Справа № 344/722/15-ц
Провадження № 22-ц/779/949/2015
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: апелянта ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру заборгованості у справі №2-45/2010 року, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, зазначивши, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.07.2010 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2011 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто 132095,20 грн. Проте, у мотивувальній частині цього рішення вказано про стягнення суми в розмірі 132095,20 грн., а в ухвалі апеляційного суду - 14884 євро, тому існує розбіжність у визначенні судами заборгованості. Крім того, при розгляді справи не враховано про повернення 13000 євро і 3000 доларів США ОСОБА_3 та 2000 євро ОСОБА_5, що підтверджує той факт, що відповідач не є єдиним власником переказаних коштів. Позивач, посилається на норму ст.223 ЦПК України, відповідно до якої, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Вважає, що оскільки отримані ним кошти повернуті їх власникам і заборгованість відсутня, то є всі підстави для звільнення його від сплати визначеного судовим рішенням боргу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необгрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, за висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення Апеляційного суду від 24.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підтверджує зміну обставин, що впливають на розмір визначеної заборгованості, а тому є підстави для зміни судового рішення.

Суд дійшов до неправильного висновку, що позивачем перекручені встановлені судом обставини у наведених судових рішеннях. Вважає, що його доводи про суперечливість судових рішень є очевидними, а встановлені судами обставини і факти викладені ним без перекручень.

Вказує, що невірним є висновок суду про незаконне володіння грошовими коштами відповідача, оскільки рішенням суду від 16.07.2010 року не визнано незаконність отримання переказаних коштів та не встановлено підставність їх витребування.

Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну розміру заборгованості є безпідставними.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.07.2010 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.06.2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 132095,20 грн., в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на зберігання коштів відмовлено.

Судовими рішеннями встановлено, що за усною домовленістю ОСОБА_3 передавав та надсилав з Республіки Португалія ОСОБА_2 кошти для придбання в майбутньому квартири в м. Івано-Франківську. Так, починаючи з 2000 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 кошти на загальну суму 132095,20 грн., які суд зобов'язав повернути.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.03.2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення від 16.07.2010 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Згідно з ч. 3.ст 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Судами при ухваленні рішень про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів досліджувався факт їх отримання від ОСОБА_3, підстави для повернення та визначався розмір в національній валюті з врахуванням курсу Євро до гривні на час розгляду справи.

У зв'язку з цим, пред'явлення позову про зміну розміру заборгованості з підстав заперечення щодо встановленого розміру грошових коштів та необхідності їх повернення є оспоренням фактів та правовідносин, установлених рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.07.2010 року, яке набрало законної сили.

Також судом вірно зазначено, що твердження позивача про суперечливість встановлених в судових рішеннях фактів є його оціночним судженням, яке не відповідає встановленим обставинам.

Посилання позивача на ч.4 ст.223 ЦПК України колегія вважає надуманим, оскільки зазначена норма стосується періодичних платежів, що присуджені з відповідача і можливості звернення до суду з новим позовом вимогою про зміну розміру, строків платежів або звільнення від них після набрання рішенням суду законної сили. З огляду на це суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що застосування вимог даної статті при розгляді пред'явленого позову є безпідставним, оскільки з ОСОБА_2 стягнуто кошти, які підлягають поверненню згідно домовленості між сторонами, а не періодичні платежі.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк