Справа № 303/6729/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 й ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 й ОСОБА_3 до ОСОБА_4 й Зняцівської сільської ради Мукачівського району про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю, та визнання недійсним, рішень сільради, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулась в суд із позовними вимогами про вселення, зобовязання не чинити перешкод у користуванні власністю. У лютому 2015 року позивачки розширили позовні вимоги, і просили також вселити їх у відповідні кімнати житлового будинку; зобовязання не чинити перешкод у користуванні будинком, земельною ділянкою й автомобілем; скасувати рішення сільради.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року, відмовлено позивачам у задоволенні позову, через не доведення позовних вимог.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій клопочуть перед апеляційною інстанцією стосовно скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Мотивують свої, вимоги тим, що рішення суду не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції після перерви, відповідач ОСОБА_4 та його представник в особі адвоката ОСОБА_5 заперечили, доводи апеляційної скарги. Оскільки, суд першої інстанції вирішив позов у межах заявлених вимог, які є безпідставними, а тому рішення суду є законним. Просили розглядати справу за відсутності незявившихся осіб, так-як апелянти затягують розгляд справи.

Справа до розгляду призначалась неодноразово, а саме: 06.04., 27.04., 18.05., 08.06. і 24.06.2015 року. А починаючи з 27.04.2015 року було розпочато розгляд справи із заслуханням пояснень сторін, та в подальшому було оголошено в справі перерву. На зазначене й подальші засідання, апелянтки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були повідомлені належним чином, а.с. 193, 194, 214, 215, 221, 222. Повідомлення сторін, які беруть участь у справі про час і місце розгляду справи та їх неявка в таке, не перешкоджає розглядові справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України). У судовому засіданні 08.06.2015 року представник ОСОБА_1 в особі ОСОБА_6 повідомлений про розгляд справи 24.06.2015 року о 10.00 год.. Як зазначено в ч. 5 ст. 76 ЦПК України, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки й цій особі. Представник ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, а подав заяву від 23.06.2015 року про відкладення розгляду справи, так-як має хворий поперек. Проте, колегія суддів не вважає дану обставину поважною, яка б перешкоджала розглядові справи. Апелянтки ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зі свого боку не подали суду заяв про відкладення розгляду справи і не повідомили про поважність неявки. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності незявившихся осіб.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що позивачі не надали суду належних і допустимих доказів про те, що відповідач ОСОБА_4 чинить їм перешкоди в користуванні житловим будинком № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово, Мукачівського району чи конкретними кімнатами, а також земельними ділянками й легковим автомобілем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, і ст. 4 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Та в той же час, ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такий же обовязок доказування і подання доказів кожною стороною передбачає і ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Виходячи із приписів ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, виникає спір.

Доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно послався на сімейні норми, тоді як земельна ділянка надана ОСОБА_1 у довічне успадковане володіння для будівництва житлового будинку. При підготовці технічної документації на будинковолодіння, ОСОБА_4 у змові із сільським головою й землевпорядником отримав довідку за № 1610 від 22.12.2009 року, якою стверджується, що будинковолодіння № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово належить ОСОБА_4 за яким рахується 0,43 га. земельної ділянки. Дана довідка грубо порушує права ОСОБА_1. У порушення процесуальних норм, суд прийняв і приєднав до матеріалів справи від представника відповідача заяву від 06.10.2009 року написану ОСОБА_1 в сільраду, яка не може бути допустимим доказом у справі.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

У позовній заяві, ОСОБА_1 зазначено, що 24 лютого 1990 року між нею і ОСОБА_4 було укладено шлюб. Та дана обставина сторонами не заперечується.

Та в звязку із цим, рішенням 6-ої сесії 21-го скликання Зняцівської сільської Ради народних депутатів від 28.03.1991 року надано ОСОБА_1 у довічне успадковане володіння земельну ділянку для будівництва житлового будинку згідно проекту та забудови села. Згідно цього, сільська Рада народних депутатів просить виконком Мукачівської районної Ради народних депутатів видати забудовнику Паспорт на забудову земельної ділянки, а.с. 108.

З даного рішення не убачається, що Зняцівська сільська Рада народних депутатів 28.03.1991 року надала ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), як те було передбачено ст. 17 ЗК України від 18.12.1990 року чинного на час винесення рішення сільради. Крім цього зі змісту даного рішення сільради не вбачається, який розмір земельної ділянки наданий ОСОБА_1. Наведене вказує на те, що відсутні підстави стверджувати, що в 1991 року ОСОБА_1 була надана в приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, виходячи з вимог статей 22 і 23 ЗК України від 18.12.1990 року.

Як убачається зі змісту рішенням виконавчого комітету Зняцівської сільської ради від 27.11.2003 року за № 150, право власності на домоволодіння № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово оформлено за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в 1/2 частці за кожним. Видано свідоцтво про право власності, а.с. 9. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.03.2004 року підтверджується приватна власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в 1/2 частці за кожним на домоволодіння, загальною площею 170,6 кв.м. з господарськими спорудами, а.с. 10.

З метою отримання земельної ділянки у власність, 06.10.2009 року ОСОБА_1 подала до Зняцівської сільської ради заяву. В якій зазначила, розмір земельних ділянок 0,23 і 0,27 га. та їх місцезнаходження, а.с. 77.

