Справа № 630/93/15-ц
Провадження № 2/630/144/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Малихіна О.О.

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, в особі свого представника, звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., підсобною (допоміжною) площею 13,6 кв.м. та з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що її мати ОСОБА_4 володіла вищезазначеним житловим будинком на підставі акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію житлового будинку від 26 лютого 1968 року. Але мати за життя своє право власності на будинок зареєструвати не встигла. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину фактично прийняла донька ОСОБА_1, яка на той час була зареєстрована та мешкала за вказаною адресою. Але свої спадкові права на будинок позивач не може оформити в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на будинок.

В судове засідання представник позивача, ОСОБА_2, не з'явився, але подав до суду письмову заяву, в якій вказува, що повністю підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідач Люботинська міська рада Харківської області в судове засідання не з'явилася, але направила листа про розгляд справи без участі її представника.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого Люботинським бюро технічної інвентаризації, станом на 02 грудня 2014 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, розташовані житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 70,00 кв.м., в тому числі житловою площею 34,40 кв.м., сіни літ. «а», погріб літ. «Б,В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «Е», колодязь літ. «К», огорожа літ. «1-4». Згідно з довідкою Люботинського БТІ від 05 грудня 2014 року житловий будинок прийнятий в експлуатацію, але право власності не оформлено та в бюро не зареєстровано.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, будівництво якого закінчено в 1967 році, прийнято в експлуатацію приймальною комісією за актом про закінчення будівництва та приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 26 лютого 1968 року, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Люботинської міської Ради депутатів трудящих Харківської області від 07 березня 1968 року.

У 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначає, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області акта про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, ОСОБА_4 набула статусу власника житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15 квітня 1980 року, виданим Міською Радою м. Люботин.

Родинні відносини позивача, ОСОБА_1, з померлою матір'ю, ОСОБА_4, підтверджуються посвідкою про народження № 1197640, виданою Манченківським с/загсом Харківського району, та свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 від 08 лютого 1971 року виданим Манченківським с/загсом Харківського району, в якому зазначено про зміну прізвища позивачки після реєстрації шлюбу з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_4 спадщину є її донька ОСОБА_1, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з записів у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, на час смерті власника спірного будинку ОСОБА_4 разом з нею постійно проживала її донька ОСОБА_1, яка спадщину прийняла, фактично вступивши в управління та володіння житловим будинком відповідно до вимог ст. 549 ЦК України.

За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті ОСОБА_4, в нарядах відкритих спадкових справ нотаріальної контори за 1980 рік відкритої спадкової справи немає, свідоцтва про право на спадщину за 1996-2015 роки нікому не видавались, відповідно до даних Спадкового реєстру інформація щодо заповітів від імені ОСОБА_4 станом на 17 лютого 2015 року в Спадковому реєстрі відсутня.

За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву за 1980-1995 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої ОСОБА_4 до Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Таким чином, спадкоємцем, який прийняв після смерті ОСОБА_4 спадщину у виді житлового будинку, суд вважає її доньку ОСОБА_1, яка проживала разом з померлою на час її смерті та прийняла в управління і володіння житловий будинок, а тому задовольняє позов та визнає за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 527, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., підсобною (допоміжною) площею 13,6 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін