Номер провадження: 22-ц/785/5730/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 березня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладений договір кредиту №173-0131006/ФКВ-08. Відповідно до умов договору ТОВ «Український промисловий банк» надав позичальнику кредит у розмірі 40000 доларів США, терміном до 24 березня 2015 року, а ОСОБА_2 зобов'язався за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі 11,5% річних.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договорами поруки: відповідно договору поруки №173-0131006/ZФПOP-08-01 від 25.03.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, та згідно договору поруки №173-0131006/ZФПОР-08-02 від 25.03.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, поручителі зобов'язались відповідати перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №173-0131006/ФКВ-08 від 25 березня 2008 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, заборгованість по кредиту станом на 12.06.2014 року складає 657156 грн. 59 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 35198,12 доларів США, що в еквіваленті складає 410222 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 19725,08 доларів США, що в еквіваленті складає 229889 грн. 16 коп.; заборгованість за комісією у розмірі 17045 грн. 20 коп.

Відповідно до договору, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк» договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року право вимоги за кредитом №173-0131006/ФКВ-08 від 25 березня 2008 року отримав ПАТ «Дельта Банк».

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним, в якому просила визнати договір поруки №173-0131006/ZФПOP-08-02 від 25.03.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 недійсним, оскільки вона даний договір не укладала та не підписувала.

Представник ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, надали заяву в якій просили розглядати справу у їх відсутність.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 35198,12 доларів США (410222 грн. 23 коп.), суму заборгованості за відсотками у розмірі 19 725,08 доларів США (229 889 грн. 16 коп.), суму заборгованості за комісією в розмірі 17 045 грн. 20 коп., а всього у розмірі 657 156 грн. 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частках суму судового збору в розмірі 3441 грн. на користь ПАТ «Дельта Банк».

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним задоволений, визнаний недійсним договір поруки № 173-013 Ю06/2ФПОР-08-02, укладений 25.03.2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

На рішення суду ПАТ «Дельта Банк», подало апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» та задоволені позову зустрічного позову ОСОБА_4, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитом, та відмовити в задоволені зустрічного позову ОСОБА_4, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права.

В іншій частині рішення сторонами не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Відмовляючи в частині задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольняючи позов ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду, що між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, а також, що ОСОБА_4 не надавала згоду на укладення оспорюваного договору та не підписувала його.

Між тим, колегія не погоджується з такими висновками суду, оскільки, дослідивши повно та всебічно обставини справи в частині правовідносин між Банком і ОСОБА_4, як поручителя, суд ретельно не з'ясував всіх обставин справи щодо правовідносин між Банком та поручителем, що призвело до неправильного вирішення справи про відмову в задоволені позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 та про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст.. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25 березня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №173-0131006/ФКВ-08 (а.с.5а-9).

Відповідно до п. 1 умов договору ТОВ «Український промисловий банк» надав позичальнику кредит у розмірі 40000 доларів США, терміном до 24 березня 2015 року, а ОСОБА_2 зобов'язався за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі 11,5% річних.

Також ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк», було встановлено графік погашення платежів за кредитним договором №173-0131006/ФКВ-08 (а.с. 10-11).

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договорами поруки: відповідно договору поруки №173-0131006/ZФПOP-08-01 від 25.03.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, а також договором поруки №173-0131006/ZФПОР-08-02 від 25.03.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, відповідно до яких поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язались відповідати перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №173-0131006/ФКВ-08 від 25 березня 2008 року (а.с. 12-13).

Відповідно до договору, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк» про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року право вимоги за кредитним договором №173-0131006/ФКВ-08 від 25 березня 2008 року укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 отримав ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обов'язки належним чином і у встановлені строки.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з п. 1 договору поруки №173-0131006/ZФПОР-08-02 від 25.03.2008 року укладеного між Банком та поручителем ОСОБА_4, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №173-0131006/ФКВ-08 від 25 березня 2008 року, за яким остання зобов'язана повернути кредит, сплатити проценти та штрафні санкції, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 2 відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 3 поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

Відповідно до п. 7 поручитель ознайомлений з усіма умовами кредитного договору.

03 грудня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 досудові вимоги про повернення кредитної заборгованості.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 12.06.2014 року має прострочену заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 657156 грн. 59 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 35198,12 доларів США, що в еквіваленті складає 410222 грн. 23 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 19725,08 доларів США, що в еквіваленті складає 229889 грн. 16 коп.; заборгованості за комісією у розмірі 17045 грн. 20 коп., на підставі вищевикладеного вказана заборгованість підлягає стягненню у солідарному порядку не тільки з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3, а і поручителя ОСОБА_4

У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Доводи зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 про те, що вона не підписувала договір поруки, не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, та спростовуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції зробив висновок, що не надано доказів про те, що ОСОБА_4 підписувала договір поруки, та підставою для цього висновку, суд поклав в основу рішення висновок експерту, у відповідності до якого, підпис у договорі поруки від імені ОСОБА_4, визнаний непридатним для ідентифікаційного дослідження, у тому числі з метою вирішення питання, чи виконаний підпис самою ОСОБА_4 або іншою особою, містить вкрай обмежений обсяг графічного матеріалу (а.с. 131).

Але такий висновок, суд першої інстанції зробив на припущеннях, не зважаючи на інші докази, які є в матеріалах справи, та які спростовують висновок суду, про те, що позивачем не доведено, про укладання договору поруки між банком та ОСОБА_4

З пояснень ОСОБА_2, наданих у суді апеляційної інстанції, не вбачається, що підпис у договорі поруки поставила інша особа замість ОСОБА_4, він пояснив, що йому не відомо, хто підписував договір поруки, він лише надав документи, а потім забрав всі договори.

Також у суді апеляційної інстанції представнику ОСОБА_4 та самої ОСОБА_4, були роз'яснені права, що підтверджується журналом судового засідання, але стороною не було заявлено клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи, а ставилось питання про проведення такої самої експертизи, с такими самими питаннями, та до того ж експертного закладу.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому рішення суду в частині відмови в задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року в частині відмови Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволені позовних вимог до ОСОБА_4 та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 - скасувати.

В цієї частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 35198 доларів 12 центів США, суму заборгованості за відсотками у розмірі 19 725 доларів 08 центів США, суму заборгованості за комісією в розмірі 17 045 гривень 20 копійок, а в цілому загальну суму 657 156 гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 у рівних частках суму судового збору в розмірі 3 441 гривень на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним - відмовити.

В інший частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва