Справа № 750/1701/15-ц Провадження № 22-ц/795/1259/2015 Головуючий у I інстанції -Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді: Губар В.С.,

суддів: Кузюри Л.В., Мамонової О.Є.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Банк „Демарк" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Банк „Демарк" до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Демарк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, застосувати відповідні наслідки недійсності нікчемних правочинів, зокрема повернути у власність банку нежитлове приміщення загальною площею 45,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а в разі неможливості фактичного повернення - відшкодувати вартість завданих збитків в грошових одиницях в розмірі 246576 грн., посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи, неповному дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, у результаті чого справа розглянута необ'єктивно, а рішення не відповідає дійсним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ринкова вартість об»єкту нерухомості повинна у будь-якому разі включати податок на додану вартість. Проте, на думку апелянта, об»єкт нерухомості проданий за значно заниженою ціною - 479424,00 грн., хоча, навіть без урахування 20% податку на додану вартість, ціна цього об»єкта за висновком ТОВ «Стоун Брідж» становить 60500,00 грн.

Апелянт стверджує, що в результаті укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 серпня 2014 року за ціною нижчою від звичайної, державі України в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заподіяна шкода в сумі 246576,00 грн.

Апелянт наполягає на тому, що наказом №04/1 від 15 січгя 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на період тимчасової адміністрації банку «Демарк» визнано нікчемним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13 серпня 2015 року, а тому суд вийшов за межі позовних вимог зробивши висновок про укладання вказаного договору з дотриманням вимог цивільного законодавства.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Демарк» та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Демарк», суд першої інстанції виходив з того, що згідно звіту про оцінку №Т-4253/1, проведеного у встановленому порядку експертною фірмою «Еталон» 12 серпня 2014 року, вартість спірного приміщення визначена у сумі 473658,00 грн. без ПДВ, об'єкт продано за 479424,00 грн., при цьому вартість за ретроспективною оцінкою ТОВ «Стоун Брідж» становить 605000 грн. без ПДВ, тобто відсутня різниця в ціні в 20%, спірний об'єкт нерухомості продано фізичній особі, яка не є платником ПДВ, а тому цей податок при укладанні угоди не сплачувався та оцінювачу ТОВ «Стоун Брідж» об'єкт нерухомості та документація не надавались, а тому законних підстав вважати такий договір нікчемним немає.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено, що 13 серпня 2014 року між ПАТ "Банк "Демарк" в особі Голови Правління банку Оніщенко Л.О. та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №1260, за умовами якого банк передав у власність ОСОБА_1 нежитлове приміщення площею 45,4 кв.м., а ОСОБА_1 прийняла у власність нерухоме майно та сплатила кошти за вказаний предмет договору (а.с.7-9).

Відповідно до п. 2.3.1 вказаного договору продаж вчинено за 479429,00 грн., які продавець одержав від покупця до підписання цього договору.

Факт придбання нежилого приміщення за вказану суму, сторонами не оспорюється, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Статтями 215, 216 ЦК України передбачено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно із п. 3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на який позивач посилається як на підставу свого позову, передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту про оцінку об'єкту нерухомості № Т-4253/1 - нежиле приміщення загальною площею 45,4 кв.м., що належить ПАТ «Банк «Демарк», розташованого по АДРЕСА_1, виконаного ТОВ «Експертна фірма «Еталон», що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16478/14, виданий Фондом державного майна України 23.05.2014 року та дійсним до 23.05.2017 року, станом на 12 серпня 2014 року ринкова вартість об'єкту нерухомості без урахування 20% ПДВ становить 473658,00 грн. (а.с.37).

Відповідно до звіту про ретроспективну незалежну оцінку приміщення позабалансового відділення Банку "Демарк" загальною площею 45,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 станом на 13 серпня 2014 року, виконану ТОВ "Стоун Брідж", ринкова вартість спірного нежилого приміщення становить 605000,00 грн. без ПДВ, або 726000,00 грн. з ПДВ (а.с.11). Із резюме до вказаного звіту вбачається, що приміщення позабалансового відділення Банку "Демарк" загальною площею 45,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 не надано до огляду, правовстановлюючі та технічні документи не надані, строк дії висновку про вартість - приймається рівним 6 місяцям з дати оцінки за умови стабільності ситуації на ринку нерухомості (а.с.11 зворот).

За викладених обставин, повідомлення ОСОБА_1 про недійсність договору купівлі-продажу від 13.08.2014 року було направлено позивачем 03.11.2014 року (а.с.12-13), а звіт про ретроспективну незалежну оцінку ТОВ "Стоун Брідж" складений 13 серпня 2014 року (а.с.10-11). Відтак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про проведення ретроспективної оцінки ТОВ "Стоун Брідж" об'єкту нерухомості по АДРЕСА_1.

Крім того, на момент подання позовної заяви - 20.02.2015 року, що підтверджується відбитком штампу на поштовому конверті (а.с.14) звіт про ретроспективну незалежну оцінку ТОВ "Стоун Брідж від 13 серпня 2014 року був недійсний, а тому у позивача відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 серпня 2014 року з підстав п.3.ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апелянта про те, що суд вийшов за межі позовних вимог визнавши нікчемний договір дійсним за наявності наказу Тимчасової адміністрації від 15.01.2015р., не заслуговують на увагу, оскільки для застосування наслідків нікчемного правочину слід з"ясувати, чи дійсно даний договір є нікчемним, так як ч.2 ст.215 ЦК України вказує на відсутність умов для визнання такого правочину недійсним в судовому порядку.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування вартості завданих збитків в грошових одиницях в розмірі 246576,00 грн., яка є різницею між сумою, яка була сплачена при продажі об'єкта нерухомості та вартістю, яка визначена в звіті ТОВ "Стоун Брідж", що фактично є розміром ПДВ, який позивач включає до нової ціни спірного приміщення.

Відповідно до п.14.1.178 Податкового Кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201. Податкового Кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим платниками ПДВ. Відповідно, якщо особа не є платником податку на додану вартість, то вона не має права нараховувати його на ціну товарів.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про перерахування Банк "Демарк" до бюджету податку на додану вартість при укладанні оскаржуваного договору з фізичною особою, то відсутні підставі вважати, що ринкова вартість об'єкта нерухомості повинна враховувати 20% ПДВ.

Таким чином, апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Демарк" необхідно відхилити, а законне та обґрунтоване рішення суду залишити без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: