Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що відповідачем на підтвердження факту боргу видано 22 грудня 2010 року розписку, згідно якої він зобов'язався в строк до 15 березня 2011 року повернути кошти за переданий автомобіль в сумі 25 000 доларів США та 8 000 доларів США боргу.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань й неповернення вказаних у розписці коштів, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 33 000 доларів США, що еквівалентно 263 769 грн, а також 3% річних у зв'язку з простроченням повернення боргу в розмірі 21 679 грн 64 коп.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року зазначене рішення міського суду скасовано й позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 519 750 грн суми боргу за договором позики та 42 719 грн 18 коп. - 3% річних.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наявної у матеріалах справи розписки від 22 грудня 2010 року вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язався повернути кошти за придбаний автомобіль Субару-Леганс, д.н. НОМЕР_1 в сумі 25 000 доларів США та 8 000 доларів США, які раніше позичив до 15 березня 2011 року.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про новацію боргу у позикове зобов'язання за правилами ст. 1053 ЦК України, що виник із договору купівлі-продажу автомобіля.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, оскільки висновки суду щодо задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення боргу зроблені вірно.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко