Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони являються власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 06.08.2004 року приватним нотаріусом КМНО,зареєстрованого в БТІ м.Києва 10.09.2004 року під №1338.

Вказують, що 30.10.2013 року року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір найму квартири строком на три місяці та 05.11.2013 року останнього було зареєстровано у вищезазначеній квартирі для продовження терміну посвідки на проживання, однак з моменту реєстрації відповідач в зазначеній квартирі не проживав і не проживає на даний момент, місце його знаходження не відомо.

Крім того, зазначають, що станом на день подачі позову відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, що підтверджується довідкою КП «Синьоозерне» по формі №3.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не несе витрат по утриманню, жодних угод про збереження за ними права користування житловим приміщенням не укладав, його речі особистого вжитку відсутні, в добровільному порядку з реєстрації не знявся, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачам вільно володіти та розпоряджатися квартирою, позивачі вимушені звернутись до суду з вищезазначеним позовом за захистом свого порушеного права та просять визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання 03.02.2015 року позивачі та їх представник ОСОБА_6 не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачів ОСОБА_6 подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив його задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому, проти заочного розгляду спору не заперечував, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у їх відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином (а.с.36), причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положень п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого 06.08.2004 року приватним нотаріусом КМНО, зареєстрованого в БТІ м.Києва 10.09.2004 року під №1338 (а.с.5) позивачі являються власниками квартири АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до довідки Форми № 3 вих. №1132 від 21.11.2014 року, на даний час у вищезазначеній квартирі зареєстровані позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 (а.с.9).

Судом встановлено, відповідач вищевказаним жилим приміщенням не користується з 2013 року без поважних причин, оскільки не проживає у ній, не несе витрат по його утриманню, жодних угод про збереження за ними права користування житловим приміщенням не укладав, його речі особистого вжитку відсутні, в добровільному порядку з реєстрації не знявся, що підтверджується актами обстеження житлового приміщення від 11.05.2014 року (а.с.7), від 06.02.2014 року (а.с.6), від 12.11.2014 року (а.с.8), складені комісією у складі заступника директора КП «Синьоозерне» ОСОБА_7, паспортиста КП «Синьоозерне» ОСОБА_8, майстра КП «Синьоозерне» ОСОБА_9, сусідів з квартири №37 ОСОБА_10 та №123 ОСОБА_11 та затверджені директором КП «Синьоозерне» Приходько Л.І.

Крім того, слід зазначити, що відповідач залишається зареєстрованим на житловій площі за адресою: АДРЕСА_1, що перешкоджає позивачам належним чином користуватися житлом, оскільки лише вони несуть витрати по її утриманню.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України обставин, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім'ї наймача понад один рік, у судовому засіданні встановлено не було. Будь-яких підстав для продовження строку відсутності осіб у спірному будинку не виявлено, а відтак, відповідача необхідно визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищезазначений позов знайшов своє доведення в ході судового розгляду, є обґрунтованим у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405, ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом ухвалення та письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С. М. Богінкевич