Та рішенням 15-ої сесії 5-го скликання Зняцівської сільської ради від 06.11.2009 року за № 606 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4, загальною площею 0,23 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в межах населеного пункту с. Зняцьово. Надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за домоволодінням № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово, ОСОБА_4 загальною площею 0,20 га. для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с. Зняцьово, а.с. 78.

У свою чергу, рішенням 1-ої сесії 6-го скликання Зняцівської сільської ради від 26.11.2010 року за № 43 внесено зміни в п. 2 рішенням 15-ої сесії 5-го скликання Зняцівської сільської ради від 06.11.2009 року за № 606, який викладено в новій редакції : Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за домоволодінням № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово, загальною площею 0,2223 га. для ведення особистого селянського господарства на території Зняцівської сільської ради, а.с. 80.

Проте, рішенням 2-ої сесії 6-го скликання Зняцівської сільської ради від 12.01.2011 року за № 111 затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Зняцьово, вул. Гагаріна, буд. 27 на території Зняцівської сільської ради. Передано у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2223 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Зняцьово, вул. Гагаріна, буд. 27 на території Зняцівської сільської ради. Запропоновано сторонам замовити виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, а.с. 83. Стосовно земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Зняцівської сільської ради, рішення сільрадою не приймалось.

Таким чином на час розгляду справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить тільки земельна ділянка площею 0,2223 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Зняцьово, вул. Гагаріна, буд. 27 на території Зняцівської сільської ради. Іншою земельною ділянкою сторони, лише користуються і не являються її співвласниками.

Виходячи зі змісту досліджених матеріалів справи, колегія суддів зазначає, що зазначені позивачами спірні правовідносини ґрунтуються фактично на Довідці виконкому Зняцівської сільської ради від 22.12.2009 року за № 1610, а.с. 11.

З даного приводу, колегія суддів констатує, що дана Довідка видана пізніше, тобто, через півтора місяці після того як вже було прийнято рішення 15-ої сесії 5-го скликання Зняцівської сільської ради від 06.11.2009 року за № 606, яким було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4, загальною площею 0,23 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в межах населеного пункту с. Зняцьово. А п. 2 цього Рішення, було надано ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за домоволодінням № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово, загальною площею 0,20 га. для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с. Зняцьово. Зазначений пункт цього Рішення був викладений у новій редакції, рішенням 1-ої сесії 6-го скликання Зняцівської сільської ради від 26.11.2010 року за № 43 про Надання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за домоволодінням № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово, загальною площею 0,2223 га. для ведення особистого селянського господарства на території Зняцівської сільської ради.

Здійснення в Довідці запису, що за дворогосподарством № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово рахується 0,43 га. землі, та яке належить ОСОБА_4, слід розуміти з огляду на матеріали справи як таке, що належить останньому як одному зі співвласників.

Та крім цього, зазначена Довідка не являється правовстановлюючим документом, а тим більше не може підміняти собою рішення сільської ради, та через це не може мати правового значення, яке б впливало на права сторін відносно земельної ділянки. Тим більше, що вже рішенням надано дозвіл на виготовлення технічної документації, що посвідчує право власності на земельну ділянку у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Не можна погодитись із твердженнями апелянтів стосовно того, що заява від 06.10.2009 року про те, що ОСОБА_1 не заперечує стосовно оформлення права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,20 га. для ведення особистого селянського господарства є недопустимим доказом, а.с. 117. Оскільки, така надана з матеріалів земельної документації, коли ОСОБА_1 подала до Зняцівської сільської ради заяву від 06.10.2009 року на отримання у власність земельної ділянки. Така заява надана й посвідчена сільською радою. Згода ОСОБА_1 на отримання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, підтверджується й п. 2 прийнятого рішення від 06.11.2009 року за № 606, до якого згодом було внесено зміни від 26.11.2010 року за № 43 із викладенням цього пункту в іншій редакції про надання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2223 га. для ведення особистого селянського господарства на території Зняцівської сільської ради.

Відносно позовних вимог про вселення позивачів у конкретні кімнати житлового будинку № 27 по вул. Гагаріна в с. Зняцьово, та виселення ОСОБА_4 з певної кімнати, то такі вимоги не доведено певними доказами. У матеріалах справи відсутні докази з яких би вбачалась наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги. Із цього слідує, що такі вимоги носять декларативний характер, які не мають значення для ухвалення рішення у справі. Крім цього, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить спірний житловий будинок. А поділ будинку чи встановлення порядку користування, власниками не здійснювались, та через це зазначена позовна вимога не може бути задоволена. Оскільки, це призвело б до порушення їх прав спільної часткової власності.

Також не знайшли свого доведення, і вимоги стосовно зобовязання не чинити перешкод у користуванні будинковолодінням, земельними ділянками та легковим автомобілем. Оскільки не надано суду жодного доказу на підтвердження даної вимоги.

Оскільки сторонам, житловий будинок належить на праві спільної часткової власності, а тому, Зняцівська сільська ради у відповідності до норм матеріального права, яке регулює майно набуте подружжям у шлюбі, правомірно оформила за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в 1/2 частці за кожним право власності на житловий будинок і передала їм у звязку із цим у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Виходячи із цього, відсутні правові підстави для скасування рішень Зняцівської сільської ради, які прийняті у відповідності до вимог норм цивільного, сімейного і земельного законодавства.

Зважуючи на вищенаведені обставини, доводи апеляційної скарги не можуть бути взятими до уваги, так-як не спростовують висновків суду першої інстанції та вище викладеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 й ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________