖК УРСР та п. 3 примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки. Враховуючи, що такі житлові будинки належали підприємствам на праві повного господарського відання, то їх слід відносити до об'єктів державного житлового фонду.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України №2163-XІІ від 04.03.1992 «Про приватизацію державного майна» (в редакції від 15.02.1995, що діяла на момент приватизації спірного гуртожитку) дія цього Закону не поширюється на приватизацію обєктів державного земельного та житлового фондів, а також обєктів соціально-культурного призначення, що фінансуються із державного бюджету, в тому числі обєктів сфери охорони здоровя, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються; зміну організаційно-правових форм власності колгоспів, підприємств споживчої кооперації. При цьому, спеціальним Законом, які регулюють приватизацію державного житлового фонду є Закон України від 19.06.1992 №2482-ХП «Про приватизацію державного житлового фонду» статтею 1 якого визначено, що державний житловий фонд це житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

З огляду на викладене, гуртожитки як обєкти державного житлового фонду не підлягають приватизації.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, задоволено частково позов регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ БМФ Дніпроважбуд, треті особи ОСОБА_8, ТОВ Торгівельно-офісного центру Інсток, ТОВ Трейд технолоджи інвестмент, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання актів недійсними та визнання права власності:

визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.1995 №114 в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано недійсним ОСОБА_4 оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд, затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано право власності за державою, в особі Регіонального відділення Фонду держмайна по Дніпропетровській області на гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького, 10, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14;

вилучено з незаконного володіння ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького, 10, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку (додаткового) нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, затвердженого розпорядженням Облдержадміністрації від 05.08.1999 №372-р в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: № 7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, виданим ВАТ БМФ Дніпроважбуд згідно наказу Облдержадміністрації від 10.09.1999 №2-В Про надання переліку нерухомого майна в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ Дніпроважбуд гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10 на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України; вирішено питання про розподіл судових витрат; в іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_1 не була стороною по справі при розгляді вищевказаної цивільної справи.

Однак у звязку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді господарським судом справи №40/287, а саме: Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області, ВАТ БМФ Дніпроважбуд і стосовно яких господарським судом встановлені обставини з правомірності набуття права власності на спірний у даній справі гуртожиток (корпоратизації та приватизації), це рішення суду має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, засновник ВАТ БМФ Дніпроважбуд, включивши до статутного фонду створеного в процесі корпоратизації підприємства спірні гуртожитки, не врахував положень чинного на той момент законодавства…На момент створення ВАТ БМФ Дніпроважбуд та затвердження акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд виконкомом Дніпропетровської обласної ради народних депутатів не дотримано вимог п.42 Методики оцінки обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1993 №717, та п.39 Методики оцінки обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.1995 №36 щодо зміни акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту Дніпроважбуд, а саме: п.16 вартість майна, яке підлягає приватизації, та п.17 розмір статутного фонду акціонерного товариства, що призвело до безпідставного збільшення вартості статутного фонду акціонерного товариства на вартість спірних гуртожитків .

Також встановлено, що …Дніпропетровською обласною державною адміністрацією вчинено дії з корпоратизації ВАТ БМФ Дніпроважбуд без урахування спеціальних норм Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, а відтак, такі дії судом вважаються неправомірними ... .

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що спірний гуртожиток №4 по вул. Б. Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд.

При цьому, регіональне відділення ФДМУ, яке відповідно до Закону України №2163-ХІІ від 04.03.1992 Про приватизацію державного майна та Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №412, що здійснює державну політику у сфері приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності, здійснює повноваження власника державного майна у процесі приватизації, а також захист майнових прав держави на території України та за її кордоном, відповідно, здійснювало лише продаж акцій ВАТ БМФ Дніпроважбуд, створеного в процесі корпоратизації Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, що вбачається з наказу регіонального відділення ФДМУ від 01 жовтня 12/62 Про завершення приватизації ВАТ БМФ Дніпроважбуд доручено ВАТ БМФ Дніпроважбуд здійснити видачу акцій (сертифікатів) покупцям .

Одночасно постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року встановлено, що …матеріали справи не містять доказів того, що позивач (регіональне відділення ФДМУ) брав участь у створенні статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд та затверджував ОСОБА_4 оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства та доказів, що засновником було надано позивачеві (регіональному відділенню ФДМУ) інвентаризаційні описи, що підтверджують включення відповідних обєктів до статутного фонду ВАТ БМФ Дніпроважбуд. Отже, дані обставини у своїй сукупності свідчать про необізнаність позивача щодо включення до статутного фонду вказаного підприємства спірних гуртожитків….

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень ст. 388 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно технічного паспорту на громадський будинок літ. А- будівля гуртожитку на І поверсі частина нежитлових приміщень №102 вул. Б. Хмельницького,10, власником якого є ОСОБА_1, виготовленого 03.04.2012 року, загальна площа становить 61,6 кв.м. ( т.2 а.с. 66-71), а не 51,5 кв.м., про що зазначено позивачем у своїй позовній заяві.

З огляду на обставини, встановлені судом, суд вважає, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна, що не оспорюється позивачем, всі попередні власники спірного майна володіли спірним майном на законних підставах і відчужували його на законних підставах та були добросовісними набувачами і на час придбання спірного майна ОСОБА_2 26.08.2005 року не було жодної мови про незаконне набуття права власності ВАТ БМФ «Дніпроважбуд», а після дарування ОСОБА_1 площа спірного нежитлового приміщення збільшилася та є відмінною від вказаного позивачем, жодних доказів щодо зміни загальної площі позивачем суду не надано, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд відносить судові витрати у справі на рахунок держави.

Керуючись: ст.ст.4,5,127-131 ЖК України, ст.ст.15,16, 203,204,319, 256,257,261,267, 268,387,388,389,393, 1212,1213 ЦК України, ст. ст.3,7,11, 15, 57, 60, 61, 88, 212- 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1, треті особи Комунальне підприємство «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради», Дніпропетровська міська рада, ОСОБА_2 про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар