Справа № 136/514/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" листопада 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець ЦИВІЛЬНУ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 31.01.1969 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 10.Від даного шлюбу у подружжя народились діти, які на даний час вже є повнолітніми. Причиною розпаду сімї позивач називає те, що їх шлюбні відносини не склались через різні погляди на життя, жити разом стало неможливо. Відповідачка виписала його з їхнього будинку, постійно з нього знущається, сімя фактично розпалась. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Просив суд позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що його дружина має велике господарство в кількості 35 корів та 27 свиней. Він виконував усю роботу по господарству, дуже важко сам працював наче раб, дружина йому не допомагала, але ні до чого права не мав. З квітня цього року спільно не проживають. Крім цього, просив суд судовий збір з відповідачки не стягувати.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча про час, день і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлене за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В приміщенні суду 12.11.2015 року відповідачка зявилась, однак в судовому засіданні участі не побажала приймати. Будь якої заяви до суду не надала. Тому суд вважає її неявку в судове засідання без поважних причин та вважає можливим розглянути справу без участі відповідачки в загальному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та оцінивши наявні в ній докази дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.01.1969 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 160151 /а.с.3/. Від даного шлюбу у подружжя народились діти, які на даний час вже є повнолітніми.

Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Сторонам надавався строк для примирення, однак позитивних результатів це не дало. Позивач не бажає миритися, наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223, 233 ЦПК України, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ПОЄДИНОК (до реєстрації шлюбу - КОНОПКО) ОСОБА_3, який був зареєстрований 31 СІЧНЯ 1969 РОКУ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 10.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_4