Справа № 569/910/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

в особі судді - Харечка С.П.

при секретарі - Терешкович Ю.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, звернулась з позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1, мотивуючи свій позов наступним. Квартира АДРЕСА_1 належить їй та її дітям ОСОБА_3, ОСОБА_5 на праві спільної часткової приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.1997 року та Свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2000 року. Станом на день подачі позову в квартирі зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_1, її цивільний чоловік ОСОБА_4, син ОСОБА_5 з дружиною та двома малолітніми дітьми. Протягом двох останніх років ОСОБА_4 почав зловживати спиртними напоями, влаштовує сварки, бійки, погрожує фізичною розправою всім мешканцям квартири, що негативно впливає на виховання дітей. Жодних коштів на утримання квартири не надає. Добровільно виписатися та залишити квартиру не хоче. Його поведінка перешкоджає співвласникам та їх членам сімї вільно користуватися та розпоряджатися власною квартирою. З приводу влаштування останнім бійок та сварок, позивач неодноразово зверталася в міліцію. Оскільки відповідач постійно порушує правила користування житловим приміщенням, просить суд визнати його таким, що втратив право на користування квартирою та зняти відповідача з реєстраційного обліку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3, яка є донькою позивача та співвласником квартири АДРЕСА_1 суду пояснила, що на протязі останнього часу відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння влаштовує у квартирі сварки, побив її матір, це відбувається в присутності малолітніх дітей. Неодноразово мама зверталася в міліцію з приводу її побиття. Відповідач для їх сімї є чужою людиною, а його поведінка робить неможливим проживання в квартирі співвласників та членів їх сімї. Просила позов задовільнити.

У відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Заслухавши позивача, представника позивача, третя особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.1997 року та Свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2000 року.

Згідно будинкової книги в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_5, ОСОБА_4, малолітні ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Також в даній квартирі проживає позивач ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_5.

Під час спільного проживання у сімї позивача з відповідачем ОСОБА_4 склались неприязні відносини, в звязку з тим, що останній зловживає спиртними напоями, веде непристойний спосіб життя, знаходячись в стані алкогольного спяніння затіває сварки та бійки, здійснює постійний психологічний тиск на малолітніх дітей.

Як убачається з повідомлення МВ УМВС України в Рівненській області від 12.12.2014 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, відносно ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року убачається, що ОСОБА_4 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинив насильство в сім'ї за місцем свого проживання кв.АДРЕСА_1.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 вселився у квартиру за усною згодою позивача ОСОБА_1 в 2008 році.

В матеріалах справи наявна копія розписки від 18.06.2014 року ОСОБА_4 про те, що останній випишеться з АДРЕСА_1

За положеннями ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності із положення ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 втратив право користування жилим приміщенням у зв'язку з порушенням порядку та правил проживання у квартирі і позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60-64, 88, 209, 212-215, 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким , що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 у зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття шляхом зняття його із реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

У випадку неподання апеляційної скарги у 10-денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Харечко С.П.