Дата документу 06.02.2015
Провадження № 2/334/459/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №149/д від 09.11.2006р. та договору дарування їй належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрований, але з 2010 року не проживає її брат ОСОБА_2 В квартирі відсутнє його майно, він не несе жодних витрат по утриманню квартири. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чиниться.

З наведених підстав позивачка просить з метою усунення перешкод у користуванні власністю визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняти з реєстраційного обліку.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримала свої вимоги, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У ст. 405 ЦК України визначено право членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, на користування житлом, і передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована у 2006 році і на підставі свідоцтва про право власності на житло №149/Д від 09.11.2006р., виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, належала на праві спільної часткової власності в рівних долях громадянам ОСОБА_3 - 1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка, ОСОБА_1 - 1/3 частка (а.с.4-5).

У 2013 році 2/3 частини вказаної квартири перейшли від ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини квартири від 09.09.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №9881 (а.с.6-8).

Таким чином, позивачка з 09.09.2013р. є власником всієї квартира АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 1996 року і вселявся у квартиру як член сім'ї наймача, з 09.11.2006р. був власником 1/3 частини цієї квартири, з 09.09.2013р. його право власності на частину квартири припинилося у зв'язку з її відчуженням.

Членами комісії ЦОА №9 МКП "Основаніє" за участю мешканців будинку АДРЕСА_1, встановлено, що фактично ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 10.10.2010 р. по теперішній час, про що складено акт про фактичне проживання (не проживання) громадян від 27.11.2014р. (а.с.11).

Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, як колишнього члена сім'ї власника і як колишнього власника 1/3 частини квартири, підтверджується довідкою ЦОА єдиної абонентської служби, довідкою обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області.

Таким чином, на підставі наданих доказів суд вважає встановленим, що брат позивачки ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 з жовтня 2010 року, однак залишається зареєстрованим у квартирі, що завдає позивачці як власнику з 09.09.2013р. всієї квартири, труднощі матеріального характеру по утриманню житла, позбавляє її права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, що тягне за собою порушення вимог ст.150 ЖК України.

Позивачка є власником квартири з 09.09.2013р., на час звернення до суду з даним позовом відповідач відсутній та не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 як колишній член сім'ї власника квартири та колишній власник 1/3 частини квартири втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки не проживає в ній понад один рік, не бере участі у витратах по утриманню квартири, домовленість між відповідачем і власником житла відсутня.

Враховуючи, що реєстрація відповідача у квартирі обмежує позивача у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивачка як власник квартири має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд вважає доведеним порушення права позивачки у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою. Порушене право підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області загальному порядку. шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.