АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №211/8109/13-ц Головуючий в першій інстанції
Провадження № 22-ц/774/409/К/15 суддя Сарат Н.О.
Категорія -34 ( І ) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс", ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецтранс" (надалі- ТОВ "Екоспецтранс"), ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (надалі - ПАТ "УСК "Гарант-Авто"), ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обгунтування позову зазначила, що 29.03.2013 року її чоловік ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки "Mitsubishi Lanser", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, залишив його припаркованим по вул.. О.Брозовського в м.Кривому Розі. Відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ЗІЛ 130" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.. О.Брозовського в м..Кривому Розі при зміні напрямку руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013 державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, після зіткнення автомобіль "ВАЗ 21013" скоїв наїзд на бордюрний камінь та виїхавши за межі проїжджої частини скоїв наїзд на припаркований там, належний позивачу автомобіль "Mitsubishi Lanser", державний реєстраційний номер НОМЕР_1., в наслідок чого їй було завдано матеріальну шкоду та моральну шкоду.

Враховуючи викладене та те, що страховою компанією їй було частково відшкодовано завдану матеріальну шкоду, після неодноразового уточнення заявленого позову, просила суд, стягнути з ТОВ "Екоспецтранс" на свою користь як відшкодування матеріального збитку 15 201,49 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на свою користь моральну шкоду, яку позивач визначив у розмірі 13 000 грн. та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., вартість юридичних послуг 3500 грн та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду, в частині розміру стягнутої моральної шкоди, а саме збільшити її до розміру заявленому у позові, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Так суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову не прийняв до уваги, те що в результаті переживань за ушкоджений автомобіль позивач знаходиться тривали час в негативному емоційно - психологічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою спокою.

Крім того, суд не прийняв до уваги, що пошкодження автомобіля позивача потягло за собою зміну устрою її життя та членів її сім'ї, значно ускладнивши його, оскільки позивач збиралася використати ушкоджений автомобіль для поїздки в Карпати для оздоровлення своїх дітей, оскільки останні хворіють бронхіальною астмою та потребують санітарно - курортного лікування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності автомобіль "Mitsubishi Lanser", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

29 березня 2013 року приблизно о 12.40 годин, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ЗІЛ 130" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.. О.Брозовського в м..Кривому Розі при зміні напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013 державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, після зіткнення автомобіль ВАЗ 21013 державний номер НОМЕР_3 скоїв наїзд на перешкоду бордюрний камінь та виїхавши за межі проїжджої частини скоїв наїзд на стоячий там, належний позивачу автомобіль "Mitsubishi Lanser", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, унаслідок чого останній отримав механічні пошкодження.

Матеріальна шкода за відновлювальний ремонт, була відшкодована страховою компанією.

Як убачається з матеріалів справи, зіткнення транспортних засобів сталося з вини водія автомобіля "ЗІЛ 130" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок порушення останнім п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що було встановлено Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу при ухваленні постанови від 12 червня 2013 року по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП ( а.с.83).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України ця постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, сторонами не оскаржується тому колегією суддів відповідно до ст.. 303 ЦПК України не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимоги позивача обґрунтовані, оскільки неправомірними діями ОСОБА_3 їй завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я (роз'яснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995р.).

Пункти 1 й 3 частини 2 статті 23 ЦПК України передбачають можливість відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із ДТП та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Отже вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дійшов вірного висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ДТП. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо розміру стягнутої, судом першої інстанції, моральної шкоди, яка на думку позивача має бути більшою.

Так розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, моральні страждання позивача полягають у тому, що вона переносить значний стрес та, як наслідок в подальшому була позбавлена можливості користуватись автомобілем в інтересах сім'ї та роботи, оскільки автомобіль підлягав ремонту.

Позивач дійсно зазнала моральної шкоди внаслідок ДТП, порушився її звичайний уклад життя, тривалий час вона не мала можливості користуватися транспортним засобом для задоволення своїх потреб та потреб своєї сім'ї, проте зазначене було враховано судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди постановлено у відповідності з вимогами закону, урахуванням характеру та ступені моральних страждань позивача, а отже підстав для його скасування в цій частині та не має. Доводи апеляційної скарги, висновки суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи по суті заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: