УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 25 вересня 2015 позовну заяву було залишено без руху. Так, судом акцентована увага позивача на необхідності приведення позову у відповідність до вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України.

Позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір від 01 серпня 2014 року, укладений між сторонами. Натомість всупереч імперативним вимогам п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України жодних обставин на підтвердження своїх вимог не виклав, як і не зазначив доказів на їх підтвердження.

Зміст позову зводиться лише до цитування окремих положень різноманітних нормативно-правових актів без детального викладу обставин, на думку позивача, порушення її прав. Стверджуючи про те, що її фактично позбавили можливості вносити зміни або коригування в спірний договір при його укладенні, вона жодним чином не зазначає чим це підтверджується і як це порушує її права, якщо при цьому у неї була можливість не укладати такий договір. А якщо не було такої можливості, то вона також не викладає дані обставини.

Практика Європейського Суду з прав людини зводиться до того, що дійсно кожна особа може звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, проте жодна особа також не може таким правом звернення зловживати.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Крім того, суд акцентував увагу позивача на порушення ним приписів п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України, відповідно до яких позивач також зобов`язаний зазначати повне найменування позивача/відповідача, їх місце проживання/місцезнаходження. Так, як вбачається із позову, позивач подає позов за своїх місцем проживання, проте в такому випадку він зобов`язаний надати докази на підтвердження своєї реєстрації в Солом`янському районі м. Києва і зазначити код ЄДРПОУ відповідача і його місцезнаходження як юридичної особи.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про визнання кредитного договору недійсним, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк