У х в а л а

09 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Закропивного О.В.,

Кузнєцова В.О., Лесько А.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки та поділ земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, поділ земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 1972 році ОСОБА_3 купила половину житлового будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 і ОСОБА_7, після чого спільна сумісна власність сім'ї ОСОБА_7 у вигляді житлового будинку перетворилась у спільну часткову, вони порівну поділили земельну ділянку площею 0,0513 га, яка була закріплена за вказаним будинком та домовились, що кожен з них буде користуватись земельною ділянкою у відповідності до їхніх часток в будинку. Такий порядок користування не змінився навіть при зміні співвласників. Згодом ОСОБА_6 і ОСОБА_7 померли і співвласниками їхньої половини будинку стали спадкоємці, які свою половину розбудували, збільшивши свою частку в будинку, яку потім продали ОСОБА_5 Вона проти забудови не заперечувала, бо таку вони здійснювали на своїй половині земельної ділянки, дотримувались встановленого нею та спадкодавцями порядку користування спірною земельною ділянкою. Також відбулись зміни власників її половини будинку, в результаті чого з одного власника стало два, тобто вона та її син. Після здійснення добудови на своїй частині земельної ділянки і перерахунку часток їм належить 7/20 ідеальних часток у будинку. Відповідач дотримувалась встановленого раніше порядку користування земельною ділянкою і вони вирішили земельну ділянку приватизувати, помінялися господарськими будівлями. Так, 29 березня 2007 року ухвалою Львівської міської ради № 687 закріплену за будинком земельну ділянку розміром 0,0513 га сторонам було передано у приватну власність на праві спільної сумісної власності. З того часу між ними загострились протиріччя, відповідач вимагає виділення їй двох частин площі земельної ділянки, на що вони не згодні, оскільки це не відповідає домовленостям та вимогам закону.

Ураховуючи викладене, позивачі, змінивши позовні вимоги просили суд: визнати за ними право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до таблиці № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 вересня 2008 року № 2993; поділити спірну земельну ділянку, надавши ОСОБА_5 1/2 частку спірної земельної ділянки та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 1/2 частку цієї земельної ділянки, що становить 208,58 кв. м; на ділянку шириною 1 м з геометричними розмірами по периметру: 3,88; 1,8; 2,35; 1,8; 3,87; 1; 2,87; 1,8; 1,67; 1; 1,68; 1,8; 2,87; 1 м, площею 13,69 кв.м, яка належить ОСОБА_5; встановити для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безоплатне право сервітуту на випадок необхідності проведення ремонтних робіт фасаду та покрівлі будинку.

У лютому 2011 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, просила суд визнати за нею право власності на 13/20 часток спірної земельної ділянки, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - на 7/20 часток цієї земельної ділянки; виходячи із розміру часток сторін, згідно з додатком № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 вересня 2008 року № 2993, надати ОСОБА_5 земельну ділянку, що становить 13/20 часток, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 7/20 часток, на ділянку шириною 1 м з геометричними розмірами по периметру: 1; 10,10; 1; 10,10, площею 10,1 кв.м встановити право сервітуту у разі необхідності проведення робіт фасаду та покрівлі будинку, а також стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2014 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Вирішено провести поділ земельної ділянки площею 0,0513 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, відповідно до таблиці № 2 висновку від 16 листопада 2010 року № 2158, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 208,58 кв.м, геометричними розмірами по периметру 4,02; 1, 00; , 5,95 18,68 5, 95 0,74 5, 02 19,42 м, що становить 1/2 частку в будинковолодінні; ОСОБА_5 надано земельну ділянку площею 208,58 кв.м з геометричними розмірами по периметру 6,09 31,76 5, 38 18,68 5,95 1 4,02 3, 2,87 1,80 1,68 1 1,67 1,80 2,88 1,00 9,07, що становить 1/2 частку в будинковолодінні.

На ділянку шириною 1 м геометричними розмірами по периметру 3,88 1,80 2,35 1,80 3,87 1,00 2,87 1,80 1,67 1,00 1,68 , 1,00 1,68 ,1,80 2,87 1,00 площею 13,69 кв.м, яка належить ОСОБА_5, встановлено право сервітуту для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на випадок необхідності проводити ремонтні роботи покрівлі та фасаду будинку. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 2 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Вирішено провести поділ земельної ділянки площею 0,0513 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, згідно з яким ОСОБА_5, відповідно до таблиці № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 вересня 2008 року № 2993, надано земельну ділянку геометричними розмірами по периметру: 18,63; 7,72; 4,05; по будинку: 6,09; 31,76; 8,61 м, площею 273,9 кв.м, що становить 13/20 часток.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до таблиці № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 вересня 2008 року № 2993, надано земельну ділянку геометричними розмірами по периметру: 19,37; 7,72; 18,63; 2,70; 0,74; 5,02 м, площею 147,6 кв.м, що становить 7/20 часток.

На ділянку шириною 1,0 м з геометричними розмірами по периметру: 1,0; 10,10; 1,0; 10,10 м, площею 10,1 кв. м, яка належить ОСОБА_5, встановлено для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безоплатне право сервітуту на випадок необхідності проводити ремонтні роботи покрівлі та фасаду будинку.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2014 року залишено без змін.

У січні 2015 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ст. 91 ЗК УРСР.

До заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року заявниця долучила ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2013 року, ухвали Верховного Суду України від 24 січня 2007 року та 20 червня 2012 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» від 30 вересня 2011 року № 11 під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи

Із доданих ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2013 року, ухвал Верховного Суду України від 24 січня 2007 року, 20 червня 2012 року та ухвали, про перегляд якої подано заяву, вбачається, що судами встановлені різні фактичні обставини, а наведені заявницею доводи не містять ознак, які відповідно до вимог вищевказаної норми є підставами для перегляду судового рішення, тому у допуску справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки та поділ земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, поділ земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди, до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Закропивний

В.О. Кузнєцов

А.О. Лесько