РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3375/15-ц

пр. № 2/759/2769/15

19 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Коваль О.А.

при секретарі - Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КСУМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «КСУМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 05.11.2010 року вона була прийнята на роботу на посаду машиніста баштового крану 5 розряду Закритим акціонерним товариством «КСУМ», яке вподальшому у 2012 році було переіменоване на Публічне акціонерне товариство «КСУМ», а 15.12.2014 року звільнена з роботи з посади машиніста баштового крану 6 розряду на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Проте, на день звільнення та згодом після такого їй не було виплачено частину заробітної плати за період часу з 01.02.2014 року по 26.02.2014 року включно (344 години) у сумі 3 440,00 грн., а також компенсацію за невикористану відпустку за 42 дні за період часу з 2011 року по 2014 року, посилаючись на відсутність грошових коштів на підприємстві. У звязку з чим вона і звернулася до суду з цим позовом в якому просить стягнути з ПАТ «КСУМ» на свою користь частину невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.2014 року по 26.02.2014 року в сумі 3 440,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.12.2014 року по 03.03.2015 року (51 день) та компенсацію за 42 дні невикористаної відпустки за період часу з 2011 року по 2014 рік включно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідач ПАТ «КСУМ» в судове засідання не з"явився, хоча про розгляд справи належним чином повідомлений, тоді як «КСУМ» направив суду свої письмові пояснення та просив справу розглядати без їх участі.

Враховуючи прохання відповідача і відсутність заперечень зі сторони позивача, строки розгляду справи, які визначені нормами ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на ПАТ «КСУМ» на посаді машиніста баштового крану 5-го, а потім 6-го розряду, і у відповідності до наказу № 129-к від 15.12.2014 року була звільнена з роботи на підставі її заяви, що підтверджується наданою суду копією трудової книжки, копією наказу про звільнення ПАТ «КСУМ» від 15.12.2014 року за № 129-К, рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 23.12.2014 року та не заперечується самим відповідачем, який в своїх письмових поясненнях підтвердив вказаний факт.

Також в своїх письмових поясненнях відповідач визнає, що на момент звільнення ОСОБА_1, у відповідача перед позивачем була заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 440,00 грн., оскільки відсутність коштів на рахунках підприємства унеможливила здійснення такої виплати.

Стороною відповідача також визнається позовна вимога з приводу відшкодування компенсації за затримку розрахунку при звільненні, яка на підставі відповідних документів, зокрема довідок про середню заробітну плату ОСОБА_1, була визначена у розмірі 1 359, 15 грн. з розрахунку 26,65 грн. (середньодення заробітна плата)? 51 день прострочки.

Що стосується вимоги про компенсацію за невикористану відпустку, то відповідач визнає цю вимогу частково, зазначаючи, що згідно довідки № 21 від 24.04.2015 року, у позивача залишилось не 42 дні невикористаної відпустки, як вона про це зазначає у позові, а 17, за які згідно відповідного розрахунку, підлягає сплата компенсації у розмірі 1 863,03 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

З огляду на те, що в даному випадку розглядається спір з приводу трудових правовідносин, а тому враховуючи предмет доказування та обов'язку такого доказування по вказаній категорії справ, що сторона відповідача не забезпечила явку свого представника в судове засідання, проте направили свої письмові пояснення, які підтверджують відповідними доказами, зокрема довідками про середню заробітну плату та довідкою про середню заробітну плату (для розрахунку виплати на на випадок безробіття) , що дає суд можливість вирішувати справу на підставі ст.ст.57,60 ЦПК України, тобто на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно, але не рідше двох разів на місяць.

Вказаний порядок передбачений і ст. 24 Закону України "Про оплату праці".

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використанні ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей (ч.1 ст. 83 КЗпП України).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки, в судовому засіданні з'ясовано, що при звільненні ОСОБА_1 15.12.2014 року, останній не було виплачено належних їй грошових виплат та компенсацій, у зв'язку з відсутністю коштів на підприємстві «КСУМ», зокрема заробітна плата за період роботи з 01.02.2014 року по 26.02.2014 року у розмірі 3 440,00 грн. та компенсація за невикористану відпустку за період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року, яка згідно довідки за № 21 від 24.04.2015 року складає 1 863 грн. 03 коп., тому такі підлягають стягненню в судовому порядку разом із середнім заробітком за час затримки виплати таких за період з 16.12.2014 року по 03.03.2015 року, як того посить позивач у своїх вимогах у розмірі 1 359 грн. 15 коп.

Слід зазначити, що в судовому засіданні позивач проти наданого розрахунку відповідача заперечувала, вказуючи на його невірність, проте в подальшому з ним погодилася, але всетаки просила позов задовольнити в більшому розмірі, а ні ж відповідачі навели розрахунки в своїх письмових пояснення.

Тоді як, позов підлягає задоволенню частково, саме в зазначеному вище розмірі, оскільки інший позивачем не доведено та взагалі не вказано у чому він полягає та чому наданий відповідачем розрахунок на думку позивача є неправильним, коли надані стороною відповідача докази, суд оцінює, як належні та допустимі, оскільки відповідають нормам, які регулюють вказані правовідносини.

Такми чином, з огляду на вищевикладене суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Згідно п. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в частині місячного заробітку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 2 тієї ж ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог.

А отже, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «КСУМ» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.47, 83, 94, 115, 116, 117, 177, 233, 2371 КЗпП України, ст.ст. 24, 27 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 10, 11, 27, 30, 57-60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КСУМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КСУМ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.02.2014 року по 26.02.2014 року включно у розмірі 3 440 (три тисячі чотириста сорок) грн. без утримання податку і інших обов"язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.12.2014 року по 03.03.2015 року у розмірі 1 359 (одна тисяча триста п»ятдесят дев»ять) грн. 15 (п»ятнадцять) коп. без утримання податку і інших обов"язкових платежів та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року у розмірі 1 863 (одна тисяча вісімсот шістдесят три) грн.03 (три) коп. без утримання податку і інших обов"язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КСУМ» на користь держави судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «КСУМ» заробітної плати на користь ОСОБА_1 за один місяць, тобто у розмірі 3 440 (три тисячі чотириста сорок) грн. без утримання податку і інших обов"язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя