Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину нікчемним, застосування реституції як наслідок недійсності договору іпотеки та виключення запису про заборону відчуження об'єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборонення відчуження об'єктів нерухомого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину нікчемним, застосування реституції, як наслідок недійсності договору іпотеки, та виключення запису про заборону відчуження об'єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна.

Позивач зазначав, що 27 серпня 2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №МКМОGА.

З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору мiж ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 27 серпня 2008 року було укладено договiр iпотеки, посвiдчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №1665, у відповідності до якого було передано в іпотеку Банку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,40 кв.м., житловою площею 27,40 кв.м..

У квартирі АДРЕСА_1 - предметі іпотеки - крім iпотекодавцiв проживають ще четверо неповнолiтнiх дiтей, двоє з яких його доньки ОСОБА_9, 2007 року народження, та ОСОБА_10, 2012 року народження.

На момент укладення договору іпотеки Банку було відомо про прописку та фактичне проживання у квартирі неповнолiтнiх дiтей.

Ужгородська міська рада листом від 11 лютого 2013 № М-02182/06-06 року повідомила ОСОБА_1, що виконавчим комітетом Ужгородської міської ради не надавався дозвiл на укладення договору іпотеки з ПАТ «ПриватБанк» щодо квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1, від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_11.

Посилаючись на те, що договір іпотеки від 27 серпня 2008 року укладено з порушення вимог чинного на момент укладення договору іпотеки закону - без дозволу на те єдиного уповноваженого органу - служби у справах дiтей Ужгородської міської ради, позивач просив договiр іпотеки, укладений 27 серпня 2008 року мiж ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Капiтула Г.Д., щодо передачі в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,40 кв.м., житловою площею 27,40 кв.м., визнати нікчемним.

Як наслідок нікчемності правочину просив застосувати реституцію з метою поновлення того майнового становища сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, та виключити запис про заборону відчуження об'єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, з Єдиного реєстру заборон вiдчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 27 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 щодо квартири АДРЕСА_1; виключення запису про заборони відчуження квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм процесуального та матеріального права, неповного встановлення обставин справи, що мають значення, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Межі доводів апеляційної скарги - судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що дозволи на укладення договору іпотеки надано щодо отримання кредитів та укладення іпотечних договорів з АКБ «Форум», а в даному випадку йдеться про іпотечний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто у правових відносинах беруть участь абсолютно різні суб'єкти, які ніяк не можна ототожнювати, а відтак рішення Ужгородської міської ради № 286 від 27 лютого 2008 року є неналежним доказом та не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представники Банку Гриниха Т.Ю. та Дурдинець Р.Ю. просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явився осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 309 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення або змінює рішення, якщо судом першої інстанції порушено або неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року мiж позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договiр №МКМОGА.

З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору мiж ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 27 серпня 2008 року було укладено договiр іпотеки, посвiдчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, у відповідності до якого було передано в іпотеку Банку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,40 кв.м., житловою площею 27,40 кв.м., яка належить вищезазначеним особам на пiдставi свідоцтва про право власності вiд 24 січня 2007 року (а.с. 7).

На момент укладення договору iпотеки в квартирi проживало троє малолiтнiх дітей, а саме: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5.

При укладенні договору іпотеки позивач ОСОБА_1 надав банку та приватному нотаріусу ОСОБА_8 довідку про осіб, які проживають у цій квартирі, де зазначені всі неповнолітні особи (а.с. 20). Відповідно власниками квартири були наданi необхiднi дозволи, а саме: витяги з рiшення Виконавчого комітету Ужгородської мiської ради №286 вiд 23 липня 2008 року «Про надання дозволiв на укладення договорiв iпотек», виданi ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 35-36).

З п. 10.7 Договору іпотеки від 27 серпня 2008 року вбачається, що іпотекодавець засвідчує, що підтверджується його підписом у цьому Договорі, що на момент укладення цього Договору відсутні вимоги третіх осіб відносно предмету іпотеки.

Крім того, згідно п. 10.9 Договору іпотеки, вказаний договір підписаний іпотекодавцем добровільно - не під впливом тяжких обставин, загрози, примусу, насильства. При укладенні цього договору іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки. Особи, які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки дали згоду на їх виселення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно житлових приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Згідно ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл,обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що судді повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої особи в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстав невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Крім того, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено у п. 6 ст. 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, отже, позивач ОСОБА_1 повинен був довести нікчемність договору.

З матеріалів справи вбачається, та в суді першої інстанції встановлено, що позивач не довів невідповідність договору іпотеки вимогам закону належними та допустимими доказами.

Особа розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами, здійснює право на захист на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Правочин може бути визнано недійсним лише з підстав і в порядку, установлених законом (ст.ст. 203, 215 ЦК України). Водночас, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, якщо наявність такого є обов'язковою, є нікчемним (ст. 71 ч. 1 п.п. 1, 3, ст. 203 ч.ч. 1, 6, ст. 215 ч.ч. 1, 2, ст. 224 ч. 1 ЦК України, ст. 177 ч.ч. 2, 4 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (Закон № 2623-IV)). В силу положень ст. 395 ч. 1 п. 2, ст. 401, ст. 405 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150, 156 ЖК України, ст. 18 ч. 2 Закону № 2402-III, ст. 12 ч.ч. 2, 3 Закону № 2623-IV діти - члени сім'ї власника житлового приміщення, які проживають разом із власником, мають право користування цим приміщенням нарівні із власником, житлові права дітей захищаються державою.

При укладенні договору іпотеки мiж ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 27 серпня 2008 року було дотримано всі необхідні вимоги у відповідності до чинного законодавства та посвідчено такий нотаріально.

Згiдно п. 3 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвiдчення може бути вчинене на тексті тільки такого правочину, який вiдповiдає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України, тобто при посвідченні угоди приватним нотаріусом було перевірено відповідність договору іпотеки вiд 27 серпня 2008 року загальним вимогам законодавства.

Крім того, своїм підписом в договорі іпотеки ОСОБА_7, дружина позивача, до якої позов не пред'явлено, засвідчила, що інтереси її неповнолітньої доньки при його укладенні враховано, і дійсність договору іпотеки у неї сумнівів не викликала.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення Ужгородської міської ради № 286 від 27 лютого 2008 року про надання дозволу на укладення договору іпотеки з АТБ «Форум» неправомірно було використано при укладенні спірного договору іпотеки з ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть бути взяті до уваги, оскільки як вбачається із їх змісту опікунська рада, надаючи дозвіл на укладення договору іпотеки з УФ АКБ «Форум», врахувала інтереси неповнолітніх дітей, що проживають у квартирі - предметі іпотеки -, а відтак принципове значення має саме надання дозволу на укладення договору іпотеки, а з яким конкретно банком значення немає.

Проаналізувавши в сукупності встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, підтверджені дослідженими доказами, що були надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину нікчемним, застосування реституції, як наслідку недійсності договору іпотеки, та виключення запису про заборону відчуження об'єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборонення відчуження об'єктів нерухомого майна слід відмовити у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Разом з тим необхідно зазначити наступне.

Кредитний та іпотечний договори нерозривно пов'язані між собою, відсутність забезпечення кредиту іпотекою унеможливлює надання кредиту. Позичальник зобов'язаний повернути кредитору заборговане, а той у випадку порушення зобов'язання позичальником, а також у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, управі вимагати борг, відшкодування збитків, сплати неустойки, в т.ч. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (вищевказані норми ЦК України та ст.ст. 572, 589, 611, 614, 623-625, 1050, 1054 цього Кодексу, ст.ст. 3, 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку»).

У справі за позовом ОСОБА_1, права та законні інтереси неповнолітньої дитини якого порушено вчиненням правочину, про визнання правочину нікчемним відповідачами є сторони правочину. Позов, що спрямований на захист порушеного права дитини, пред'явлений лише до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тоді як стороною договору іпотеки (іпотекодавцем), крім зазначених осіб, є ОСОБА_7, прав та обов'язків якої безпосередньо стосується спір.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови його пред'явлення до всіх належних відповідачів, обґрунтованості та доведеності позовних вимог. За умов, коли позов про визнання договору недійсним не був пред'явлений до усіх сторін договору, позов не міг бути задоволений незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

З огляду на спосіб дій позивача відмова в позові є вірною як така. Сама по собі аргументація про те, що опікунська рада надаючи дозвіл на укладення договору іпотеки з УФ АКБ «Форум» врахувала інтереси неповнолітніх дітей, що проживають в квартирі - предметі іпотеки - вірна та узгоджується із наведеними вище нормами закону. Утім, по суті ця аргументація є зайвою, оскільки відповідні факти належить встановлювати із залученням до справи всіх учасників спірних правовідносин, що забезпечує їм можливість реалізації відповідних процесуальних прав.

Виходячи з викладеного, на підставі пунктів 1, 4 ст. 309 ЦПК України скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити внаслідок пред'явлення позову не до всіх належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року змінити.

В позові ОСОБА_1 по визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 27 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 щодо квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі №1665, застосування реституції та виключення запису про заборону відчуження об'єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна відмовити внаслідок пред'явлення позову не до всіх належних відповідачів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: