Справа №628/2138/14-ц Провадження №2/628/18/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Волчек О.О.,

при секретарі - Разєнковій Т.О.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу в залі суду в м. Куп'янську за позовною заявою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Сафір Федора Олеговича до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 45012,57 грн. за кредитним договором № б/н від 17.04.2006 року, яка складається з наступного: 9277,95 грн. - заборгованість за кредитом; 33114,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина); 2119,65 грн. - (процентна складова), а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

17.04.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картку» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України., згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з урахуванням 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою».

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість в сумі 45012,57 грн. за кредитним договором б/н від 17.04.2006 року, яка складається з: 9277,95 грн. - заборгованість за кредитом; 33114,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штраф в сумі 500,00 грн.(фіксована частина); штраф в сумі 2119,65 грн. ( процентна складова).

До суду надійшли заперечення представника позивача Михайличенко О.О., у в яких він зазначає, що даний позов не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша ст.. 1048 ЦК України)

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення , в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію( пердати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди( стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання( неналежне виконання) ( стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк(термін) виконання зобов'язання( статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк ( термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк( термін).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок( стаття 253 ЦК України).

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлюється спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки( штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язанням з зазначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що мітяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії ( припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи( стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами ( щомісячними платежами у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 24 числа кожного місяця , а процентів - кожного 24 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідач по даній справі перестав виконувати щомісячні зобов'язання починаючи з грудня 2008 року з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з червня 2008 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 лише в 2014 році.

Крім того, у запереченнях вказано, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними внесками, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Також у запереченнях вказано, що аналогічні пояснення викладені і в Постанові ВСУ від 19 березня 2014 року по справі № 6-20 цс14,яка у відповідності до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування для всіх судів (а.с.47-49).

На заперечення позивачем надані пояснення, у яких він вказує, що судом не може бути застосовано встановлену законом позовну давність в три роки на підставі ст.257 ЦК України, і тому не може бути відмовлено у задоволенні позовних вимог банку.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на наступне:

При укладенні Кредитного договору між позивачем та відповідачем, пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Таким чином, сторони в письмовій формі домовились про строк дії договору до повного виконання зобов'язань сторонами. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі - надавши кредит позичальник. Відповідач, в свою чергу, не погасив кредит банку, а отже не виконав свої зобов'язання.

До того ж, п.6.4 Умов, передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком, в тому рахунку і заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списання коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Пунктом 3.1.3 Правил користування карткою передбачено, що по закінченню строку дії картка продовжується на навий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку; п.9.3. Умов також передбачено, що відповідний картрахунок може бути закритий на підставі заяви держателя картки.

Вищевказане свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії, відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшло заяви про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.

Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюються кожного разу зі спливом терміну дії картки.

На даний час, з моменту укладання кредитного договору, ніхто із сторін не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, таким чином строк дії картки і строк дії кредитного договору пролонгувався з кожним роком. Позивач не пропустив строк позовної давності (а.с.54-56).

В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши письмову заяву, у який просить розглядати справу за його відсутності згідно наданих матеріалів та пояснень.

В судове засідання не з'явився відповідач, просив розглядати справу за його відсутності, за участю свого представника ОСОБА_1

Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 17.04.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит за заявою на надання кредитного ліміту в сумі 8000,00 грн., встановлений порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% суми заборгованості кінцевий строк повернення кредиту - до 30.04.2014 р. року. Заява містить відомості, що він ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, а також з тим, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку та надані його реквізити (а.с.7 -14) . згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.04.2014 року ОСОБА_4 має заборгованість в сумі 45012,57 грн. за кредитним договором б/н від 17.04.2006 року, яка складається з: 9277,95 грн. - заборгованість за кредитом; 33114,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штраф в сумі 500,00 грн.(фіксована частина); штраф в сумі 2119,65 грн. ( процентна складова) .(а.с.5-7). Строк дії карти - 02/08. (а.с.8).

Останній платіж за кредитом призведений ОСОБА_4 27.11.2008 р. в сумі 100 грн. (а.с.7).

Позивач має всі правовстановлюючі документи - довідку з ЄДРПОУ, банківську ліцензію, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, та Статут, відповідно до якого, у зв'язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.17-20).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлено, що умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Суд дійшов до висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повинен був дізнатися про те, що ОСОБА_4 перестав платити по кредиту з 27.11.2008 року, тобто з дати останнього платежу, тобто на день розгляду справи вищевказаний строк сплинув.

Таким чином, позивач не мав перепон для того, щоб реалізувати своє право звернутися до суду з питанням про примусове стягнення боргу у судовому порядку.

Правову позиція стосовно застосування строку позовної давності, викладена у Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року за № 6-20 цс14.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняті за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст.360-7 ЦПК України суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ст. 209, 212, 214, 215, 218, 360-7 ЦПК України ст. ст. 1054, 251-257, ч. 1 ст. 261, ч. 3,4 ст. 267, ч. 1 ст. 530 , ст. 610 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В позові представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Сафір Ф.О. до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення було виготовлено 24.02.2015 року.

Головуючий О.О. Волчек