справа № 619/4052/14-ц
провадження 2/619/110/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - - Остропілець Є.Р.

при секретарі - - Гетьман А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 «Про визнання договору міни недійсним»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з позовом в Дергачівський районний суд Харківської області до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору міни недійсним.

В підтвердження позову ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до її доньки ОСОБА_5 про її виселення та всієї членів сім'ї (ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7) із будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

У вказаному будинку АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності, на підставі договору дарування, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстраційним № 2-3127 від 26.09.2003 року, її дочці ОСОБА_5 належало 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями.

Відповідач ОСОБА_4 скористався тяжким матеріальним становищем, яке виникло у її доньки ОСОБА_5 весною 2012 року, а саме вона потрапила у борги і змушена позичати кошти у ОСОБА_4, який сплатив за неї борг, а за це вона у якості застави передала йому документи на вказаний будинок, а потім вимушена була підписати договір міни від 12.06.2012 року, який був укладений з підробним чеком на предмет договору - картину «Райський сад». Вказану картину ОСОБА_5 не отримувала.

Відповідно до договору міни 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_5 з ОСОБА_4 та посвідчений 12.06.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 1778, відчуження 53/100 частин житлового будинку відбулося за 42 000,00 гривень. При цьому не була проведена експертна оцінка цієї нерухомості. Станом на 12.06.2012 року її донька ОСОБА_5 була у вкрай важкому матеріальному стані, їй терміново потрібні були гроші для погашення боргу. Тому вона була вимушена погодитись під впливом тяжких обставин на невигідний для неї, зокрема, та, взагалі, для її родини правочин.

Відповідно до Звіту про вартість майна від 19.09.2013 року, складеного ПП «Перспектива-Земля»,

станом на 12 червня 2012 року ринкова вартість 53/100 частини будинку АДРЕСА_1 становила 142 763,00 гривні 00 коп.

У вказаному будинку проживає позивачка її донька та син, це їхнє єдине житло. Її донька ОСОБА_5 вчинила договір міни без її відому та відому її брата, під впливом тяжких обставин. Наміру продавати будинок за 42 000.00 гривень ні вона, ні її донька ОСОБА_5 точно не мали, враховуючи також те, що його реальна ринкова вартість значно більша - на 100 000,00 гривень, ніж передбачено у договорі міни від 12.06.2012 року, а картинами вони зовсім не цікавляться і навіть не мають уявлення, як виглядає картина, вказана у договорі міни. Маються докази того, що така картина взагалі не існує та ніколи не існувала.

Раніше її донька ОСОБА_5 зверталася до суду з позовом про визнання договору міни недійсним, однак з підстав обману (ст. 230 ЦК України), однак в задоволенні позову з цієї підстави було відмовлено, а Апеляційний суд Харківської області в ухвалі від 18.03.2014 року встановив, що «ОСОБА_5 позову про визнання договору міни недійсним з підстав передбаченій ст.233 ЦК України не заявляла і не позбавлена такої можливості». Отже, це позов подається з тих підстав, що не розглядались у суді раніше.

Вказаний договір міни порушує її права, адже ОСОБА_5 є її донькою, а відчужена нею частина будинку ОСОБА_4 - це єдине житло їхньої родини, що підтверджується відповідним актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області Стрілець В.П.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_11 та позивачка ОСОБА_3 позов підтримали в повному обсязі, просили суд визнати недійсним Договір міни 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_4 та посвідчений 12.06.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 1778, з підстави, ст.233 ЦК України як правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_12 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала, посилаючись на те, що донька позивачки - ОСОБА_5 знаходилася в адекватному стані і відповідала за свої дії. Також приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було перевірено дієздатність сторін договору та роз'яснено ОСОБА_5 її права та наслідки укладення Договору міни 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги визнана визнала в повному обсязі, вказала суду, що 12 червня 2012 року 2008 року між нею, та ОСОБА_4 було укладено договір міни 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 1778. Проте, її волевиявлення не було вільним, а правочин вчинено під впливом омани та шахрайства. Під час нотаріального посвідчення договору міни 12.06.2012 року вона перебувала у важкому психологічному стані. При укладенні договору вона знаходилась в тяжкому матеріальному стані у зв*язку з борговими зовов*язаннями перед ОСОБА_4 Крім того вона не могла продати своє єдине житло, що помилялась щодо правочину, прав та обов'язків сторін, наслідків укладеної угоди, яку ніби - то вчинила під впливом обману з боку ОСОБА_4, оскільки той їй не передавав гроші в розмірі 42 000, 00 гривень в якості плати за договором, а в якості кредиту. Також не отримувала ніякої картини. Про наявність підписаного договору міни вона дізналася від ОСОБА_4, який звернувся до неї з вимогою про виселення із будинку.

Суд, дослідивши представлені докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що між донькою позивачки - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 12.06.2012 року укладено договір міни 53/100 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 1778.

Відповідно до ч.ч.1 - 4 ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_3 оспорює договір міни з підстав, передбачених ст. 233 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на край невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

ОСОБА_3 не надала суду доказів, що, укладаючи договір міни, її донька ОСОБА_5 помилялась щодо природи правочину, прав і обов'язків сторін.

Із тексту оспорюваного договору вбачається, що ОСОБА_5 з ОСОБА_4 укладаючи договір міни, діяли свідомо і добровільно, на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, бажаючи реального настання правових наслідків.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 при посвідченні договору міни перевірила обсяг цивільної дієздатності та правоздатності сторін, встановила дійсний намір правочину.

ОСОБА_5 підтвердила, що вона має намір обміняти належну їй частину житлового будинку на квартиру з доплатою. При цьому ОСОБА_5 розуміла значення своїх дій і діяла без всякого примусу. Після розрахунку ОСОБА_5 підтвердила, що всі гроші та картину вона отримала.

Після цього сторони підписали договір.

Волевиявлення ОСОБА_5 було вільним і спрямованим саме на укладення договору міни.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність предмету договору міна - картини «Райський сад» спростовується нотаріально посвідченим договором міни, у якому зазначено, що передача майна і грошей відбулася.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Угоди, встановлені ст. 233 ЦК України, визнаються судом недійсними при наявності двох умов: а) особа уклала угоду під впливом важкої для неї обставини; б) умови угоди украй невигідні для цієї особи. Хто був ініціатором такої угоди (сам потерпілий або інша сторона угоди) при цьому значення не має.

Під важкими обставинами розуміється важке матеріальне положення особи, що може виражатися у відсутності коштів, необхідних для нормального існування людини, наприклад для придбання предметів першої необхідності (продуктів харчування, ліки і так далі). Це може бути обумовлено не лише станом самої фізичної особи, але і положенням його близьких (наприклад, хвороба дружини, батьків, дітей і так далі).

Суд вважає, що боргові зобов'язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 не є тяжкою для неї обставиною при укладанні договору міни. Крім того позивачка не надала суду докази що у неї були боргові зобов*язання перед ОСОБА_4

Доводи ОСОБА_3 що її донька ОСОБА_5 не отримала від ОСОБА_4 грошові кошти є безпідставними, оскільки у договорі міни від 12.06.2012 року зазначено, що 42 000, 00 гривень та витвір образотворчого мистецтва - картину «Райський сад» автора Робертсона ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 ще до підписання договору.

Крім того, суду не надано доказів того, що ОСОБА_5 укладаючи договір міни помилялася щодо пригоди правочину, прав і обов'язків сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладаючи договір міни, діяли свідомо і добровільно, на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, бажаючи реального настання правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуте згоди.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, ОСОБА_3 не надала жодного доказу того, що її донька ОСОБА_5 визнаються уклала угоду під впливом важкої для неї обставини або при умовах украй невигідних для неї.

Керуючись ст.ст. 10-11, 58-60, 118, 209-215 ЦПК України, ст.ст. 203 ч.3,5;233, 638,715 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець