печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до відповідача та просив визнати незаконним наказ №392К/ОС від 10.09.2014р. про звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (далі за текстом - ПАТ «КиївЗНДІЕП»), виданий Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства (далі за текстом Мінрегіон України), поновити позивача на роботі на посаді Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач згідно контракту обіймав посаду Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП», термін дії контракту з 01.11.2012 до 31.10.2017. 13.10.2014 позивач дізнався, що наказом Мінрегіону України №391 К/ОС від 10.09.2014 його звільнено із займаної посади. При цьому контракт між сторонами, який діє терміном до 31.10.2017, не було розірвано чи припинено. Станом на дату видачі наказу про звільнення позивач перебував на лікарняному, з даним наказом не був ознайомлений, копію наказу йому не вручено./а. с. 1-5 т.1/.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представників, які позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача надала додаткові письмові пояснення, в яких звернула увагу на наступне. Згідно п. 5.3 контракту Генеральний директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за поданням Органу управління майном та за згодою спостережної ради товариства, в тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, тоді як підставою для розірвання контракту і звільнення позивача була доповідна записка т.в.о. начальника Управління взаємодії з органами державної влади та роботи з підвідомчими організаціями Жинської Л. О. від 10.09.2014 №9/21-28-14 та лист Київської міської державної адміністрації від 08.09.2014 №001-1793. Заперечувала преюдиційність рішень, на які посилається відповідач в обґрунтування неналежного виконання позивачем своїх обов'язків за посадою, оскільки в розгляді зазначених справ позивач участі не приймав, а отже з огляду на ст. ст. 60, 61 ЦПК України вказані обставини не встановлені щодо нього. Вважала, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 винних дій, за які його звільнено. Також зазначила, що податкові заборгованості та заборгованості перед пенсійним фондом виникли не з вини позивача. Зокрема, товариство безпідставно несе витрати по сплаті земельного податку за земельну ділянку (АДРЕСА_1) загальною площею 9854,2 кв. м., оскільки вказане приміщення фактично займає ДП «НДПІ містобудування», про що відображено в аудиторському звіті. Крім того вважала, що оскільки ініціатором розірвання контракту згідно з п. 5.3. Контракту виступає саме Міністерство як уповноважений орган, правило про недопустимість звільнення позивача під час його тимчасової непрацездатності поширюється на даний випадок. /а. с. 183-190/.

Представники відповідача повідомили, що Мінрегіон України позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Представником подані заперечення на позовну заяву, в яких він зауважив про наступне. З моменту призначення ОСОБА_1 на посаду Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» внаслідок дій останнього систематично зростає заборгованість перед бюджетом щодо сплати податків, фактично підприємство повністю припинило сплачувати податок на додану вартість. Підприємством не виконано фінансовий план за 2013 рік. Згідно звернення ПАТ «Київенерго», ПАТ «КиївЗНДІЕП» має заборгованість 3324572,85 грн. Таким чином, внаслідок дій позивача на посаді Генерального директора не тільки накопичена дебіторська заборгованість, але й нанесена шкода підприємству. Протягом часу перебування на посаді, ОСОБА_1 систематично перераховував грошові кошти на рахунок ТОВ «Арзу», власником та директором якого він є, чим порушено ст. 71 ЗУ «Про акціонерні товариства». Крім того, позивачем укладено договір від 30.10.2012 №792, яким передано в оренду громадському об'єднанню «Ніхто крім нас» нерухоме майно ПАТ «КиївЗНДІЕП» загальною площею 114 кв.м. строком на 5 років без нотаріального посвідчення та державної реєстрації такого договору. Таким чином, діяльність позивача на посаді Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» призвела до фактичного банкрутства товариства та зупинки господарської діяльності, оскільки за наслідками численних стягнень накладено арешти на всі розрахункові рахунки ПАТ «КиївЗНДІЕП». Також пояснила, що відповідно до п. 5.3. Контракту Мінрегіоном було внесено подання про звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» та отримано погодження київського міського голови Кличка В. /а. с. 36-38, 88-93 т.1, а. с. 58-60 т. 2/.

Ухвалою суду від 04.12.2014, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі залучено третю особу - ПАТ «КиївЗНДІЕП».

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував та вважав, що наказ про звільнення ОСОБА_1 є законним, оскільки прийнятий за наявності передбачених для того контрактом, укладеним між сторонами, підстав і в установленому порядку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази у справі, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом Мінрегіону України №546 «ОС» від 31.10.2012 ОСОБА_1 призначено з 01.11.2012 на посаду Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» на умовах контракту терміном з 01.11.2012 по 31.10.2017 включно. /а. с. 6 т. 1/.

01.11.2012 між відповідачем - Мінрегіоном України та ОСОБА_1 укладено контракт №27 (далі - контракт), згідно умов якого позивач наймається (призначається) на посаду Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» на термін п'ять років з 01.11.2012 по 31.10.2017 включно.

Наказом Мінрегіону України №214 від 05.08.2014 ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов'язків за посадою з 07.08.2014 до окремого наказу /а. с. 7/, проте постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2014 за позовною заявою ОСОБА_1 наказ відповідача №214 від 05.08.2014 скасовано, оскільки контрактом, укладеним між сторонами, а також Статутом ПАТ «КиївЗНДІЕП», не передбачено можливості відсторонення від виконання обов'язків Генерального директора. /а. с. 7, 8-9 т. 1/.

Згідно ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватись угодою сторін.

Згідно п. 1.1. контракту, за цим контрактом Генеральний директор зобов'язується безпосередньо або через сформований апарат Товариства здійснювати поточне управління (керівництво) ПАТ «КиївЗНДІЕП», забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за товариством державного майна, а Міністерство зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Генерального директора.

Згідно п. 1.2 Контракту на підставі контракту виникають трудові відносини між позивачем та відповідачем.

Як встановлено п. 2.7. контракту, відповідач звільняє позивача у разі закінчення терміну дії контракту, достроково за вимогою позивача, а також у випадку порушення законодавства України та умов контракту.

Відповідно до п.2.8. контракту, Генеральному директору належать закріплені за ним повноваження і права, зокрема ті, що передбачені статутом товариства та цим контрактом.

Згідно п.8.3.5. Статуту ПАТ «КиївЗНДІЕП», умови діяльності та відповідальність Генерального директора визначаються контрактом.

Відповідно до п. 2.4 контракту №27 Генеральний директор забезпечує, зокрема, високоефективну і стабільну роботу підприємства та зміцнення його фінансового стану, отримання та зростання прибутку, рентабельність виробництва, динамічний соціально-економічний розвиток, повну та своєчасну сплату наявності заборгованості із заробітної плати та інших соціальних виплат, її погашення.

Відповідно до п.п. в) п.5.2. контракту контракт припиняється до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3. і 5.4. цього контракту.

Як визначено п. 5.3. контракту, Генеральний директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за поданням Органу управління майном та за згодою спостережної ради ПАТ у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади до закінчення терміну його дії, зокрема та не виключно у випадках: у разі систематичного невиконання Генеральним директором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом (п.п. а); у разі одноразового грубого порушення Генеральним директором законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, у результаті чого товариство зазнало негативних наслідків (понесено збитки, виплачено штрафи тощо (п.п. б); у разі систематичного невиконання товариством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання товариством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати (п.п. в); за невиконання завдань, покладених на товариство Кабінетом Міністрів України або Міністерством в межах його функціонального управління (п.п. ґ); у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства (п. п. з); у разі порушення порядку укладення договорів оренди нерухомого майна, закріпленого за товариством, та невжиття заходів щодо погашення заборгованості з орендної плати (п.п. і); у разі недотримання фінансового та бюджетного законодавства, а також незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог контролюючих органів (п.п. й); у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти (п.п. к).

Наказом віце-прем'єр міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №391К/ОС від 10.09.2014 розірвано контракт від 31.10.2012 №27, укладений між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та ОСОБА_1, відповідно до підпунктів а, б, в, ґ, з, і, й, к пункту 5.3 розділу 5 та звільнено ОСОБА_1, Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП», із займаної посади 12.09.2014 відповідно до пункту 8 ст. 36 КЗпП України. /а. с. 39 т.1/.

Згідно листа ДПІ у Печерському районі м. Києва №38551/10/19-110 від 06 листопада 2012, станом на 01.11.2012 ПАТ «КиївЗНДІЕП» має податковий борг перед бюджетом в загальній сумі 1 040 102,5 грн., в тому числі з податку на прибуток приватних підприємств - 224 404, 65 грн., з податку на додану вартість - 18 333, 19 грн., з податку на частину чистого прибутку господарських організацій - 79 651, 79 грн. та з земельного податку з юридичних осіб - 717 712, 87 грн. /а. с. 44 т. 1/.

Згідно листа ДПІ у Печерському районі м. Києва №2125/0/10-13 від 06.03.2013 станом на 20.02.2013 ПАТ «КиївЗНДІЕП» має податковий борг перед бюджетом в загальній сумі вже 1 300 864, 78 грн., в тому числі з податку на прибуток 199 279, 05 грн., з податку на додану вартість 225 277, 11 грн., з частини чистого прибутку господарських організацій - 76 096,15 грн., з земельного податку з юридичних осіб - 800 212, 47 грн. /а. с. 45-46 т. 1/

Тоді як згідно листа ДПІ у Печерському районі м. Києва №34862/10/НОМЕР_1 від 29.07.2014 станом на 23.07.2014 заборгованість ПАТ «КиївЗНДІЕП» перед бюджетом збільшилась вже до 3 806 498, 99 грн., а саме з податку на додану вартість - 1 844 981, 38 грн., земельний податок з юридичних осіб - 1 690 558, 47 грн., з податку на прибуток приватних підприємств - 194 690, 51 грн., з частини прибутку (доходу) господарських організацій - 76 124, 40 грн., авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств - 144,23. Також обліковується податковий борг з частини прибутку (доходу) господарських організацій (державних, казенних підприємств та їх об'єднань), що вилучаються до бюджету - в сумі 76 124, 40 грн. /а. с. 47 т. 1/.

Наявність заборгованості ПАТ «КиївЗНДІЕП» перед бюджетом підтверджується судовими рішеннями окружного адміністративного суду м. Києва від 03.02.2014 №826/606/14, від 30.10.2014 №826/15462/14, від 22.05.2014 №826/1306/14, від 05.11.2013 №826/15065/13-а, від 25.06.2014 №826/7745/14, якими з ПАТ «КиївЗНДІЕП» стягувалось до державного бюджету України суми податкової заборгованості, надано дозвіл на реалізацію майна товариства, яке перебуває у податковій заставі, стягувалась заборгованість перед органами пенсійного фонду по відшкодуванню витрат на виплату різниці в розмірі пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних позабюджетних підприємств і організацій. /а. с. 94-97, 98-101, 102-108, 109-111, 112-115 т.1/

Суд критично оцінює доводи представника позивача щодо неможливості прийняття даних судових рішень як доказів по справі, оскільки вони не є преюдиційними відносно ОСОБА_1 Стороною у справах було ПАТ «КиївЗНДІЕП», а відтак судовими рішеннями встановлені обставини щодо товариства.

З викладеного вбачається, що за час перебування ОСОБА_1 на посаді Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» податковий борг підприємства збільшився.

Відповідно до Звіту про виконання фінансового плану ПАТ «КиївЗНДІЕП» за 2013 рік, дохідну частину підприємством не виконано на суму 3 949 400 грн. Збиток підприємства за 2013 рік становить 149000 грн. при запланованому чистому прибутку 192 000 грн., що свідчить про невиконання фінансового плану на 2013 рік. /а. с. 48-49 т.1/.

Згідно звернення ПАТ «Київенерго» №42АУ/93П3/4039 від 15.07.2014, за ПАТ «КиївЗНДІЕП» наявна заборгованість у розмірі 3 324 572, 85 грн., щодо якої ПАТ «Київенерго» висувається вимога щодо її погашення, з одночасним попередженням можливості ініціювання банкрутства товариства. Із вказаної суми 1 782 174, 9 грн. підлягає стягненню за рішенням господарського суду м. Києва від 30.10.2013 у справі №910/4802/13, який стягнув з ПАТ «КиївЗНДІЕП» 67 074,78 грн. пені, 38 481, 85 грн. річних та 38 824, 4 грн. витрат щодо сплати судового збору. /а. с. 50-51, 116-122 т. 1/.

В ході примусового виконання вказаного судового рішення постановою державного виконавця від 13.03.2014 накладено арешт на рахунки ПАТ «КиївЗНДІЕП» в межах суми 1926555,93 грн. /а. с. 123-125 т. 1/.

30.10.2012 ОСОБА_1 як керівником ПАТ «КиївЗНДІЕП» укладено договір №792 з громадським об'єднанням «Ніхто крім нас», згідно якого передав в оренду останньому нерухоме майно ПАТ «КиївЗНДІЕП», загальною площею 114 м. кв. строком на 5 років, без нотаріального посвідчення та державної реєстрації. /а. с. 53-58, 59/.

Викладеними обставинами, які підтверджуються належними та допустимими доказами, доведено, що за час перебування ОСОБА_1 на посаді Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» мало місце порушення пунктів а, б, в, ґ, з, і, й, к пункту 5.3 розділу 5 Контракту.

В п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Оскільки визначені відповідачем у Контракті підстави його дострокового припинення є доведеними в судовому засіданні, тому звільнення позивача є законним.

Судом досліджено долучену до матеріалів справи копію звернення трудового колективу ПАТ «КиївЗНДІЕП» до Президента України, Премєр-Міністра України, Віце-премєр-міністра України, Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в підтримку ОСОБА_1, проте висновків суду щодо порушення ОСОБА_1 умов контракту, у зв'язку з якими його було звільнено, вказане звернення не спростовує.

Також суд не приймає доводів щодо порушення процедури звільнення ОСОБА_1 з посади, а саме неотримання відповідних погоджень, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2014 Мінрегіон України звернулось до Київської міської державної адміністрації з поданням про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП». /а. с.62-65 т.2/.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203», листом за №6818/0/10-14 від 09.09.2014 Київською міською державною адміністрацією погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» /а. с. 66 т. 2/.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій листків непрацездатності, ОСОБА_1 з 06.08.2014 по 27.08.2014 перебував на лікарняному в умовах стаціонару, з 28.08.2014 по 05.09.2014 лікувався амбулаторно, з 08.09.2014 по 03.10.2014 лікувався амбулаторно (денний стаціонар), з 06.10.2014 по 17.10.2014 перебував в стаціонарі, з 20.10.2014 по 25.10.2014 лікувався амбулаторно. /а. с. 67-71/.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових відносин керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 зазначеного Кодексу не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених статтями 40, 41 цього Кодексу. Це виключає охоплення змістом терміна «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в статтях 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Виходячи з нормативного тлумачення пунктів 4, 8 ч. 1 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41 та статей 40, 41 КЗпП України на припинення трудового договору з працівником із підстав, передбачених контрактом - п. 8 ч. 1 ст. 36 зазначеного Кодексу, а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України не поширюються.

Вказане правове обґрунтування повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі №6-127цс12.

Як визначено ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Суд не приймає доводи позивача та його представника щодо не доведення до відома ОСОБА_1 інформації щодо його звільнення.

Зокрема ОСОБА_1 запрошувався до міністерства для проведення розрахунку та виплати заробітної плати на 10-00 год. 16.09.2014 шляхом направлення поштового електронного повідомлення, яке було отримано згідно інформації, наявній в ЦБД, 15.09.2014 о 16-10 год. /а. с. 40, 41 т. 1/.

Крім того, 19.09.2014 ОСОБА_1 було направлено лист Мінрегіону №8/21-17-14 від 18.09.2014 про необхідність його прибуття для ознайомлення з наказом про звільнення та проведення розрахунку. /а. с. 42, 43/.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України при звільненні ОСОБА_1 не були допущені порушення норм законодавства України, а тому правових підстав для визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі немає.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості та достатності у їх сукупності і взаємозв'язку, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 36, 40, 41 КЗпП України, ст. ст. 8, 10, 60, 61, 88, 212 - 215, 291, 292, 294, 296 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництва» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О. Москаленко