Справа № 286/372/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Мінич Ю. М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, треті особи: 1. Відділ Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області, 2.Реєстраційна служба Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, про визнання права власності на земельну ділянку , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,0202 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м.Овруч Житомирської області, АДРЕСА_1, яка рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.1998 року № 21 передана у приватну власність ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зареєстрована в Державному земельному кадастрі за № :01:012:0711, мотивуючи тим, що позивач в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 стала власником квартири № 1, що становить 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в м.Овруч Житомирської області, яка розміщена на земельній ділянці площею 0,0202 га; ця земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.1998 року № 21 була передана у приватну власність ОСОБА_3, однак остання при житті державного акту на право власності на землю не виготовила, а тому позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, яка своєчасно та у встановленому порядку прийняла спадщину, не може оформити своїх спадкових прав на спірну земельну ділянку, маючи на це право, відтак, просить на підставі ст.1233 Цивільного Кодексу України позов задоволити та визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, в судове засідання представників не скерували, хоча були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом, що стверджується наявними у справі розписками про одержання судової повістки. Третя особа 1 подала заяву про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач та третя особа 2 про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань, заперечень проти позову суду не подавали.

В судовому засіданні позивач настоює на розгляді справи за відсутності відповідача та третіх осіб; позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі.

Відтак, з огляду на норми ст.ст.158, 169 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за участі позивача та відсутності без поважних причин відповідача та третьої особи 2, а також третьої особи 1, яка заявила про розгляд справи без її участі, за наявними у справі доказами.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України 2003 року власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 1, що становить 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 Житомирської області, яка складається з коридора площею 5,5 кв.м, кімнати площею 12,4 кв.м, кімнати площею 24,0 кв.м, кухні площею 4,9 кв.м, коридора площею 5,8 кв.м, 1/2 частини частини сарая, туалета, що стверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.10.2002 року серії ВАВ № 344961 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17812029 від 14.02.2014 року серії ЕАХ № 142640.

Відповідно до ст.381 Цивільного кодексу України 2004 року садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч.1 ст.120 Земельного кодексу України 2001 року у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.1998 року № 21 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам» (в тому числі додаток № 1 до рішення), відповідно до ст.ст.6, 7 Земельного кодексу України 1990 року, Постанови Верховної Ради УРСР від 13.03.1992 року № 2201-ХІІ «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею», Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», постанови Верховної ради України від 17.12.1997 року № 744/97-ВР «Про земельну реформу» та постанови Верховної ради від 17.12.1997 року № 1312-ХІУ виконком Овруцької міської ради Житомирської області передав безкоштовно у приватну власність ОСОБА_3, на підставі її заяви, земельну ділянку площею 0,0588 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в м.Овруч Житомирської області, яка раніше була надана їй у користування; при цьому доручив начальнику міського відділу земельних ресурсів Барановській Л.М. зробити запис у паспорті громадянина або іншому документі, що його заміняє, про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки та внести зміни в земельно-облікові документи.

Проте ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, та при житті державного акту на право власності на земельну ділянку не отримала у порядку, встановленому чинним на той час законодавством.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, у покійної ОСОБА_3 була відмітка в паспорті про передачу їй безкоштовно у приватну власність земельної ділянки, однак цього факту позивач документально підтвердити не може, оскільки паспорт ОСОБА_3 був вилучений у зв'язку з її смертю та на заміну видано свідоцтво про смерть.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року; щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як випливає із змісту ст.548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття (яким є день смерті спадкодавця) лише в тому разі, якщо вона прийнята спадкоємцем. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін.

Як вбачається з наданої Овруцькою ДНК на запит суду копії спадкової справи № 619/2002 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, зокрема наявних у ній копій заяви про прийняття спадщини від 09.10.2002 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.10.2002 року серії ВАВ № 344961, ОСОБА_1 дійсно прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, так як у встановлений законодавством термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та оформила свої спадкові права на квартиру № 1, що становить 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м.Овруч Житомирської області, АДРЕСА_1. Однак, як видно з копії постанови державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2015 року за № 10/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0202 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки нею не подано правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Позивач намагалась після смерті спадкодавця завершити розпочатий останнім процес приватизації земельної ділянки, зокрема на її замовлення ПП «Андвол» виготовив Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.ОСОБА_1 на території м.Овруч, АДРЕСА_1, Овруцького району Житомирської області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перевірена державним реєстратором та внесена до Державного земельного кадастру 26.03.2014 року, що стверджується копіями цієї технічної документації. Як вбачається з копії Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.03.2014 року № НВ-014, 26.03.2014 року проведена державна реєстрація земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в м.Овруч Житомирської області площею 0,0202 га та їй присвоєно кадастровий номер :01:012:0711, ця ділянка значиться такою, що перебуває у приватній власності і її межі встановлено. Однак, позивач не може здійснити реєстрацію права на цю земельну ділянку, оскільки рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.1998 року № 21 вона передана у приватну власність ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. А відтак, позивач ніяким чином не може оформити на себе земельну ділянку розміром 0,0202 га, маючи на це право.

Таким чином, з огляду на вище вказані обставини та норму ст.120 ЗК України, згідно з якою під час набуття права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (зокрема 1/2 частиною сараю і туалетом) позивачу перейшло право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку розміром 0,0202 га, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, та задоволити позовні вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відтак, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 196, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0202 га для будівництва і обслуговування 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.1998 року № 21 передана у приватну власність ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зареєстрована в Державному земельному кадастрі за № :01:012:0711.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко