РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до відділу приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради , Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_4, третя особа: Обласне комунальне підприємство БТІ та ЕО про визнання недійсною приватизацію житла, визнання наказу недійсним та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до відділу приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради , Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_4, третя особа: Обласне комунальне підприємство БТІ та ЕО про визнання недійсною приватизацію житла, визнання наказу недійсним та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 02 січня 2013 року, у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

Ухвалою судового засідання від 30.01.2014 року було задоволено клопотання сторін та зупинено провадження по справі до моменту вирішення апеляційної скарги по кримінальній справі 2/2499/13-к.

05.11.2014 року позивач звернулася до суду із клопотанням про відновлення провадження у справі у зв'язку із тим, що 03.10.2014 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області постановлено ухвалу, якою вирок Франківського районного суду м.Львова від 30.12.2013 року відносно ОСОБА_4 за ч.1, 5 ст. 358 КК України скасовано та на підставі ст. 49 КК України звільнено обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

11 листопада 2014 року провадження по справі відновлено.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що наказом № 2063-ЖФ від 14.11.2011 року, Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради оформлено свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Вважає таке рішення незаконним, оскільки приватизація квартири можлива у випадку, коли жителі квартири є членами однієї сім»ї і дали письмову згоду на приватизацію, однак ОСОБА_4 не проживає в квартирі протягом 21 року, так як в 1991 році виїхала на постійне місце проживання до чоловіка в с. Корничі, Самбірського району Львівської області.

Про приватизацію вона, позивач, дізналась випадково лише в 2011 році у зв'язку із підготовкою документів на звернення до суду із позовом, про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житлом. Також, вона не давала згоди від імені свого сина-інваліда на приватизацію даної квартири, і який також не знав до 2011 року про дану приватизацію.

Крім того, зазначає, що станом на початок приватизації, її померлий чоловік ОСОБА_5 ще не був знятий із реєстрації в квартирі, однак паспортист із ЛКП , не маючи свідоцтва про його смерть зазначила, що на приватизацію в квартирі мають двоє осіб.

Здійснена приватизація порушує права позивача та її сина-інваліда , оскільки погіршують їх майнове становище, так як 1/2 квартири належать ОСОБА_4, а могла б повністю належати її сину ОСОБА_2

Просить визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 недійсною, визнати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 14.11.2011 року № 2063-ЖР та свідоцтво про право власності на вказану квартиру недійсними та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру.

Позивач в та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позові , просять його задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в чергове судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, участь представника не забезпечила, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без її участі.

Представник відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічної політки Львівської міської ради, проти позову в частині позовних вимог про скасування наказу від 14.11.2011 року № 2063-ЖР заперечив та пояснив, що такий видавався на підставі документів, наданих відповідачем ОСОБА_4 , згідно вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Представник відповідача - Відділу приватизації житла Франківського району м.Львова в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, як і представник третьої особи, хоч були повідомлені належним чином .

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Львівської міської Ради депутатів трудящих від 19 серпня 1971 року № 439, гр. ОСОБА_6, як основному квартиронаймачу, Виконавчим комітетом Львівської міської Ради трудящих було видано ордер серії АБ № 012856 від 30 серпня 1971 року, на право вселення у квартиру АДРЕСА_1 складом чотири особи, вона - ОСОБА_6, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_8 - дочка і ОСОБА_5 - син (а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 02 квітня 2005 року, актовий запис № 96, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 уклали шлюб, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2, інвалід дитинства, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 27 березня 2003 року, актовий запис 1475 та посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.17,19)

Всі троє проживали за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 були зареєстровані, а ОСОБА_1 проживала без реєстрації. У даній квартирі також була зареєстрована, хоч і не проживала - ОСОБА_4

Станом на 22 вересня 2011 року , тобто на час подачі ОСОБА_4 довідки у відділ приватизації, крім неї та інваліда дитинства, неповнолітнього ОСОБА_2 за вказаною адресою були зареєстровані і мали б право на приватизацію ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_5 видане міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 27 вересня 2011 року, актовий запис 4525) та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво серії НОМЕР_6 видане міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19 липня 2011 року, актовий запис 3659.

Тобто, на час заповнення довідки ОСОБА_4, подачу її в органи приватизації та оформлення приватизації квартири, остання здійснювала за наявності зареєстрованого в ній померлого ОСОБА_5

Починаючи з 17 жовтня 1992 року, ОСОБА_4 фактично проживала в с. Корничі Самбірського району Львівської області із чоловіком та дітьми, тобто мала окрему сімю та вела окреме від ОСОБА_2 господарство, отже не являлася членом сімї по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_5

Таким чином, станом на 22 вересня 2011 року у квартирі АДРЕСА_1, було зареєстровано 4 особи, яких необхідно було зазначати у довідці, що заповняла ОСОБА_4, як осіб, що мають право на приватизацію, або до заповнення довідки попередньо зняти з реєстрації померлих. Фактично у квартирі проживало двоє - ОСОБА_1 (позивач) та її неповнолітній син інвалід - ОСОБА_2

Згідно положень ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 вищезазначеного Закону, передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Відповідно до діючого на той час Положення Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56 «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» передбачалось, що передача займаних квартир здійснюється у приватну та у спільну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім"ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (пункт 5 Положення).

Згідно п.п. 18, 20, 21 зазначеного Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Позивач в позові зазначає, що заяву на приватизацію від імені її сина ОСОБА_2 вона не підписувала та згоду не надавала. Стверджує, що вказані документи відповідач ОСОБА_4 підробила.

22.12.2012 року по даному факту, зареєстровано кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст..ст. 358 ч.1, ч.4 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000062. (а.с.72-75)

Вироком Франківського районного суду м.Львова 30.12.2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 358 ч.1, ч.4 КК України. (а.с.11-113) .

Вказаний вирок був предметом апеляційного розгляду, за наслідками якого, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, з огляду на те, що на час розгляду справи, апеляційним судом, збігли строки притягнення до відповідальності за інкриміновані злочини. Тобто, ОСОБА_4 звільнена з нереабілітуючих підстав.

Згідно вироку, ОСОБА_4 визнана винною у тому, що підробила заяву на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок, з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає доведеним, що заява на приватизацію квартири АДРЕСА_1 була підроблена ОСОБА_4 та містила неправдиві відомості, відтак наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 14.11.2011 року № 2063-ЖР та свідоцтво на право власності на квартиру , що видавався на підставі цієї заяви,буди видані, на підставі фіктивної довідки , поданої відповідачем ОСОБА_4

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку,що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, оскільки її підставою був правочин, який є незаконний.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 88, 169, 208-210, 212- 215ЦПК України,-

В И Р І Ш И В

Позов задоволити.

Визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 недійсною.

Визнати Наказ Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради № 2063 -Ж-Ф від 14 листопада 2011 року, недійсним.

Визнати Свідоцтво про право власності № 236095 від 14 листопада 2011 року на квартиру АДРЕСА_1, виданого Департаментом економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради згідно з Наказом № 2063 -Ж-Ф від 14 листопада 2011 року, недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 243 ( двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Суддя В. Кузь