Справа № 203/7249/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю : позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи - Перша дніпропетровська Державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив №23 "Містобудівник", про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа - Перша дніпропетровська Державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування. (а.с. 2-3)

24 грудня 2014 року у судовому засідання судом було ухвалено рішення без виходу до нарадчої кімнати про притягнення до участі в розгляді даної справи в якості третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив №23 "Містобудівник. (а.с. 91)

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати позивача ОСОБА_6 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.1990 року, однак вказаний договір не був зареєстрований в КП «ДМБТІ». Факт набуття померлою ОСОБА_6 права власності на вищезазначену квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 10.10.1990 року, а також тим, що з моменту придбання квартири померла постійно проживала у даній квартирі, хоча вона та позивач були зареєстровані за іншою адресою: АДРЕСА_2. На день смерті ОСОБА_6 позивач мешкав з нею, а отже фактично прийняв спадщину та вступив у управління спадковим майном, оскільки позивач сплачував комунальні послуги. З моменту придбання та по теперішній час позивач постійно проживає у АДРЕСА_1, а отже вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Під час звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що державна реєстрації прав власності при житті спадкодавця не проводилась. З огляду на викладене, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, тому позивач звернувся до суду та просив суд встановити факт прийняття спадщини ним після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а також просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на АДРЕСА_1. (а.с. 2-3)

У судовому засіданні позивач та представник позивач заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. (а.с. 142-143)

Представник Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в їх задоволенні. (а.с. 142-143)

Представник Першої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак направив на адресу суду лист в якому просив розглядати дану справу без участі свого представника. (а.с. 45, 49, 69, 98-100, 103, 105, 107, 109-110)

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак подала до суду нотаріально посвідчену заяву в якій зазначила, що не заперечую проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та підтверджує той факт, що дійсно з моменту купівлі квартири в жовтні 1990 року та по теперішній час позивач постійно проживав за життя разом з ОСОБА_6, померлої в 1992 році, та продовжує проживати в АДРЕСА_1, незважаючи на його реєстрацію за іншою адресою: АДРЕСА_2, тому просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с. 111)

Інші сторони у судове засідання не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили. (а.с. 93, 98, 117-118, 121-122, 132).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року була матір'ю позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.06.1993 року та копією свідоцтва про народження від 19.02.2009 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 6-8)

Встановлено, що 10 жовтня 1990 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір договір купівлі-продажу виплаченої ОСОБА_5 кооперативної квартири АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_5 на підставі довідки ЖБК № 23 «Містобудівник» м. Дніпропетровська від 09.10.1990 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 10.10.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-8831, наявною в матеріалах справи. (а.с. 11-12)

Крім того, судом встановлено, що з 26.04.1974 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року позивач був зареєстрований та мешкав разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією довідки в№ 235 від 30.09.2014 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 54)

Судом встановлено, що позивач у період з вересня 2006 року по січень 2011 року сплачував комунальні послуги за теплопостачання, газ, електроенергію, які були надані комунальними службами за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи. (а.с. 14-23)

Також судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1 звертався до Першої ДДНК з заявою про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6, за результатом звернення позивача нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 643-2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6, однак державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя спадкодавця державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 не проводилась, у зв'язку з цим, вчинити нотаріальну дію, а саме видати на ім'я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 було неможливо, викладене підтверджується копією спадкової справи № 643-2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 27.11.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 9-10, 47-48, 51-61)

З матеріалів справи було встановлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Кіровської районної у м. Дніпропетровської ради про визнання спадщини відумерлою, а саме квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 та передачу її у власність територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач - Кіровська районна у м. Дніпропетровську рада в обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.10.1990 року державним нотаріусом П'ятої ДДНК Загубибатько Г.О., належала на праві власності ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, однак право власності ОСОБА_6 на зазначену квартиру за життя не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, крім того спадщина після померлої ніким із спадкоємців не приймалась, тому позивач по даній справі просив визнати спірну квартиру відумерлою спадщиною. За результатами розгляду даної справи, 04 грудня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, вищезазначені позовні вимоги які були задоволені було скасовано, у зв'язку з чим, заява Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання спадщини відумерлою була залишена без розгляду, що підтверджується копією позовної заяви від 09.07.2013 року, копією рішення суду від 28.02.2014 року та копією ухвали суду від 04.12.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 75-82)

Встановлено, що в інвентаризаційній справі в КП «ДМБТІ» станом на 31.12.202 рік відсутні відомості про право власності за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується листом КП «ДМБТІ» від 14.01.2015 року та листом КП «ДМБТІ» від 03.02.2015 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 125, 141)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного Кодексу України (далі - ЦПК України).

Суд враховує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до статті 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Як вбачається з встановлених обставин справи та допитаних в ході розгляду справи свідків останнім постійним місцем проживання спадкодавці ОСОБА_6, незважаючи на її місце реєстрації була квартира АДРЕСА_1. Окрім цього, позивачем був підтверджений факт проживання разом з ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а також факт проживання позивача у вищезазначеній квартирі після смерті ОСОБА_6, що було доведено сплатою позивачем комунальних послуг наданих за вищезазначеною адресою та довідкою КВ ЖРЕП.

Згідно змісту ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З урахування вищевикладеного, позивач, як син померлої ОСОБА_6 належить до першої черги спадкоємців.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Суд при розгляді позовних вимог враховує, що за життя ОСОБА_6 не зареєструвала за собою право власності на підставі укладеного між нею та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, однак суд при вирішення заявлених позовних вимог також приймає до уваги, що Виконавчий комітет Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради під час звернення до суду з позовною заявою про визнання спадщини відумерлою, а саме квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 та передачу її у власність територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради посилався у змісті поданої позовної заяви в обґрунтування заявлених вимог те, що вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.10.1990 року державним нотаріусом П'ятої ДДНК Загубибатько Г.О., належала на праві власності ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, однак право власності ОСОБА_6 на зазначену квартиру за життя не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, однак за результатами розгляду даної справи, 04 грудня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, заява Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання спадщини відумерлою була залишена без розгляду. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що державними органами та органами місцевого самоврядування під час звернення до суду самостійно визнавалось за померлою ОСОБА_6 право власності на спірну квартиру, тому суд за формальними підставами приходить до висновку, що він не має права позбавляти особу право власності на житло відповідно до законодавства України, а отже доводи представника відповідача є такими, що не знайшли свого підтвердження як підстави для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог.

Виходячи з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт прийняття позивачем в шестимісячний строк спадщини після смерті ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що було підтверджено довідкою КВ ЖРЕП про те, що за життя ОСОБА_6 позивач проживав разом з нею, копіями квитанцій про сплату комунальних послуг позивачем за адресою: АДРЕСА_1, поясненнями допитаних в ході розгляду справи свідків, нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4 яка також підтвердила факт постійного проживання позивача в спірній квартирі з жовтня 1990 року разом з матір'ю ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року та після її смерті по теперішній час та не заперечувала проти визнання за позивачем факту прийняття спадщини померлої матері ОСОБА_6 та визнання права власності на дану квартиру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню, та вважає необхідним встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6, що склалась з квартири АДРЕСА_1, житловою площею 31,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м., яка складається з коридору - 5,1 кв.м., санвузол - 2,8 кв.м., кухня - 5,9 кв.м., житлова кімната - 17,0 кв.м., житлова кімната - 14,0 кв.м., балкон - 0,9кв.м., а тому позовні вимоги позивача про встановлення вказаного факту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, як і вимога про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 31,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 328, 328, 392 Цивільного кодексу України (2003 року), ст. 526, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3) після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 31,0 кв.м. та загальною площею 44,8 кв.м., яка складається з коридору - 5,1 кв.м., санвузол - 2,8 кв.м., кухня - 5,9 кв.м., житлова кімната - 17,0 кв.м., житлова кімната - 14,0 кв.м., балкон - 0,9кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур