АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/3394/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2050/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Переверзєвої Н.І., Власенко О.В.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/2050 /15 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра", третя особа. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1, про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ „Надра" про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою суду від 18.06.2015 року за клопотанням ОСОБА_3 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_1 (а.с.42,47)

В обгрунтування вимог позивач вказував, що 09.07.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №112/МК/2008-980, згідно якого банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 700 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 20,9% річних.

Означений договір позивач просить визнати недійсним, як такий, що укладений з порушенням Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки про всі умови кредитування він як позичальник не був повідомлений у письмовій формі. В договорі не зазначено ціну договору, абсолютне дорожчання кредиту, відносне дорожчання кредиту, сукупну вартість кредиту із врахуванням супутніх витрат. Примірник кредитного договору йому також не було надано. Умова кредитного договору про припинення дії договору після виконання позичальником своїх зобов'язань не може вважатися встановленим сторонами кредитного договору строком припинення його дії. Банк надав йому на підпис велику кількість документів, не проінформувавши його про зміст та умови договору, які він вважає

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Демінська А.А. Справа №22ц/792/ 2050 /15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 57

несправедливими. Так, умови кредитного договору про повернення достроково всього кредиту позивач вважає дискримінаційними та такими, що суперечать принципу добросовісності, і мають істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Пункт 3.1 кредитного договору суперечить п.1.1 договору іпотеки, що також свідчить про недотримання вимог дійсності правочину.

Розділ 9 кредитного договору про відповідальність сторін містить лише приписи щодо відповідальності позичальника, а відповідальність банку не передбачена. Суперечить нормативним положенням і умова договору про зобов'язання позичальника сплатити комісію за надання кредиту (у відсотковому розмірі від суми кредиту).

Тому позивач просив визнати кредитний договір недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину, зобов'язавши сторони договору повернути один одному в натурі все те, що ними одержано на виконання цього кредитного договору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 вересня 2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ті ж обставини, якими обґрунтовував свої позовні вимоги. Висновок суду про те, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України „Про захист прав споживачів" вважає хибними, оскільки вони суперечать обставинам справи.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги визнала обґрунтованими і просила її задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мале місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При вирішення справи суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин і дійшов неправильного висновку про те, що на спірні правовідносини дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Наведене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК україни підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вимог ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України)

В пункті 3 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовий кредит це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк на під проценти.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» , в редакції, яка діяла на час укладання Кредитного договору між сторонами, договір про надання фінансових послуг,якщо інше не передбачено законом, повинен містити назву документа; назву, адресу та реквізити сторін договору; найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору; порядок зміни і припинення договору; права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.

Відповідно до п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла на час укладання Кредитного договору між сторонами, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Встановлено, що 09.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (Кредитор) та ОСОБА_3 (Позичальник) в письмовій формі було укладено кредитний договір № 112/МК/2008-980. Згідно умов договору ОСОБА_3, як фізична особа, отримав від Банку кредитні кошти в сумі 700 000 грн. строком до 09 липня 2018 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,9% річних (п.1.1-1.3 Кредитного договору, а.с.94)

Факт видачі Банком кредитних коштів ОСОБА_3 09.07.2008 року підтверджується Заявою на видачу готівки №1 від 09.07.2008 року (а.с.98)

В пункті 4.1.1 Кредитного договору зазначено, що невід'ємною частиною договору є Графік повернення кредиту та сплати відсотків.

Виконання зобов'язань ОСОБА_3 за цим Кредитним договором забезпечено договорами поруки № 112/1 та № 112/2 від 09.07.2008 року, а також договором іпотеки від 09.07.2008 року, згідно п.1.1 якого іпотекодавець ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 року, передає в іпотеку іпотекодержателю ВАТ КБ «Надра» житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницька,19 а (а.с.101-107)

За своїм змістом укладений між сторонами Кредитний договір містить відомості щодо предмету договору і строк користування Кредитом, порядку видачі позичальнику кредиту, умови забезпечення кредиту, порядок повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, обов'язки і права банку, обов'язки і права позичальника, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, форм-мажорні обставини, вирішення спорів. В розділі 12 Договору «Особливі умови» сторони погодили, що зміни і доповнення до Договору вносяться шляхом укладання сторонами додаткових угод, які є невід'ємними частинами цього Договору; Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором; до відносин сторін стосовно предмету цього договору, які не врегульовані в ньому, застосовується чинне законодавство України.

Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною Кредитного договору від 09.07.2008 року, передбачено дату щомісячного платежу, кількість днів між платежами, суму платежу, в тому числі суму кредиту та суму відсотків, залишок заборгованості. Розрахунок повернення кредиту та сплати відсотків зроблено за період з 01.08.2008 року по липень 2018 року.

Кредитний договір, Графік повернення кредиту та сплати відсотків засвідчені особистим підписом ОСОБА_3, що свідчить про погодження ОСОБА_3 з усіма умовами Кредитного договору (а.с.94-96)

Цими обставинами спростовуються доводи ОСОБА_3 про те, що він не був проінформований працівниками банку про зміст і умови Договору.

Ураховуючи наведене, колегія суддів визнає, що по формі і змісту Кредитний договір відповідає вимогам закону, і не містить положень, які б суперечили Закону України «Про захист прав споживачів» і були б несправедливими стосовно позичальника.

Посилання ОСОБА_3 на те, що умова договору про право банку на дострокове витребування наданого кредиту, суперечить положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» і є дискримінаційною щодо нього, істотно порушує дисбаланс договірних прав і обов'язків сторін на шкоду споживача, колегія суддів визнає безпідставними.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, передбачено законодавством, а саме ч.2 ст.1050 ЦК України, тому умови кредитного договору про право банку на дострокове витребування кредитних коштів у разі порушення договору позичальником не є дискримінаційними щодо позичальника.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Умовами кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період , за який сплачується пеня (пункти 9.1,9.2 Договору)

Наведеним спростовуються доводи ОСОБА_3 про невідповідність розміру пені у договорі вимогам законодавства.

Згідно ч.4 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів" однин із оригіналів споживчого кредиту передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

В матеріалах справи відсутні докази того, що один з оригіналів кредитного договору, який оспорюється позивачем, був йому переданий. Однак сам по собі факт не надання примірника кредитного договору споживачеві не є підставою для визнання недійсності цього договору. Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 був ознайомлений зі змістом та умовами договору, про що свідчить його особистий підпис на договорі та Графіку.

Посилання ОСОБА_3 на невідповідність вимогам закону умов договору щодо сплати комісії, суперечать змісту договору, оскільки у договорі не зазначено про сплату кредитодавцеві комісії позичальником.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 і відсутність підстав для визнання недійсним Кредитного договору № 112/МК/2008-980 від 09.07.2008 року та застосування наслідків недійсності правочину.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 вересня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.Кізюн