Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/778/2211/15р. Суддя-доповідач Спас О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Кочеткової І.В.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування", ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 зверунлася до суду з позовом до ПрАТ"Страхова компанія "Арсенал страхування", ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові зазначала, що 12.04.2014 року ОСОБА_5, приблизно о 23-10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, на перехресті вул. Леніна та вул. Лєрмонтова в місті Запоріжжі, виїхав на великій швидкості на червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем під її керуванням. Внаслідок ДТП вона зазнала тілесних ушкоджень, бригадою швидкої допомоги була доставлена до 5-ї Запорізької міської лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.04.2014 року по 28.04.2014 року. За час лікування нею та родичами було затрачено більше 15000 грн. на лікування, але фактично в цей час збирати чеки не було основною задачею, розпочала збирати чеки з аптеки, після того як покращився стан здоров'я. Вартість лікування становить за підсумками наданих чеків 3857,88 грн. Пізніше була переведена до іншої лікарні, де стаціонарно проходила лікування з 28.04.2014 року по 26.05.2014 року, що знову завдало значних витрат на лікування, відновлення здоров'я. З метою відновлення автомобіля викликала евакуатор за який з її грошей матір'ю було сплачено 350 грн. спочатку та потім, ще внаслідок перевезення на стоянку ремонтної організації 350 грн. Поки очікувала на ремонт автомобіля та отримання грошей від страхової компанії, автомобіль перебував на території ТОВ НВП "Прокуб", за що згідно рахунку-фактури від 13.09.2014 року сплатила 1620 грн. За проведення товарознавчого дослідження нею, через матір ОСОБА_6 проведено оплату послуг експерта у розмірі 500 грн., які вважає, повинні бути компенсовані повністю відповідачами. Оскільки, відповідач ОСОБА_5 і страхова компанія "Арсенал" відмовляється повернути кошти, вона просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 4863,60 грн., що включає - судовий збір, сплачений при зверненні до суду, у розмірі 243,60 грн. та 200 грн., а також 19716 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на ії користь суму недоплаченої страхової виплати у розмірі 4134,09 грн., та недоплачену компенсацію моральної шкоди у розмірі 186,87 грн., всього стягнути 4320,96 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "СК "Арсенал страхування" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 91,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1908,65 грн., судові витрати у сумі 243,6 грн., а всього стягнуто 2152,25 грн.

В задоволенні позовних вимог по стягненню з відповідачів витрат на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4863,6 грн., витрат на лікування в розмірі 4134,09 грн. та моральної шкоди в розмірі 18000 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ПрАТ "СК "Арсенал страхування" подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких спростовуються доводи апелянта. ПрАТ "СК "Арсенал страхування" вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, представника ПрАТ "СК "Арсенал страхування" Данилова А.Г., ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

12.04.2014 року ОСОБА_5, приблизно о 23-10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-21099 держномер НОМЕР_2, на перехресті вул. Леніна та вул. Лєрмонтова в місті Запоріжжі, виїхав на заборонний червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

Автомобіль Chevrolet Aveo держномер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3 належить її матері ОСОБА_6

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 зазнала тілесних ушкоджень та проходила стаціонарне лікування різного виду з 12.04.2014р. по 28.04.2014р. та з 28.04.2014р. по 26.05.2014р.

Відносно ОСОБА_5 були порушені справи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 130 КУпАП, провадження в яких закрите у зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. У постанові від 19.08.2014р. по справі №334/7314/14-п встановлено вину ОСОБА_5 у порушенні вимог п.8.7.3(е) ПДР України та скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ "СК "Арсенал страхування" за полісом №АС/6266834 від 05.08.2013р.

Страхове відшкодування у сумі 28320,58грн. за пошкоджений в результаті вказаної ДТП Автомобіль Chevrolet Aveo держномер НОМЕР_1 виплачене ПрАТ "СК "Арсенал страхування" власнику ОСОБА_6 за її заявою 06.10.2014р.

ПрАТ "СК "Арсенал страхування" 24.10.2014р. ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування 1827грн. у зв'язку з її лікуванням.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що рішення суду в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди з ОСОБА_5 в розмірі 4863,60грн. та з ПрАТ "СК "Арсенал страхування" на відшкодування матеріальної шкоди 4134,09грн. та в частині стягнення з ПрАТ "СК "Арсенал страхування" 91,35грн. на відшкодування моральної шкоди відповідають вимогам закону щодо законності та обґрунтованості рішення і висновки рішення суду в цій частині не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Рішення ухвалене у відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за якою шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд також правильно послався на ст. 1194 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов вірного по суті висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат на лікування у розмірі 3857,88грн., оскільки надані нею касові чеки на придбання ліків не можна ідентифікувати, як витрати, що зазнала позивач у зв'язку із відсутністю у них відомостей про покупця, а також у зв'язку із відсутністю лікарського підтвердження, що саме ці медикаменти у періоди їх придбання були призначені ОСОБА_3 та не були надані лікувальними закладами, в яких остання знаходилася на стаціонарному лікуванні. Не підтверджується доказами призначення лікарями обстеження МРТ, купівля фіксатора шиї. Не відноситься до витрат на лікування 250грн. добровільної пожертви Членській благодійній організації "Швидка допомога".

Суд першої інстанції правильно відмовив у стягненні 600грн. на оплату послуг адвоката у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів таких витрат, які мали бути надані у відповідності до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Обґрунтованою є відмова суду першої інстанції у стягненні з ОСОБА_5 700грн. витрат з послуг евакуатора, 1620грн. послуг зі зберігання автомобіля, франшизи, 500грн. за проведення експертної оцінки пошкоджень, оскільки з наданих документів вбачається, що вказані витрати понесені не позивачем, а ОСОБА_6, яка, як власник пошкодженого автомобіля отримала від ПрАТ "СК "Арсенал страхування" страхові виплати. Самостійних вимог про стягнення вказаних сум у цій справі ОСОБА_6 не заявлено.

Правильно судом першої інстанції визначений розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої із страховика на користь ОСОБА_3, яка склала 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, що відповідає обставинам справи та ст.26-1, 41 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Доводи апеляційної скарги, в яких ОСОБА_3 вважає неправильно обрахованим розмір відшкодування страховиком витрат за період стаціонарного лікування не мають свого підтвердження. Так, страховиком сплачено за цими вимогами 1827грн., проте ОСОБА_3 вважає вірним розмір обчислення 1819,34грн., що є меншим, ніж виплачено страхове відшкодування, а тому не порушує права позивачки і не тягне скасування рішення суду у цій частині.

Рішення суду в частині стягнення із страховика на користь ОСОБА_3 1827грн. страхових виплат на придбання медикаментів відповідає п.2, 3 ст.24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за якими мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів; якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Доводи апеляційної скарги, в яких ОСОБА_3 вважає неправильним рішення в частині відмови у стягненні на її користь 3857,88грн. згідно касових чеків на придбання ліків та інших засобів, не мають свого підтвердження. Надані касові чеки на придбання ліків не можна ідентифікувати, як витрати, що зазнала позивач у зв'язку із відсутністю у них відомостей про покупця, а також у зв'язку із відсутністю лікарського підтвердження, що саме ці медикаменти у періоди їх придбання були призначені ОСОБА_3 та не були надані лікувальними закладами, в яких остання знаходилася на стаціонарному лікуванні.

Не є витратами на лікування 250грн., внесених ОСОБА_3 як добровільна пожертва Членській благодійній організації "Швидка медична допомога".

Не має підтвердження лікарськими призначеннями, що ОСОБА_3 мала купувати фіксатор шиї за 105грн. та проходити МРТ обстеження за 700грн.

Виходячи з цього суд першої інстанції не визнав ці витрати складовими витрат на лікування. Апелянт такий висновок не спростувала та всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України, доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині не надала.

Доводи апеляційної скарги, що страховик повинен сплатити на відшкодування моральної шкоди 283,87грн. не знайшли свого підтвердження.

Вказана сума обчислена апелянтом як 5% від нарахованої нею суми 5677,22грн, яка складається з 3857,88грн. та 1819,34грн.

Проте, вказані суми не знайшли свого підтвердження. Так, 3857,88грн. витрат на ліки не стягнута судом першої інстанції і з цим висновком, як вказано вище, погоджується колегія суддів. Відносно 1819,34грн. витрат за період стаціонарного лікування встановлено, що фактично ОСОБА_3 сплачено страховиком 1827грн.

Відповідно, вказані апелянтом суми не можна брати за основу при обрахуванні 5% на відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню із страховика.

В цій частині судом першої інстанції правильно обраховано до стягнення із страховика на користь ОСОБА_3 5% від суми, що має своє належне підтвердження і складає 91,35грн. (5% від 1827грн).

Доводи апеляційної скарги про неправильність відмови у стягненні з ОСОБА_5 700грн. витрат з послуг евакуатора, 1620грн. послуг зі зберігання автомобіля, франшизи, 500грн. витрат з експертної оцінки пошкоджень автомобіля не мають підтвердження, оскільки з наданих документів вбачається, що вказані витрати понесені не позивачем, а ОСОБА_6, яка, як власник пошкодженого автомобіля отримала від ПрАТ "СК "Арсенал страхування" страхові виплати. ОСОБА_6, яка зазнала цих витрат позов у цій справі не пред'явила. Доводи апеляційної скарги, що остання діяла згідно доручення не має доказового підтвердження, а тому не спростовує висновки оскарженого рішення.

Доводи апеляційної скарги, що суд неправильно відмовив у стягненні 600грн. на оплату послуг адвоката спростовані під час апеляційного розгляду справи. Позивачем не надано підтверджуючих (платіжних) документів, які мали бути надані у відповідності до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Доводи апеляційної скарги в частині неправильного визначення суми, що піддягає стягненню з винуватця ДТП ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди, знайшли своє підтвердження.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин ні підтвердження вимог і заперечень та застосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно абз. 2 п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом першої інстанції правильно встановлено факт заподіяння позивачеві моральних, фізичних страждань, втрат немайнового характеру, підтверджений медичними документами про фізичні та психічні страждання потерпілої від ДТП особи. При цьому моральна шкода заподіяна діями ОСОБА_5, з вини якого скоєне ДТП, в якому постраждала ОСОБА_3

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у 2000грн., суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги закону щодо розумності та справедливості, оскільки фізичні та психічні страждання, пов'язані з травмуванням, яке потягло стаціонарне лікування на протязі 44 днів, вимушені зміни в житті, порушення звичних зв'язків з оточуючими через досить тривалу неможливість вести нормальний спосіб життя, мають дістати справедливої судової оцінки у грошовому виразі.

Апеляційний суд враховує вимоги ст.22.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою встановлено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону.

При цьому різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_5 та вбачає передбачені законом підстави для стягнення з останнього 10000грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не у повному обсязі відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі, яким рішення у вказаній частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2015 року у цій справі змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 10000грн. (десять тисяч гривень).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: