Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/735/15 Головуючий у 1 інстанції: Петунін І.В.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„12" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Шахтоуправління „Покровське" на рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Шахтоуправління „Покровське", третя особа: Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Красноармійськ, про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ „Шахтоуправління „Покровське" про стягнення моральної шкоди.

У позові зазначав, що з 03.03.2008 ріку по 13.11. 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, у тому числі працюючи електрослюсарем підземної дільниці № 7 ВАТ „Вугільна компанія „Шахта „Красноармійська-Західна №1"

11 жовтня 2009 року, при виконанні трудових обов"язків, з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму - розтрощення м"яких тканин з їх відривом в області правої стопи.

В подальшому в наслідок отриманої травми йому була ампутована голень.

За висновком МСЕК від 12.02.2010 року , у результаті виробничої травми йому безстроково було встановлено Ш групу інвалідності з 50% втратою професійної працездатності.

Посилаючись на те, що внаслідок отриманої виробничої травми він зазнав та продовжує зазнавати фізичний біль та страждання, у зв"язку з ампутацією правої голені постійно відчуває незручності, що пригнічує його та завдає душевних переживань, в результаті пошкодження здоров'я позбавився можливості вести повноцінний спосіб життя, реалізовувати свої звички та бажання, просив суд стягнути з відповідача 30 000 грн. 00 коп. в якості відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_2 за отриману ним моральну шкоду 17500 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" на користь держави судовий збір у сумі 142 грн.46 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ"Шахтоуправління "Покровське", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову або зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до положень ст. 153 КЗпП України обов"язок по забезпеченню безпечних і нешкідливих умов праці покладено на роботодавця.

Згідно ст.13 Закону України „Про охорону праці" роботодавець зобов"язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони здоров"я.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 03.03.2008 року працював на підприємстві відповідача, у тому числі на посаді електрослюсаря підземної дільниці № 7 ВАТ „Вугільна компанія „Шахта „Красноармійська-Західна №1", був звільнений з роботи 13.11.2013 року за власним бажанням(а.с.3).

Згідно акту № 78 про нещасний випадок, пов"язаний з виробництвом(форма Н-1), 11.10.2009 року із ОСОБА_2 стався нещасний випадок- траматична ампутація правої стопи на рівні голеностопного суглобу.

Причиною нещасного випадку встановлено як знаходження постраждалого у небезпечній зоні, його особиста необережність, так і порушення правил технічної експлуатації механізованого комплексу МКЮ 4-09/23, технічна несправність вузла конвейера, відсутність належного контролю з боку осіб нагляду дільниці за безпечним виконанням робіт у зміні на ділянці №7(а.с.4-5).

У зв"язку з отриманою травмою з 11.10.2009 року по 16.10.2013 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні(а.с.7).

Висновком МСЕК від 12.02.2010 року ОСОБА_2 встановлено Ш групу інвалідності з 50% втратою професійної працездатності, безстроково(а.с.6).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення з ПАТ „Шахтоуправління „Покровське" моральної шкоди, суд виходив з того, що у зв"язку з порушенням, у тому числі роботодавцем, законних прав позивача на належні, безпечні і здорові умови праці настали негативні для нього наслідки у вигляді виробничої травми - траматичної ампутація правої стопи на рівні голеностопного суглобу, що, в свою чергу, потягнуло за собою стійку втрату професійної працездатності, а отже доводить зміну у життєвих і виробничих стосунках позивача та наявність у нього моральних страждань.

Зазначені висновки відповідають встановленим обставинам справи та вимогам норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

При визначенні відшкодування моральної шкоди у розмірі 17500 гр., суд першої інстанції послався не лише на фізичний стан позивача та наслідки отриманої ним виробничої травми, але врахував і наявність часткової провини самого позивача у її отриманні , а також характер, ступінь та тривалість завданих йому страждань.

Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, суд, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, неможливість в повній мірі поновити фізичний стан позивача, правомірно послався на положення ст. 23 ЦК України, зокрема, щодо врахування вимог розумності та справедливості, та врахував роз"яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року( зі змінами від 25 травня 2005 року).

Згідно з роз"ясненнями, викладеними у п.9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги про неспівнмірність суми відшкодування із фізичним станом позивача, який не позбавлений можливості працевлаштування, недоведеність факту заподіяння моральної шкоди і вини підприємства у травмуванні позивача, являються безпідставними.

Стійка втрата працездатності, яка призвела до інвалідності позивача, його фізичних і моральних страждань, безумовно свідчить про наявність моральної шкоди.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004, ушкодження здоров"я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов"язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Вина відповідача у завданні шкоди здоров"ю працівника у зв"язку з його травмуванням підтверджується даними акту № 78 форми Н-1 про нещасний випадок, пов"язаний з виробництвом(а.с.4-5).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „ Шахтоуправління „Покровське" - відхилити.

Рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2014 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: