03.12.2015 Справа № 756/6910/15-ц
Справа № 756/6910/15-ц
Провадження 2/756/3838/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

1 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ільченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та встановлення поорядку користування.

В обґрунтування позову зазначає, що разом із братом ОСОБА_2 є співвласником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 в якій він проживав з дитинства, однак у період з лютого 2009 року по листопад 2012 року був відсутній, оскільки утримувався в слідчому ізоляторі.

Оскільки після звільнення зі слідчого ізолятора, ОСОБА_2 повідомив його, що квартиру він здав у найм стороннім особам і проігнорував його бажання проживати у цій квартирі, ОСОБА_1 просить суд зобов'язати відповідача не чинити дій, які перешкоджають йому користуватися квартирою АДРЕСА_1, вселити його з неповнолітнім сином до цієї квартири, встановлення порядку користування спірною квартирою та зобов'язати відповідача не порушувати встановлений порядок користування.

Ухвалою суд від 01.10.2015 року вимоги позову ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_2 не порушувати встановлений порядок користування залишено без розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1999 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках (а.с. 8).

Згідно повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13.12.2013 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 15.09.2009 року складено актовий запис № 431 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

Як вбачається із повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.12.2013 року ОСОБА_4 померла в ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 15.09.2009 року складено актовий запис № 430 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 6-7).

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11.07.2014 року № НОМЕР_5, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва від 02.12.1999 року (а.с. 10).

В Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі зареєстровано спадкову справу № 56183979 стосовно спадкодавця ОСОБА_4, відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № НОМЕР_6 від 12.06.2014 року (а.с. 11) та спадкову справу № 56184018 стосовно спадкодавця ОСОБА_3, відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № НОМЕР_7 від 12.06.2014 року (а.с. 12).

Згідно листа Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 52/П-4102 від 11.11.2014 року звернення ОСОБА_1 стосовно неправомірних дій ОСОБА_2 розглянуто, за результатами якого установлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення та вбачаються цивільно-правові відноси, на що позивачу рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 13).

Відповідно до листа ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві № 1323/П/26-54-17-01-26 від 18.02.2015 року працівниками відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів фізичних осіб було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку та встановлено факт здачі квартири в оренду ОСОБА_2. За наслідками перевірки складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки та притягнуто до відповідальності згідно з чинним законодавством (а.с. 14).

Частинами 1-3, 7 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють у користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Враховуючи, що сторони є співвласниками спірної квартири, в зв'язку з чим мають рівні права щодо спільного користуватися цією нерухомістю, домовленість про порядок користування цією квартирою не існує, однак відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні спільним майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про зобов'язання відповідача не чинити цих перешкод та вселення позивача до спірного житла.

Разом з цим вимога позивача про вселення до спірної квартири його неповнолітнього сина задоволенню не підлягає, оскільки як вбачається із позовної заяви позов в ОСОБА_1 подавався лише у власних інтересах.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223, 224-228 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 03.12.2015 року.

Суддя