У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Експерт» про захист прав споживача та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 125 000 грн набутих останнім без достатньої правової підстави, а також додатково стягнути 26 603, 00 грн.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів, передбачених укладеним між сторонами договором, здійснювалося на добровільних засадах, тому не є безпідставно набутим майном.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Експерт» про захист прав споживача та стягнення коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова