У х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності на будинок у порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції, про усунення від права на спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна баба ОСОБА_4, яка проживала по АДРЕСА_1 та все своє майно заповіла їй. Рішенням Вишгородського районного суду від 21 червня 2011 року визнано недійсними заповіт ОСОБА_4, свідоцтво про право власності за заповітом та свідоцтво про право власності на житловий будинок. Вказане рішення набрало законної сили.

Рішенням Вишгородського районного суду від 30 липня 2012 року встановлено факт родинних відносин та визнано, що ОСОБА_4 є двоюрідною бабою позивача. За таких обставин позивач після її смерті має право на спадкування за законом на підставі ст. 1265 ЦК України. ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину на ощадні книжки, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок відмовив у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач вважала, що спадкодавець ОСОБА_4 та її покійний чоловік ОСОБА_5 разом будували та проживали у спірному будинку, тобто створили це майно та правомірно набули на нього право власності відповідно до ст. 331 ЦК України. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. З цих причин правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні. У зв'язку з цим просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його прадід ОСОБА_5, якому належали грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, право на земельну ділянку (пай) розміром 1,97 га. На підставі сертифіката від 26 березня 2001 року НОМЕР_13, також належали прості імені акції Відкритого акціонерного товариства ім. Васильєва (далі - ВАТ ім. Васильєва) в кількості 24 903 шт. на суму 6 225 грн 75 коп. Спадкоємцем прадіда була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син ОСОБА_4 - ОСОБА_6, якому належали грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, спадкоємцем сина була його мати ОСОБА_4, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка була його прабабкою. На день смерті йому виповнилось 11 років, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. У зв'язку з цим просив суд усунути від права спадкування за померлою ОСОБА_4 її двоюрідну онуку ОСОБА_2, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 січня 2013 року, відповідно до якого посвідчено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_4, а саме грошових внесків, що зберігаються у Публічному акціонерному товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески, право на земельну частку (пай), 24 903 простих іменних акцій ВАТ ім. Васильєва, визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково, усунено від права на спадкування за померлою ОСОБА_4 її двоюрідну онуку ОСОБА_2, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким посвідчено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_4, а саме: грошових внесків, що зберігаються у ПАТ «Державний ощадний банк України», визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески ОСОБА_6 з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України», грошові внески ОСОБА_4, з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України», право на земельну частку (пай), успадковане ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, розміром 1,97 га, на підставі сертифіката від 26 березня 2001 року НОМЕР_13, визнано за ОСОБА_3. в порядку спадкування за законом право власності на жилий будинок АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 817 грн 17 коп., в іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть від 27 липня 2004 року серії НОМЕР_1).

14 січня 2005 року ОСОБА_7 звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зазначивши, що померла за життя залишила заповіт на її ім'я, посвідчений Демидівською сільською радою 12 липня 2004 року за реєстровим № 109. У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_7 зазначила склад спадкового майна:

- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1;

- грошовий внесок, що знаходиться на зберіганні в ощадному банку с. Демидова № 8151/04 на рахунку НОМЕР_2 з відповідними відсотками і компенсаціями; права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ ім. Васильєва с. Демидова розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах, який належав померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Вишгородської районної державної адміністрації від 23 лютого 2001 року № 65 - майно належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, чоловіку ОСОБА_4, яка прийняла спадщину шляхом сумісного проживання, але не оформила своїх спадкових прав;

- грошовий внесок, що знаходиться на зберіганні в ощадному банку с. Демидова № 8151/04 на рахунку НОМЕР_3 з відповідними відсотками та компенсаціями, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 на підставі ощадної книжки, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_4, яка прийняла спадщину шляхом сумісного проживання, але не оформила своїх спадкових прав;

- грошовий внесок, який знаходиться на зберіганні в ощадному банку с. Демидова № 8151/04 на рахунку НОМЕР_4 з відповідними відсотками та компенсаціями, що належав померлій ОСОБА_4 на підставі ощадної книжки.

13 червня 2005 року позивачу ОСОБА_2 було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані грошові внески; житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай).

15 травня 2007 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з 24 903 простих іменних акції ВАТ ім. Васильєва на загальну сумарну номінальну вартість 6 225 грн 75 коп., які належали померлій ОСОБА_4, та 15 травня 2007 року отримала відповідне свідоцтво.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2011 року, яке набрало законної сили 16 серпня 2011 року, вказані вище заповіт та свідоцтва про право на спадщину за заповітом №№ 4076, 4067, 4070 визнано недійсними.

30 липня 2012 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: ОСОБА_4 є двоюрідною бабою ОСОБА_2 (рішення суду набрало законної сили 13 вересня 2012 року).

16 січня 2013 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігаються у ПАТ «Державний ощадний банк України» в ТВБВ 10026/0730 в с. Демидів на рахунках: НОМЕР_5 - залишок 0,47 грн, НОМЕР_6 - залишок 3 322 грн 41 коп. та належали спадкодавцеві на підставі повідомлення ТВБВ 10026/0726 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» від 12 вересня 2012 року №297-БТ; НОМЕР_2 - залишок 0,40 грн, НОМЕР_7 - залишок 3 344 грн 45 коп. та належали спадкодавцеві на підставі повідомлення ТВБВ 10026/0726 Філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» від 12 вересня 2012 року № 299-БТ, належали ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; НОМЕР_3 - залишок 2 грн 70 коп., НОМЕР_8 - залишок 2 771 грн 99 коп. та на підставі повідомлення ТВБВ 10026/0726 Філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» від 12 вересня 2012 року № 298-БТ належали ОСОБА_6, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_4 позивач прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - грошові вклади.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_8, який в січні 2010 року звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2010 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2010 року, у позові було відмовлено.

Крім того, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, як її правнук, є ОСОБА_3

Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_9). Між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 15 лютого 1992 року було укладено шлюб, внаслідок чого ОСОБА_10 змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_10 (свідоцтво про укладення шлюбу від 30 серпня 1995 року серії НОМЕР_10). Остання є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_12 (свідоцтво про народження від 18 березня 1971 року серії НОМЕР_11). Батьками ОСОБА_8 були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (свідоцтво про народження (повторне) від 18 березня 2009 року серії НОМЕР_12).

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_4.) ОСОБА_3 виповнилось 11 років.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (прадід ОСОБА_3) помер. Після його смерті залишилось спадкове майно: грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігались у ПАТ «Державний ощадний банк України» в ТВБВ 10026/0730 с. Демидів (рахунки НОМЕР_2 та НОМЕР_7); право на земельну ділянку (пай) в ВАТ ім. Васильєва розміром 1,97 га; прості іменні акції ВАТ ім. Васильєва у кількості 24 903 шт. на суму 6 225 грн 75 коп.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно: грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України» в ТВБВ 10026/0730 с. Демидів (рахунки НОМЕР_3 та НОМЕР_8).

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його мати ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_3 - ОСОБА_10 (онука ОСОБА_4.).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті якої ОСОБА_3 виповнилось 11 років.

ОСОБА_3, який на час смерті ОСОБА_4 був малолітнім, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої, при чому належить ця спадщина спадкоємцеві з часу її відкриття.http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843036/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1" "843036" "Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003" "_blank

На звернення ОСОБА_3 до Вишгородської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав останній отримав відмову з посиланням на відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_4 на спадковий будинок.

У матеріалах справи містяться копії документів, які підтверджують набуття у спільну сумісну власність подружжя будинку АДРЕСА_1, а саме: копія будинкової книги, акт Державної комісії про приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння забудовника ОСОБА_5 від 17 червня 1976 року.

ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, так як проживала разом з ним (ст. 548, п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року), однак не оформила своїх спадкових прав та правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Спірний житловий будинок було збудовано у 1976 році (прийнятий в експлуатацію 17 червня 1976 року), не був самочинним будівництвом і належав подружжю ОСОБА_10: прабабі та прадідові ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числі.

Установлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1) є її син - ОСОБА_8, який у січні 2010 року звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2010 року йому відмовлено у задоволенні позову.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_10 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4), яка є донькою ОСОБА_8 та, відповідно, онукою ОСОБА_4

ОСОБА_2 є двоюрідною онукою ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, правильно виходили з того, що ОСОБА_10 мала право на спадкування за законом у п'яту чергу, та оскільки вона померла, то за правом представлення таке право перейшло до її сина та правнука спадкодавця - ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги про те, що на день відкриття спадщини був живий спадкоємець першої черги судом касаційної інстанції не приймаються, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 у встановлений законом спосіб та строк прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4

Також не можуть бути підставою для скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції доводи касаційної скарги щодо усунення від права на спадкування ОСОБА_2 у спосіб, який не визначений законом, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1265 ЦК України родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, а вказівка у резолютивній частині рішення про таке усунення не може впливати на законність рішення.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов