Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4036/14-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 59 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Бердичівської районної державної адміністрації, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло

за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Бердичівської районної державної адміністрації та просив визнати незаконним та скасувати розпорядження відділу приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області № 359 від 26.12.1994 р., визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 27.12.1994 р., видане відділом приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла його мати ОСОБА_6 На день її смерті в будинку АДРЕСА_1 разом з нею були зареєстровані та проживали він та його батько ОСОБА_7 Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). вони вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління і володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер його батько ОСОБА_7 З метою оформлення спадщини за законом після смерті батька він звернувся з відповідною заявою до Бердичівської державної нотаріальної контори. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що нотаріусом у державному реєстрі речових прав виявлено інформацію про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачами на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.1994 р. та за його покійними батьками. Згідно з довідкою № 294 від 04.06.2014 р., виданою Рейською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, подвійна реєстрація вищевказаної квартири виникла внаслідок того, що під час складання списків громадян для оформлення приватизації квартир в АДРЕСА_3, де зареєстровані та проживають відповідачі помилково присвоєно № 7. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження відділу приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області № 359 від 26.12.1994 р.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 27.12.1994 р, видане відділом приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення суд не вжив заходи з метою усунення прав та інтересів третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк». На думку апелянта, суд мав би ухвалити рішення про зобов'язання відповідачів оформити право власності на кв. №8 та передати її в іпотеку замість кв. №7, проте суд цього не зробив, чим порушив права банку, як іпотекодержателя.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали їх необґрунтованими.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.166-167).

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

Згідно з свідоцтвом на право власності на житло від 30.08.1994 року, виданим відділом приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано 08.02.2006 р. в державному комунальному підприємстві „Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

За довідкою №947 від 17.11.2013 р. на день своєї смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1. Разом з нею були зареєстровані та проживали чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_1 з сім'єю (а.с.23).

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки позивач ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_7, як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, вони вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с.7).

З метою оформлення спадщини за законом, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, окрім ОСОБА_7 та ОСОБА_6, також зареєстровано за відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/4 частці за кожним. Крім того, на вказану квартиру приватним нотаріусом ОСОБА_8 накладено заборону на відчуження відповідно до договору іпотеки від 15.08.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами (а.с. 9).

Так, дійсно 27 грудня 1994 року відділом приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1. Право спільної часткової власності вказаних осіб зареєстровано 01.02.2006 р. в державному комунальному підприємстві „Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.20-21).

За змістом довідки виконкому Рейської сільської ради № 294 від 04.06.2014 року під час складання списків громадян для оформлення приватизації квартир в с. Рея Бердичівського району Житомирської області допущена помилка, зокрема, квартирі по АДРЕСА_1, де проживала та була зареєстрована сім'я ОСОБА_5 (батько відповідачів) присвоєно №7 замість № 8. Власником квартири АДРЕСА_1 до дня смерті являвся ОСОБА_7 (батько позивача) (а.с. 25).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 393 ЦК України та обґрунтовано визнав незаконним і скасував розпорядження відділу приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області № 359 від 26.12.1994 р., визнав недійсним свідоцтво про право власності на житло від 27.12.1994 р, видане відділом приватизації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи видно, що будь-яких вимог ПАТ КБ „ПриватБанк", як третя особа, до відповідачів не заявляв, а тому доводи апеляційної скарги про зобов'язання відповідачів оформити право власності на кв. №8 та передати її в іпотеку замість кв. №7 є безпідставними.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: