У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участю сторін та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Ярославицька сільська рада Млинівського району Рівненської області; про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного суду від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Ярославицька сільська рада Млинівського району Рівненської області; про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач, вважаючи його незаконним і необґрунтованим, фактично покликався на невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом записів у погосподарській книзі від 1991-1995 років, де головою господарства вказано ОСОБА_3. Належність на праві власності спірного будинку ОСОБА_4 не підтверджено жодними доказами. Вважає, що правомірність переходу права власності нерухомості від відчужувача до набувача на підставі недійсної угоди, яка потім може бути визнаною судом дійсною, стверджується роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.07.1962 року №13 "Про судову практику в справах про особисту власність на будівлі".

На його думку, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виконали свої зобов'язання за угодою, якою остання передала будинок на користь набувача. Цю обставину підтверджує і відсутність вимог спадкоємців ОСОБА_4 на спірний об'єкт жилої нерухомості. Вважає, що судом не застосовано норми ст.ст. 63, 65, 70 ЗК Української РСР щодо права колгоспного двору на садибну земельну ділянку та визначення її розмірів. Залишено без оцінки і той факт, що 30 листопада 1988 року земельну ділянку виділено саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_4 Зазначене свідчить, що орган місцевого самоврядування вважав ОСОБА_3 власником спірного будинку.

Не взято до уваги також й те, що ведення погосподарських книг велося з додержанням Указівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затверджених 12 травня 1985 року Центральним статистичним управлінням СРСР. Оскільки записів у погосподарських книгах про те, що ОСОБА_3 наймає квартиру не було, тому вважав достатніми підстави стверджувати, що будинок належав саме йому.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У поданих запереченнях ОСОБА_2, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив з недоведеності позивачем своїх матеріально-правових вимог і ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що у власності спадкодавця перебував спірний житловий будинок, який входив би до складу спадщини, а тому в задоволенні його позову про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 (а.с. 5). На момент смерті він проживав у будинку АДРЕСА_1

Відповідно до записів погосподарських книг Ярославицької сільської ради Млинівського району Рівненської області, що перевірені судом першої інстанції:

· №8 за 1986-1990 роки за цією адресою (тоді - АДРЕСА_1) рахувалося господарство, особовий рахунок НОМЕР_1 яке віднесено до суспільної групи "Колгоспний двір", і там мешкають ОСОБА_3 - голова господарства, його дружина ОСОБА_5 з дочкою;

· №9 за 1991-1995 роки за цією адресою рахувалося господарство, особовий рахунок НОМЕР_2 яке віднесено до суспільної групи "Колгоспний двір", і там мешкають ОСОБА_3, ОСОБА_6 - дружина та діти - ОСОБА_7 і ОСОБА_8;

· №5 за 1996-2000 роки за цією адресою проживали голова домогосподарства - ОСОБА_3, 1954 р.н.; дружина - ОСОБА_6, 1958 р.н.; ОСОБА_8, 1979 р.н., особовий рахунок господарства НОМЕР_5

· №4 за 2001-2005 роки за цією адресою проживав голова домогосподарства ОСОБА_3, 1954 р.н., особовий рахунок господарства НОМЕР_3;

· №3 за 2006-2010 роки за цією адресою проживав голова домогосподарства ОСОБА_3, 1954 р.н., особовий рахунок господарства НОМЕР_4, і житловий будинок рахувався за ним (а.с. 14, 19).

Щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок, то в зазначених погосподарських книгах записів не встановлено.

Стверджено про відсутність реєстрації на житловий будинок АДРЕСА_1 й листом Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" №23543 від 03.01.2013 року (а.с. 12).

На а.с. 15 міститься лист в.о. Ярославицького сільського голови вих. №380 від 18.08.2011 року, де зазначено, що ОСОБА_3 прописаний з відміткою в паспорті у с. Ярославичі Млинівського району Рівненської області з 3 березня 2005 року.

Вважаючи, що ОСОБА_3, який є його рідним братом, придбав (купив) у ОСОБА_4. у 1987 році спірний житловий будинок, де й постійно мешкав, а правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності було втрачено за невстановлених обставин, тому у ОСОБА_1 як спадкоємця другої черги за законом виникло право на спадкування будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. В зв'язку з цим у жовтні 2014 року він звернувся з відповідним позовом до ОСОБА_2.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обв'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тому за таких обставин обґрунтованим є висновок місцевого суду про ненадання позивачем доказів стосовно того, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок №26 по вулиці Загребельній в с. Ярославичі Млинівського району і цей об'єкт нерухомості входив до складу спадщини.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Абзаци другий-третій п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснюють, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Матеріали спадкової справи №82/2011 до майна померлого 08.11.2010 року ОСОБА_3 не містять постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину - житловий будинок АДРЕСА_1. Більше того, на а.с. 11 спадкової справи значиться лише заява позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що підтверджено відповідним сертифікатом серія РВ №0069792, виданим Млинівською районною держадміністрацією 18 вересня 1996 року. Спадкоємець же не вимагав у нотаріуса видати на його користь свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Млинівського районного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: