Справа № 199/6637/15-ц
27 жовтня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 17.12.1996 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 6000,00 доларів США, про що відповідач надав власноруч написану розписку. Відповідно до умов угоди строк повернення отриманих у борг коштів не зазначався. За усною домовленістю між сторонами датою остаточного повернення боргу було встановлено 17.12.1997 року.
На звернення позивача у грудні 1997 року з вимогою повернути отримані кошти за договором позики від 17.12.1996 року та від 20.05.1997 року, відповідач борг не повернув.
Позивач зазначає, що лише у 2000 році відповідач повернув 50 доларів США в рахунок погашення боргу за договором від 17.12.1996 року та 50 доларів США в рахунок погашення боргу за договором від 20.05.1997 року, про що було зроблено відповідну відмітку на зворотному боці розписок. На протязі 2000-2013 року відповідачем за договором позики від 17.12.1996 року було повернуто борг на загальну суму 200,00 доларів США, та за договором позики від 20.05.1996 року було повернуто борг на загальну суму 200,00 доларів США.
Оскільки до теперішнього часу ОСОБА_2 грошові кошти у повному обсязі не повернув, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 335750,65 грн. та судові витрати по справі.
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Також представник позивача надав оригінали розписок від 17.12.1996 року та від 20.05.1997 року, які долучені до матеріалів справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляв, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 17.12.1996 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 6000,00 доларів США, про що відповідач надав власноруч написану розписку. Відповідно до умов угоди строк повернення отриманих у борг коштів не зазначався.
На звернення позивача у грудні 1997 року з вимогою повернути отримані кошти за договором позики від 17.12.1996 року та від 20.05.1997 року, відповідач борг не повернув.
Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України (ст. 374 ЦК України в редакції 1963 року) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
У 2000 році відповідач повернув 50 доларів США в рахунок погашення боргу за договором від 17.12.1996 року та 50 доларів США в рахунок погашення боргу за договором від 20.05.1997 року, що підтверджується зробленою відповідною відміткою на зворотному боці розписок. На протязі 2000-2013 року відповідачем за договором позики від 17.12.1996 року було повернуто борг на загальну суму 200,00 доларів США, та за договором позики від 20.05.1996 року було повернуто борг на загальну суму 200,00 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку
Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3357,50 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, заборгованості у розмірі 361820,00 грн., з яких за договором позики від 17.12.1996 року 132820,00 грн., та за договором позики від 20.05.1997 року 229000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3357,50 гривень, а всього 365177 (триста шістдесят п'ять тисяч сто сімдесят сім) гривень 50 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя