Провадження № 2/750/228/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.

при секретарі - Латенко О.В.,

за участю позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд -

встановив:

13.11.2014 року до Деснянського районного суду м. Чернігова звернувся позивач з позовною вимогою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до договору купівлі - продажу від 02.03.1986 року за реєстровим номером № 2-1774 посвідченого Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою позивач придбав 13/42 будинку разом з надвірними будівлями і є власником цього майна.

У судовому засідання позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач та його представник позов не визнали. Вони вважають, що даний спір вже був розглянутий в судовому порядку та вирішене питання про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

В судовому засіданні було оглянуто і досліджено матеріали справи №2/2506/9/12 і встановлено, що 02.03.2012 року було ухвалено рішення Деснянським районним судом м. Чернігова, яким було розглянуто питання про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно якого виділено ОСОБА_2 - відповідачу в натурі виділено житлову кімнату 3-1, кладову 3-2, коридор 3-3, житлову кімнату 3-4, кухню 3-5, веранду 1, сарай б-1, гараж Б-1, ганок кр-3, 1/2 частину воріт №1 з хвірткою, 1/2 частини огорожі №3, 1/2 частину огорожі №6, огорожу №7, всього 78,30 кв.м, загальною вартістю 210815 грн, що складає 1/3 частину в домоволодінні та на 2324 грн. менше від ідеальної частки в домоволодінні та в користування земельну ділянку загальною площею 327 кв.м, зовнішні межі якої в додатку №1, 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №С-107 від 30.10.2011 року позначені червоним кольором за адресою АДРЕСА_1.

Позивачу ОСОБА_1 виділено в натурі житлову кімнату 2-1, житлову кімнату 2-2, кухню 2-3, тамбур 2-4, санвузол 2-5, погріб а3-1, ганок кр-2, 1/2 частини воріт №1 з хвірткою, 1/2 частини огорожі №6, огорожу №4, огорожу №5, вбиральню К-1, всього 77,90 кв.м, загальною вартістю 196075 грн, що складає 13/42 частину в домоволодінні та на 2324 грн більше від ідеальної частки в домоволодінні та в користування земельну ділянку загальною площею 301 кв.м, зовнішні межі якої в додатку №1, 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №С-107 від 30.10.2011 року позначені синім кольором за адресою АДРЕСА_1.

Двір площею 86 кв.м, який позначений в додатку №1, 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №С-107 від 30.10.2011 року оранжевим кольором, залишити в спільному користуванні сторін по справі

Крім того 29.12.2012 року було ухвалено рішення по справі №2506/6444/2012 Деснянським районним судом м. Чернігова, яким було розглянуто питання про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 яким було задоволено позовні вимоги та зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в праві користування гаражем, позначеному на генеральному плані земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 літерою "Б-1", зобов'язавши ОСОБА_1 звільнити вказаний гараж від належного йому майна - автомобіля марки ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_1, інших речей (предметів) домашнього вжитку, в тому числі зобов'язати зняти замки від воріт гаражу. Дане рішення було оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області, але апеляційну скаргу було відділено.

Так, вище зазначеними судовими рішеннями було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником гаражу, позначеного на генеральному плані земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 літерою "Б-1".

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, як те вбачається з позовної заяви та наданих поясненнях представником позивача в судовому засіданні, підставою для звернення до суду стало саме те, що позивач купив 1/2 частину будинку та сарай Б-1, який на даний час є гаражем.

Позивач не надав суду належних доказів та крім того враховуючи положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова по цивільній справі № 2/2506/9/12 від 02.03.2012 року та цивільній справі № 2/25066444/12 від 29.12.2012 року , не потребують доказування. Окрім того, судом прийнято до уваги, що сторонами по справі під час судового розгляду даної цивільної справи не було спростовано обставини, які встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова по цивільній справі № 2/2506/9/12 від 02.03.2012 року та цивільній справі № 2/25066444/12 від 29.12.2012 року, а судом не встановлено, що обставини у справі, що розглядається є інакшими, ніж встановлені під час розгляду іншої, вище зазначеної справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки він є необґрунтованим і недоведеним належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 3-6, 10, 11, 15, 31, 213-215 ЦПК України суд, -

вирішила :

В задоволенні позивних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ю. Лямзіна