Ухвала

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаської районної державної адміністрації, третя особа - державне підприємство «Черкаське лісове господарство», про визнання незаконним розпорядження, визнання незаконними державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації, за касаційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року прокурор Черкаського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації (далі - Черкаська ОДА) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаської районної державної адміністрації (далі - Черкаська РДА) про визнання незаконним розпорядження, визнання незаконними державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації.

Позов мотивовано тим, що відповідно до розпорядження голови Черкаської РДА від 17 квітня 2008 року № 109 припинено користування земельною ділянкою площею 0,7614 га державним підприємством «Черкаське лісове господарство», затверджено проекти відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 0,7614 га за рахунок лісів 1 групи ДП «Черкаське лісове господарство» в адміністративних межах Геронимівської сільської ради за межами населеного пункту та передано земельні ділянки у власність 7-ми громадянам, у тому числі й ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

На підставі вказаного розпорядження відповідачі 14 травня 2008 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки.

Земельні ділянки, передані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не є лісогосподарською потребою. Дана земельна ділянка на момент здійснення передачі відносилась до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство».

Крім того, станом на момент прийняття оскаржуваного розпорядження, Черкаська РДА не мала відповідних повноважень на розпорядження земельними лісовими ділянками площею до 1 га, що перебувають у державній власності на відповідній території за межами населених пунктів, розпоряджатися такими землями мала обласна державна адміністрація.

Посилаючись на викладене й на те, що проведеною прокуратурою перевіркою встановлено незаконність передачі відповідачам у власність спірних земельних ділянок, прокурор просив позов задовольнити у повному обсязі й визнати незаконними й скасувати розпорядження Черкаської РДА від 17 квітня 2008 року № 109 та видані відповідачам на його підставі державні акти на право власності на земельні ділянки.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Черкаської області просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у справі рішення судів не відповідають.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з незаконності розпорядження Черкаської РДА, що є підставою для його скасування та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я відповідачів, проте прокурором пропущено строк звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, який діяв на момент прийняття розпорядження від 17 квітня 2008 року № 109, позовна давність не поширювалась на вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо встановлення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року, яким виключено п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, та згідно з п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону, відповідно до якого протягом трьох років з дня набрання ним чинності (тобто до 15 січня 2015 року) особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

При цьому особа може звернутися до суду з такими вимогами лише за умови, якщо строк їх пред'явлення, встановлений положеннями ЦК України, що діяли до набрання цим Законом, не сплинув на момент набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності зазначеним законом позовна давність на спірні правовідносини не поширювалась, отже, звернувшись до суду у лютому 2014 року, прокурор позовної давності не пропустив.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на порушення вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України вказаних обставин та норм закону не врахували, у зв'язку із чим дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Неповно встановили фактичні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, допустили неповноту у з'ясуванні дійсних обставин справи.

За таких обставин колегія суддів визнає, що при вирішенні справи судами неправильно застосовані норми матеріального права й порушені норми процесуального права, а тому ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко