АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1298/14-ц Номер провадження 22-ц/786/102/15Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Буленко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

суддів: Абрамова П.С., Бондаревської С.М.,

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на будівельні матеріали,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому прохала визнати спільною сумісною власністю подружжя матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку А-1 , № 1 ворота огорожі, № 2 огорожі, № 3 хвіртки, № 4 ворота огорожі, № 5 огорожі за адресою АДРЕСА_2.Просила визнати за нею та ОСОБА_3 право власності по ? частині за кожним на вищевказане майно. Також, ОСОБА_2 прохала визнати за нею права забудовника на ? частини не прийнятого в експлуатацію житлового будинку А-1, № 1 ворота огорожі, № 2 огорожі, № 3 хвіртки, № 4 ворота огорожі, № 5 огорожі за адресою АДРЕСА_2. В обґрунтування позовних вимог вказала, що за час перебування шлюбу з відповідачем, ними було збудовано спірний будинок, його рівень готовності складає 91,42 %. Оскільки вказаний будинок не введений в експлуатацію, у неї виникло право на ? частину на матеріали та обладнання, що були використані для будівництва спірного будинку.

У квітні 2014 року до суду з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на будівельні матеріали. В обґрунтування вказав, що спірний будинок був зведений за його особисті кошти, які він отримав в позику від його сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому матеріали та обладнання, були використані в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 є його особистою власністю.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на будівельні матеріали - задоволено.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 3654 грн.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка за первісним позовом ОСОБА_2та подала на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що судом не було враховано, що, сторони у справі під час перебування у шлюбі спільними зусиллями будували спірний будинок за рахунок спільних коштів та спільного бюджету. Крім того, апелянт зазначила, що кошти, які ОСОБА_3 брав в позику використовувались виключно в інтересах сім'ї. Також, судом не було враховано, що під час будівництва спірного будинку подружжя ОСОБА_3 також придбавало дорогі автомобілі, мотоцикли та інші цінні речі які могли бути придбані за рахунок коштів по борговим розпискам.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Так, відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво будинку по АДРЕСА_2 здійснювалося за власні кошти ОСОБА_3, які були отримані ним від своєї сестри - ОСОБА_4 та договором позики у ОСОБА_5

Однак, колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 25 вересня 1992 року по 03 лютого 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з матеріалів справи,рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи: КБ «ПриватБанк» про поділ майна подружжя задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна - задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя майно, спільно нажите під час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

1. автомобіль марки Шкода Октавія, д.н. НОМЕР_1, 2007 року випуску;

2. мотоцикл марки YAMAXA FZ 6-S, д.н.НОМЕР_2, 2004 року випуск;

3. приватну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2

4. квартира АДРЕСА_1

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визначено за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/2 частину право власності на автомобіль марки Шкода Октавія, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску;

- ? частину приватної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2;

- 1/2 частину право власності на мотоцикл марки YAMAXA FZ 6-S д.н. НОМЕР_2 2004 року випуску;

За ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2012 року, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2012 року у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя приватної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 - скасовано та ухвалено в цій частині нове, а саме у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя приватної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та розподілу і визнання права власності за ОСОБА_2 на ? частину приватної земельної ділянки - відмовлено. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме 21 березня 2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 22 листопада 2005 року на ім'я ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення даної земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається Висновку судової будівельної технічної експертизи № 73 від 18 червня 2011 року, ринкова вартість житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 може складати 2128884 грн. Рівень готовності житлового будинку становить 91,42%. / а.с. 126-135 Том1/.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, в період будівництва спірного будинку працювала, що підтверджується копією трудової книжки / а.с. 73-76/.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то, зокрема гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року, де крім того, зазначено, що договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї. Договір, укладений одним з подружжя, за яким майно використане не на потреби сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї ( ч.4 ст.65 СК).

Як встановлено судом першої інстанції та відповідно до договору позики від 18 серпня 2006 року,ОСОБА_4, сестра позивача за зустрічним позовом, передала у власність ОСОБА_3 100000 грн./ а.с.43/

Відповідно до договору позики від 05.08.2008 року ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 строком до 05.08.2016 року грошові кошти в розмірі 10000 Євро / а.с. 80 Том2 /.

Відповідно до договору позики від 09.08.2009 року, ОСОБА_4 передала у власність позичальникові ОСОБА_3 строком до 01.08.2016 року грошові кошти в розмірі 10000 Євро / а.с.79 Том2/.

Відповідно до договору позики від 28.07.2010 року ОСОБА_4 передала у власність позичальникові ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 10000 Євро, які він зобов'язаний повернути без нарахування процентів в строк до 01.08.2016 року./ а.с. 78 Том 2/

Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_4, датованої 21.12.2010 роком, остання підтвердила, що проживаючи з 2002 року в Ірландії, передала ОСОБА_3 в особисте користування грошові кошти в сумі 60 тисяч Євро строком до 2016 року, 20 тисяч Євро з вищевказаної суми в листопаді 2003 року перевела на поточний рахунок в «ПриватБанк» , 10 тисяч Євро в серпні 2006 року вона передала особисто в руки ОСОБА_3, що підтверджується договором позики. 10 тисяч Євро вона передала в серпні 2010 року особисто в руки ОСОБА_3 , що підтверджується договором позики і зняття цих грошей з її особистого рахунку в банку АІВ в Ірландії.

Також, відповідно до договору позики від 12 серпня 2011 року, ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100000 гривень / а.с. 44 Том 2/ .

Як вбачається з матеріалів справи та з позовних вимог ОСОБА_3, гроші отримані ним в період перебування шлюбу з ОСОБА_2, були використані на будівництво спірного житлового будинку, тобто на думку колегії суддів вказані кошти використані в інтересах сім'ї.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

У разі неприйняття збудованого будинку до експлуатації, і як наслідок не проведення його реєстрації в органах БТІ, такий будинок не може бути об'єктом права спільної сумісної власності. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Право особи на частку у спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і грошова компенсація вартості частки співвласника буде внесена іншим співвласником на депозитний рахунок суду.

Встановивши, що кошти, отримані ОСОБА_3 за борговими розписками, були використані і інтересах сім'ї, а саме на побудову житлового будинку, який на даний час є незавершеним будівництвом, колегія суддів з врахуванням позовних вимог сторін про визнання права власності на матеріали та обладнання, вважає за можливе визнати спільною сумісною власністю подружжя матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва, А-1 житлового будинку, № 1 ворота огорожі, № 2 огорожі, № 3 хвіртки, № 4 ворота огорожі, № 5 огорожі за адресою АДРЕСА_2.

Також, Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в ч.3 п.9 постанови від 04.10.91р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - при неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку.

У зв'язку з цим у справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу від 03.06.2015р. № 410, в якій визначені найменування і вартість будівельних матеріалів і конструктивних елементів, з яких було побудовано жилий будинок АДРЕСА_2 / а.с.165-184 том 2/.

Колегія суддів, вважає за можливе прийняти до уваги зазначену експертизу і покласти її в основу судового рішення тому, що вона відповідає встановленим в суді обставинам будівництва спірного жилого будинку АДРЕСА_2 , матеріалами справи і ніким з сторін не спростовано належними ми і допустимими доказами.

На підставі зазначеного вище колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в даній експертизі будівельні матеріали і конструктивні елементи є спільною сумісною власністю сторін.

Також, згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.1 ст.70 цього Кодексу і ч.2 ст.372 ЦК України , у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначеного домовленістю між ними або шлюбним договором;

Відповідно до ст.392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне визнати за сторонами в рівних частках право власності на ці будівельні матеріали і конструктивні елементи тому.

В свою чергу, колегія суддів, вважає за необхідне вказати, що ОСОБА_3 . не позбавлений права звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, які були отримані ним за договором позики, які були використані ним в інтересах сім'ї, а саме для будівництва спірного будинку.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

Також, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2014 року - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку А-1 , № 1 ворота огорожі, № 2 огорожі, № 3 хвіртки, № 4 ворота огорожі, № 5 огорожі за адресою АДРЕСА_2

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначивши право власності на:

? частину матеріалів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку А-1, № 1 ворота огорожі, № 2 огорожі, № 3 хвіртки, № 4 ворота огорожі, № 5 огорожі за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_2;

? частину матеріалів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку А-1 , № 1 ворота огорожі, № 2 огорожі, № 3 хвіртки, № 4 ворота огорожі, № 5 огорожі за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на будівельні матеріали, про стягнення судового збору - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: П.С.Абрамов С.М.Бондаревська