Справа 2/408/171/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

с.м.т.Біловодськ 16 лютого 2015 року

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого: судді Ткаченко О.Д.,

за участю: секретаря Торби Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Біловодського районного суду Луганської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в особі представника Осовської Ю.С. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 41429,64 гривень та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника гр. Осовської Ю.С. 13.11.2014 року звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною угодою № LGМКRX06630206 від 19.11.2006 року в загальній сумі 41429,64 гривень, яка складається з розрахованого позивачем боргу станом на 16.10.2014 року в розмірі 3288,24 гривень заборгованості за кредитом, 14012,81 гривень заборгованості за несплаченими відсотками, 1543,44 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом, 20136,12 гривень пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) і 1949,03 гривень штрафу (процентна складова) та 414,30 гривень судових витрат.

В судове засідання представник позивача не з'явилася. В заяві, наданій суду, просить розглянути цивільну справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, в газеті «Урядовий кур'єр» здійснив виклик відповідача в судове засідання та надіслав відповідні докази про це, додатково заявив про стягнення як судових витрат на виклик відповідача в розмірі 420 гривень, надавши про ці витрати рахунок № 1041 від 30 січня 2015 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, місце та час слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». У зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання 16 лютого 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Судом встановлено, що 19.11.2006 року гр. ОСОБА_2 уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну угоду № LGМКRX06630206, і виходячи з розрахунку заборгованості станом на 16.10.2014 року відповідач по кредиту заборгував позивачу відповідно 3288,24 гривень, як заборгованість за сумою кредиту, 14012,81 гривень заборгованості за несплаченими відсотками.

Щодо стягнення сум штрафів з відповідача суд виходить з наступного.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, суд повинен розглядати справу діючи загальними засадами цивільного законодавства, а саме відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, беручи до уваги те, що відповідачем не заявлено клопотання про застосування строків давності щодо кредитних відносин з позивачем, що в сукупності дає право суду стягнути штрафи, які нараховані до 14 квітня 2014 року, або до введення в дію Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року.

З додаткових письмових пояснень представника позивача судом встановлено, що штрафи відповідачу нараховані у 2013 році, тобто до введення в дію Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, тому в цій частині позов підлягає повному задоволенню.

Окрім того, позивачем вимагається стягнути додатково й суму як розмір комісії в розмірі 1543,44 гривень за користування кредитом посилаючись на норми ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою встановлено право банку самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Однак, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так представником позивача суду надані копії заяви позичальника № LGМКRX06630206 про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) з особистим підписом відповідача (а.с.8) та самі Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) з якими відповідач особисто не ознайомлений про що свідчить відсутність підпису про ознайомлення (а.с.9-12).

Відповідно до п.3.6 Постанови НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» №168 від 10.05.2007 року, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Закон України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III передбачив право нараховувати щомісячно комісію, без детального законодавчо визначного порядку її нарахування та стягнення, тобто в ст. 47 закону визначає загальний порядок про право банку застосовувати стягнення комісії в своїй діяльності , однак в даному випадку суд вважає, що слід застосувати роз'яснення регулятора з цього питання, яке до цього часу не скасоване і є чинним, а ст. 47 закону була прийнята пізніше, після надання кредиту відповідачу

Таким чином враховуючи, що комісія за користування кредитом є платежем, що встановлений банком за дії, які останній здійснює на власну користь, і фактично сягає значну суму до загальної заборгованості за кредитом та перевищує ті збитки, які несе банк в разі обслуговування власне кредитного договору, ця сума як сума з обслуговування кредиту є завищеною та безпідставною. Таким чином, сума комісії може бути стягнута в розмірі не більше 100 гривень за даним договором.

Також суд вважає, що заборгованість з пені в розмірі 20136,12 гривень значно перевищує розмір збитків завданих банку та може бути зменшена.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення ст.616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

В зв'язку з наведеним суд враховує неспівмірність пені з сумою основного боргу. Також суд враховує, що відповідач знаходиться в зоні АТО, де дуже важкі умови життя, відсутня робота. Вказані обставини суд враховує як істотні і зменшує розмір пені до 2500,00 гривень.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в цілому, виходячи з боргу перед позивачем за сумою кредиту, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню, врахувавши, що відповідач в судове засідання не прибув, заперечень не надіслав та про можливе застосування строків позовної давності суду не заявляв.

Отже, в порушення вказаних умов кредитного договору, гр. ОСОБА_2 своєчасно і в повному обсязі не сплачував грошові кошти за користування кредитом, згідно якого заборгованість складає 22350,08 гривень, яка складається з розрахованого позивачем боргу станом на 16.10.2014 року в розмірі 3288,24 гривень заборгованості за кредитом, 14012,81 гривень заборгованості за несплаченими відсотками, 100,00 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом, 2500,00 гривень пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) і 1949,03 гривень штрафу (процентна складова).

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при розгляді цивільної справи підлягають стягненню з відповідача в розмірі:

243,60 гривень судового збору;

420,00 гривень витрат на виклик відповідача в судове засідання за рахунком № 1041 від 30.01.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 11, 60, 88, 169 ч.4, 197ч.2, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст.267, 526, 610, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» () заборгованість по кредитній угоді LGМКRX06630206 від 19.11.2006 року в розмірі 22350,08 гривень, яка складається з розрахованого позивачем боргу станом на 16.10.2014 року в розмірі 3288,24 гривень заборгованості за кредитом, 14012,81 гривень заборгованості за несплаченими відсотками, 100,00 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом, 2500,00 гривень пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) і 1949,03 гривень штрафу (процентна складова), останні з яких нараховані до 14.04.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 243,60 гривень судових витрат як судового збору та 420 гривень витрат на виклик відповідача в судове засідання через оголошення в газеті за рахунком № 1041 від 30.01.2015 року.

В іншій частині позову відмовити за безпідставністю та не обґрунтованістю позовних вимог.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу гр. ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням, не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Д. Ткаченко