АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 688/270/15-ц
Провадження № 22-ц/792/898/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.,

апелянта ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом і уточнивши вимоги, зазначив, що він 25 листопада 2006 року позичив ОСОБА_2 500 Євро із сплатою процентів за користування коштами у розмірі 10% від простроченої суми боргу щомісячно, що підтверджується розпискою. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти до 25 січня 2007 року. 21 червня 2008 року ОСОБА_2 позичив ще 300 Євро на умовах, визначених угодою від 25 листопада 2006 року. За згодою сторін дата сплати процентів була змінена з 25 на 15 число поточного місяця. Періодично борг повертався протягом 2008-2014 років. 14 листопада 2014 року вимагав від відповідача повернення боргу в повному обсязі. Вимога ним не виконана. Станом на 15 січня 2015 року загальна сума боргу становить 2715,26 Євро.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з'ясуванням судом обставин справи, неправильну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд необґрунтовано взяв за основу розрахунок відповідача. Зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору. У них з ОСОБА_2 була домовленість, що відсотки сплачуються по мірі їх нарахування або приєднуються до основної суми боргу. Суд не взяв до уваги, що за договором проценти за користування позикою нараховуються і на проценти, які не були сплачені вчасно і приєднувалися до суми боргу.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_2 визнав її не обґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 25 листопада 2006 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 500 Євро із сплатою процентів за користування коштами у розмірі 10% щомісячно, що підтверджується розпискою відповідача. Останній взяв на себе зобов'язання повернути борг до 25 січня 2007 року. В процесі виконання вказаного договору 21 червня 2008 року розмір позики за домовленістю сторін був збільшений на 300 Євро і станом на 25 червня 2008 року узгоджена загальна сума заборгованості у розмірі 330 Євро, що визнано відповідачем у суді. За згодою сторін дата сплати процентів була визначена 15 числа поточного місяця. Протягом 2008-2014 років ОСОБА_2 повертав борг у такому розмірі: 7.07.2008 року - сплатив 700 грн., 07.08.2008 року - 500 грн., 25.08.2008 року - 500 грн., 05.11.2008 року - 300 грн., 01.12.2008 року - 300 грн., 26.12.2008 року - 300 грн., 01.02.2009 року - 200 грн., 24.03.2009 року - 200 грн., 03.06.2009 року - 300 грн., на початку серпня 2009 року - 300 грн., 07.02.2010 року - 300 грн., 14.04.2010 року - 300 грн., 27.07.2010 року - 300 грн., 13.09.2010 року - 300 грн., 06.11.2010 року - 300 грн., 16.12.2010 року - 400 грн., 20.02.2011 року - 300 грн., 16.04.2011 року - 200 грн., 11.05.2011 року - 200 грн., 19.07.2011 року - 300 грн., 08.09.2011 року - 300 грн., 09.10.2011 року - 300 грн., 06.12.2011 року - 300 грн., 05.01.2012 року - 300 грн., 03.04.2012 року - 300 грн., 06.08.2012 року - 200 грн., 21.12.2012 року - 300 грн., 06.01.2013 року - 500 грн., 15.01.2013 року - 300 грн., 14.02.2013 року - 300 грн., 15.05.2013 року - 300 грн., 29.06.2013 року - 300 грн., 24.07.2013 року - 600 грн., 03.01.2014 року - 300 грн., 17.07.2014 року - 400 грн., 14.11.2014 року - 300 грн., а всього 11800 грн. 14 листопада 2014 року ОСОБА_1 вимагав від відповідача повернення боргу в повному обсязі, з чим останній не погодився, вважаючи його повернутим.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням сплати процентів за користування коштами у розмірі 10% від суми позики щомісячно, ОСОБА_2 повернув борг позивачу. Вимоги ОСОБА_1 про нарахування процентів за користування позикою на проценти, які не були сплачені вчасно і приєднувалися до суми боргу є безпідставними.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

На підставі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з розписки ОСОБА_2 від 25 листопада 2006 року сторонами був визначений розмір і порядок одержання процентів - 10% щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором не передбачено нарахування процентів за користування позикою на проценти, які не були сплачені вчасно і приєднувалися до суми боргу.

Відповідач у суді не визнавав такий порядок сплати процентів.

Доводи апеляційної скарги про існування домовленості з позичальником про нарахування процентів на проценти, які не були сплачені вчасно і приєднувалися до суми боргу, не підтверджені доказами.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Босюк В.А. Справа № 22-ц/792/898/15

Доповідач: Талалай О.І. Категорія: № 19, 27