Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» до ОСОБА_1, треті особи: відділ державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про виключення майна з акта опису та арешту, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ банку «Меркурій» на рішення апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство банк «Меркурій» (далі - ПАТ банк «Меркурій») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виключення майна з акта опису та арешту.

Позовні вимоги мотивувало тим, що державним виконавцем у порушення вимог законів було складено акт опису та арешту майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 та перебуває у заставі банку, що порушує права останнього та унеможливлює у майбутньому звернення стягнення на таке майно в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2014 року позов задоволено.

Виключено з акта опису та арешту майна серії АА № 805910 від 15 листопада 2011 року рухоме майно відповідно до додатку № 1 до договору № 16-03-444 застави рухомого майна від 31 жовтня 2008 року, а саме чотирьохсторонній верстат 5-ти шпиндельний «BLAVER-520», шипорізний верстат «TSK-25G», шипорізний верстат з клєєнаносящим пристроєм, прес для зрощення по довжині «PSK 6000 A/250», чотирьохсторонній верстат 6-ти шпиндельний «ALMTECH 6-23В», вертикальний гідравлічний прес для склеювання бруса ПС-АСТРА-ПП-6,0, транспортер стрічковий, устаткування для лісосушильної камери в кількості 2 комплектів, котел Квт(а)-0,3, верстат деревообробний «ОПТИМА-5».

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ банку «Меркурій» просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ПАТ банк «Меркурій», суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості вимог банку, оскільки акт опису та арешту майна, яке перебуває у заставі банку, порушує право останнього, який згідно договору застави має перевагу перед іншими кредиторами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд зазначав про неможливість вирішення спору без участі осіб, яких такий спір прямо стосується.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Судом установлено, що згідно акта опису та арешту майна від 15 листопада 2011 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області накладено арешт на майно ТОВ «Берест плюс» у порядку виконання судового рішення про стягнення з боржника ТОВ «Берест плюс» на користь стягувачів ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_2 грошових коштів накладено арешт на майно ТОВ «Берест плюс», зокрема на чотирьохсторонній верстат 5-ти шпиндельний «BLAVER-520», шипорізний верстат «TSK-25G» , шипорізний верстат з клєєнаносящим пристроєм, прес для зрощення по довжині «PSK 6000 A/250», чотирьохсторонній верстат 6-ти шпиндельний «ALMTECH 6-23В», вертикальний гідравлічний прес для склеювання бруса ПС-АСТРА-ПП-6,0, транспортер стрічковий, устаткування для лісосушильної камери в кількості 2 комплектів, котел Квт(а)-0,3, верстат деревообробний «ОПТИМА-5».

Звертаючись до суду з даним позов ПАТ банк «Меркурій» зазначало, що вказане майно є особистою власністю ОСОБА_1, яке відповідачем передано у заставу банку у забезпечення належного виконання кредитного договору від 15 грудня 2006 року.

Заперечуючи проти позову, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказували на те, що спірне майно є власністю ТОВ «Берест плюс», яке товариство передало у заставу ПАТ «ОТП Банк» та ним у забезпечення виконання кредитних зобов'язань товариства.

Згідно зі ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» регулює особливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Частиною 4 якої передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

У преамбулі та п. п. 1-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (зі змінами та доповненнями) судам роз'яснено, що розгляд цивільних справ про виключення майна з опису в суворій відповідності з законом сприяє відновленню порушених прав громадян, забезпеченню охорони майнових інтересів держави, підприємств, установ, організацій.

Судам, виходячи з покладених на них завдань по охороні від будь-яких посягань прав і законних інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, їх майна, необхідно ці справи розглядати в суворій відповідності з законом.

При розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

За правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Згідно з ч. 2 ст. 35 ЦПК України, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Не встановивши коло учасників процесу та не залучивши до участі у справі всіх осіб, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не врахував, не перевірив, чи впливає ухвалене у справі рішення на права та обов'язки ТОВ «Берест плюс», майно якого було передано у заставу ПАТ «ОТП Банк» й взагалі не з'ясував, кому на праві власності належить спірне рухоме майно, й чим це підтверджується.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі їх права і обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ банку «Меркурій» задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко