АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 752/1621/14-ц Головуючий у суді першої інстанції: Фролова М.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/120/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г.,Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсною додаткової угоди,-

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ПАТ «УкрСббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в наступному змінено назву на ПАТ «УкрСиббанк») як кредитором та ОСОБА_4 як позичальником було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого кредитор надав, а позичальник прийняв в якості кредиту кошти у сумі 134 000,0доларів США. При цьому за Договором № 0 ОСОБА_4 зобов'язався повернути зазначені кошти в термін до 27.12.2019 шляхом сплати щомісячних платежів по кредиту, процентів за користування кредитом із змінною ставкою 11,90 % річних на перші 30 календарних днів. 27.12.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № 170838, згідно умов якого остання зобов'язалася солідарно відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» за всіма зобов'язаннями ОСОБА_4 згідно Договору № 0. В наступному 23.02.2009 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № 1 із Додатком № 1 до Договору № 0, згідно умов якої сторони домовились щодо ідентифікації договору із застосуванням як номеру 0, так і реєстраційного номеру договору в системі обліку банку, а саме: 1 та про зміну графіка погашення кредиту за договором, про перенесення строків виконання зобов′язання позичальника зі сплати процентів за договором, а саме: сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01.12.2008 по 31.12.2008 здійснюється позичальником в період з 01.01.2014 по 27.01.2014 згідно умов договору. Позичальник ОСОБА_4 порушив свої зобов'язання за Договором № 0 та не повернув у визначений строк суму кредиту, не сплатив відсотки за користування ними. При цьому згідно розрахунку ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість ОСОБА_4 за Договором № 0 станом на 01.03.2012 складає 179 794,57 долари США, а саме: заборгованість за кредитом 122 833,28 доларів США, що еквівалентно 980 946,57 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012; заборгованість по сплаті процентів 49518,85 доларів США, що еквівалентно 395 457,54 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012; пеня за прострочення повернення кредиту 2400,84 доларів США, що еквівалентно 19 173,10 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012.; пеня за прострочення сплати процентів 5041,60 доларів США, що еквівалентно 40262,22 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012. У зв'язку з вищевикладеним ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути на його користь солідарно із позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5 суму боргу за Договором № 0 в розмірі 179 794,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2012 становить 1 435 839,43 грн.

У ході судового розгляду ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5, про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, визнання недійним кредитного договору, визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.02.2009. Зазначив, що без його відома ПАТ «УкрСиббанк» безпідставно збільшено 31.03.2008 процентну ставку за Договором № 0 із 11,9% річних до 23,8% річних. Крім того, йому як споживачу не було повідомлено інформацію про умови кредитування за Договором № 0 під час укладення наведеного договору із банком, а також положення п. 7.5. Договору № 0 суперечать положеннями ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного ОСОБА_4 просив суд визнати неправомірним підвищення ПАТ «УкрСиббанк» з 31.03.2008 процентної ставки з 11,9% до 23,8% річних; визнати незаконним нарахування ПАТ «УкрСиббанк» з 31.03.2008 процентів за ставкою 23,8% річних; Визнати недійсним Договір № 0; визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 23.02.2009 до Договору № 0.

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою. Зазначила, що згідно п. 2.1. Договору поруки № 170838 кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Проте ПАТ «УкрСиббанк» без її згоди, як поручителя збільшив процентну ставку за основним Договором № 0 із 11,9% річних до 23,8% річних згідно наданого банком розрахунку заборгованості та Додаткової угоди № 1 із Додатком № 1 до наведеного кредитного договору, що призвело до фактичного збільшення відповідальності поручителя. Крім того, умовами основаного Договору № 0 та Договору поруки № 170838 не визначено їх строк, а ПАТ «УкрСиббанк» не пред'явив позов до поручителя протягом року з моменту укладення Договору поруки № 170838, у зв'язку з чим договір поруки є припиненим в силу положень закону. На підставі вищевикладеного ОСОБА_5 просила суд визнати поруку за Договором поруки № 170838 припиненою з 31.03.2008.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», яке розташоване за адресою: місто Київ, просп. Московський (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) заборгованість за договором кредиту у розмірі 1 435 839 (один мільйон чотириста тридцять п'ять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) гривень 43 копійки, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень 00 копійок а всього стягнуто - 1 439 058 (один мільйон чотириста тридцять дев'ять тисяч п'ятдесят вісім) гривень 43 копійки. У решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа - ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою - задоволено у повному обсязі. Визнано поруку ОСОБА_5 за договором поруки №170838 від 27 грудня 2012 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 припиненою з 31 березня 2008 року.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа - ОСОБА_5 про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсною додаткової угоди - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ « УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсною додаткової угоди та ухвалення в цій частині нового рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ « УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсною додаткової угоди, мотивуючи тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на незаконність підняття банком в односторонньому порядку процентної ставки, Крім того, нарахування пені за весь час прострочення грошового зобов'язання проведено в доларах США, а її еквівалент визначений в гривні, станом на дату - 01.03.2012, що є порушенням норм матеріального права. До того ж, до складу кредитної заборгованості були включені суми по несплаченим щомісячним платежам, по яким на момент звернення банку до суду, сплив строк позовної давності, про що була подана відповідна заява.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача Василяко Р.О. - заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в наступному змінено назву на ПАТ «УкрСиббанк») як кредитором та ОСОБА_4 як позичальником було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого кредитор надав та позичальник прийняв в якості кредиту кошти у сумі 134 000,0 доларів США. Відповідно до п. 1.2.2. Договору № 0, позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому разі не пізніше 27.02.2019. Згідно з п. 1.3.1. Договору № 0, за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,9% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування, розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Відповідно до п.5.2. Договору № 0, сторони погодили, що банк згідно умов п.п. «а» п. 1.3.1 договору може змінювати розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов′язань, передбачених договором, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу з нарахуванням пені за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 6.1.2. договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати у позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної оплати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

23.02.2009 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № 1 із Додатком № 1 до Договору № 0, згідно умов якої сторони домовились щодо ідентифікації договору із застосуванням як номеру 0, так і реєстраційного номеру договору в системі обліку банку, а саме: 1, про зміну графіка погашення кредиту за договором, який викласти у додатку № 1 до цієї додаткової угоди та про перенесення строків виконання зобов′язання позичальника зі сплати процентів за договором.

27.12.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № 170838, згідно умов якого остання зобов'язалася солідарно відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» за всіма зобов'язаннями ОСОБА_4 згідно Договору № 0.

У зв′язку з тим, що позичальник належним чином не виконував своїх зобов′язань за кредитним договором, кредитор 10 квітня 2012 року пред'явив до боржника й поручителя позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частково задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що в порушення умов кредитного договору позичальник своїх зобов'язань не виконує, а тому з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та пені за порушення строків виконання грошового зобов′язання.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позичальник при підписанні договору про надання споживчого кредиту № 0 визнав і засвідчив, що він отримав інформаційний лист щодо умов кредитування згідно закону України «Про захист прав споживачів» (п. 7.12); за згодою сторін положеннями п. 1.3.1. Договору № 0 було встановлено змінювану процентну ставку; згідно п. 5.2. Договору № 0 передбачено право банку змінювати процентну ставку за договором в разі порушення його умов позичальником, що і було здійснено банком; 23.02.2009 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 із додатками до Договору № 0, якими за взаємною згодою визначено нові строки та суми сплати процентів за договором кредиту; у додатках до Додаткової угоди № 1 зазначено, що вони є невід'ємною частиною Договору № 0. Відхиляючи посилання ОСОБА_4 на положення абз. 13. ч. 11 ст. закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» суд першої інстанції керувався тим, що дату укладення Договору № 0 від 27.12.2007 та зміну розміру процентної ставки, зазначені положення законів не діяли та не мають зворотної дії у часі.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, як солідарного боржника за договором поруки, суд першої інстанції виходив із того, що основне зобов'язання за Договором № 0 було змінено ПАТ «УкрСиббанк» без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, а тому в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до статті 303 ЦПКапеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Апеляційна скарга подана на рішення суду в частині задоволених позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ « УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсною додаткову угоду.

В частині вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Укрсиббанк», третя особа - ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою судове рішення не оскаржується.

При перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимог, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо розміру стягнутої з ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.1.2. договору право на дострокове повернення кредиту, пред′явивши 10 квітня 2012 року до боржника й поручителя позовну вимогу про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01.03.2012 становить 179 794,57 долари США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2012 становить 1 435 839,43 грн., з яких заборгованість за кредитом, в тому числі залишок - 122 833,28 доларів США, що еквівалентно 980 946,57 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012; заборгованість по сплаті процентів за період з 27.12.2007 по 29.02.2012 - 49 518,85 доларів США, що еквівалентно 395 457,54 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012; пеня за прострочення повернення кредиту за період з 02.03.2011 по 01.03.2012 - 2400,84 доларів США, що еквівалентно 19 173,10 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012.; пеня за прострочення сплати процентів за період з 02.03.2011 по 01.03.2012 - 5 041,60 доларів США, що еквівалентно 40262,22 грн. за курсом НБУ станом на 01.03.2012.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції, не врахував, що умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку.

Так, з матеріалів справи, боржник ОСОБА_4 первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 27 грудня 2019 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

23.02.2009 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № 1 із Додатком № 1 до Договору № 0, згідно умов якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором, який викласти у додатку № 1 до цієї додаткової угоди та про перенесення строків виконання зобов′язання позичальника зі сплати процентів за договором, а саме: сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01.12.2008 по 31.12.2008 здійснюється позичальником в період з 01.01.2014 по 27.01.2014 згідно умов договору. Інші умови договору та додаткових угод до нього, які не суперечать цій додаткові угоді, залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобов′язання за ними. Із графіку погашення кредиту вбачається, що починаючи з 23 лютого 2010 року позичальник зобов′язаний сплачувати щомісячні платежі у розмірі 944,87 доларів США на погашення суми кредиту.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав виконувати щомісячні зобов′язання з погашення кредиту з 25 грудня 2008 року, а з 22 лютого 2009 року - зобов′язання зі сплати процентів за користування кредитом.

Пред′являючи 10 квітня 2012 року до суду позов, позивач у відповідності до вимог статті 264 ЦК України перервав перебіг позовної давності, а тому до збігу трьохрічного строку з моменту виникнення права вимоги підлягає стягненню заборгованість за не виконання окремих частин зобов′язання.

Аналізуючи умови договору та зміст правових норм, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивача заборгованість за невиконання кредитного зобов′язання, починаючи з 10 квітня 2009 року.

В іншій частині вимог за період, який виник до 10 квітня 2009 року слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду без поважної причини, оскільки позивач у межах загального строку позовної давності, який обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за останнім здійсненим платежем позичальником, не звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного інтересу, а відповідачем зроблено заяву до винесення рішення про застосування позовної давності (а.с. 71 том 2), що у відповідності до частини 4 вимог статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в цій частині вимог.

При визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягнення на користь позивача, колегія суддів виходить з наступного:

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку (а.с. 17-32 том 1) сума простроченої заборгованості за кредитом, обчислена з 29 березня 2010 року, в тому числі частина позики, що залишилася становить 122 833,28 доларів США, сума простроченої заборгованість за процентами за період з 10 квітня 2009 року по 29 лютого 2012 року становить - 43 377,66 доларів США. Крім того, підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за період з 01 грудня 2008 по 31 грудня 2008 року в сумі 1 266,08 доларів США, сплата яких згідно додаткової угоди відкладена на період 01 січня 2014 року по 27 січня 2014 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язання обчислюється за останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а тому за період з 10 квітня 2011 року по 10 квітня 2012 року сума пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 2 035,93 доларів США; за несвоєчасну сплату процентів - 4 572,16 доларів США.

За таких обставин, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором слід змінити, зменшивши суми заборгованості з 179 794,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2012 становить 1 435 839,43 грн. до 174 085,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2012 становить 1 390 243,68 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування пені за весь час прострочення грошового зобов'язання в доларах США із визначенням в гривневому еквіваленті є порушенням норм матеріального права не грунтуються на вимогах договору та закону. Так, п. 4.1. умов договору та ст. 533 ЦК встановлено, що сума простроченого платежу, визначена у грошовому еквіваленті в іноземній валюті, підлягає сплаті у гривнях, яка визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Твердження відповідача про незаконність підняття банком в односторонньому порядку процентної ставки спростовуються умовами договору. Так, за згодою сторін положеннями п. 1.3.1. Договору № 0 було встановлено змінювану процентну ставку, а п. 5.2. Договору № 0 передбачено право банку змінювати процентну ставку за договором в разі порушення його умов позичальником, що і було здійснено банком за період з 07 березня 2008 року по 31 березня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) заборгованість за кредитним договором змінити, зменшивши суми заборгованості з 1 435 839, 43 грн. до 1 397 149,96 грн. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: