Провадження № 2/522/2028/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», якою просив поновити його на роботі та стягнути з Відповідача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 13 433,55 грн. (тринадцять тисяч чотириста тридцять три гривні 55 коп.), мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2009р. Позивач був незаконно звільнений з роботи на підставі Наказу №222-к начальника управління філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у зв'язку із скороченням штату.

Не погоджуючись з вимогами Позивача, Відповідач подав Заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, якою просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити у повному обсягу.

Свої заперечення Відповідач обґрунтовує тим, що звертаючись з заявою про вирішення трудового спору до суду, Позивачем не був дотриманий тримісячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Приморського районного суду м.Одеси з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, визнання ОСОБА_1 звільненим за власним бажанням, стягнення з Відповідача на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2013р. позов ОСОБА_1 був задоволений частково, наказ №222-к від 21.12.2009р. начальника управління філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» був визнаний незаконним та скасованим, ОСОБА_1 визнано звільненим з посади заступника начальника відділу інкасації та перевезення цінностей за власним бажанням, стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в сумі 13 329,80 грн. (тринадцять тисяч триста двадцять дев'ять гривень 80коп.), в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Апеляційний суд Одеської області, розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк», 04.04.2014р. вирішив Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2013р. скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» про визнання звільненим за власним бажанням, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, а також вирішив частково задовольнити позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та стягнути з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 3 000,00грн (три тисячі гривень).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Апеляційний суд Одеської області виходив з того, що Позивачем не подавав Відповідачу заяву про звільнення його за власним бажанням, не поновлявся на роботі та не ставив питання про поновлення на роботі.

Свої заперечення щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, Відповідач обґрунтував тим, що звертаючись з заявою про вирішення трудового спору до суду, Позивачем не був дотриманий тримісячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, тобто на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, визнання його звільненим за власним бажанням, стягнення з Відповідача на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, волевиявлення ОСОБА_1 було повністю сформовано та не містило вимоги щодо поновлення на роботі.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

На підставі викладеного суд вважає, що Позивачем було допущено порушення трудового законодавства при зверненні до суду з позовом, у зв'язку із чим відсутні підстави для поновлення його на роботі, а відтак відсутні підстави і для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 02.03.2015