Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1967/15-ц
Провадження № 2/483/687/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKОКRX01770038 від 27 серпня 2012 року, -

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (надалі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 14152 грн 28 коп., з яких 4329 грн 12 коп. заборгованість за кредитом, 3 грн 05 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1270 грн 89 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 7399 грн 11 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн штраф (фіксована частина), 650 грн 11 коп. штраф (процентна складова).

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 27 серпня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № NKОКRX01770038 (надалі Договір), який складається із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). За умовами Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з умовами Договору. Однак відповідачка своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого банк звернувся з позовом до суду.

Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка у поданій заяві також зазначила, що позовні вимоги визнає частково та просить зменшити розмір нарахованої пені, з огляду на те, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40-41).

Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», з одного боку, та ОСОБА_1, з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається із Заяви позичальника NKОКRX01770038 від 27 серпня 2012 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). За умовами Договору, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 4707 грн 10 коп. на строк 12 місяців, тобто з 28.08.2012 року по 26.08.2013 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12 % річних, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 141 грн 21 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 137 грн 10 коп. При цьому, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 533 грн 73 коп. для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд також враховує правову позицію Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену у п. 27 Постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема про те, що проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

За домовленістю між сторонами, що знайшло відображення в Заяві позичальника, однією з умов надання кредиту є сплата позичальником щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 141 грн 21 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 137 грн 10 коп. (а.с. 5)

Нарахування суми заборгованості за комісією підтверджено наданим позивачем розрахунком і становить 1270 грн 89 на 21.08.2013 року, тобто до спливу строку дії кредитного договору.

З розрахунку заборгованості також вбачається, що пеня нарахована до 31 липня 2013 року і становить 7 399 грн.

Вирішуючи питання щодо цивільно-правової відповідальності відповідачки за порушення зобовязання, суд звертає увагу на таке.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Закінчення строку договору, згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За порушення зобовязання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання.

За змістом п. 2.4.5.5 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн та 5 % від суми заборгованості.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, тяжкі сімейні обставини відповідачки наявність на її утриманні двох малолітніх дітей, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами (а.с. 41), той факт, що розмір пені значно перевищує розмір отриманого позивачкою кредиту, беручи до уваги відсутність тяжких наслідків, спричинених затриманням сплати залишку кредиту, та прохання самої відповідачки про зменшення суми неустойки (а.с. 40), суд дійшов висновку про можливість застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення суми неустойки до розміру залишку неповернутого кредиту.

За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень, що підтверджується платіжним дорученням №BOTM6B108D від 26.08.2015 року, долученим до матеріалів справи (а.с.1).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов частково, стягує з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 6-8, 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ППозовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKОКRX01770038 від 27 серпня 2012 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 11 082 (одинадцять тисяч вісімдесят дві) гривень 29 коп., з яких 4329 (чотири тисячі триста двадцять девять) гривень 12 коп. - заборгованість за кредитом, 3 (три) гривні 05 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) гривень 89 коп. комісія за користування кредитом, 4329 (чотири тисячі триста двадцять девять) гривень 12 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 (пятсот) гривень штраф (фіксована частина), 650 (шістсот пятдесят) гривень 11 коп. штраф (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а у разі подання скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: