Провадження № 2/161/335/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Свій позов мотивують тим, що ОСОБА_3, на початку березня 2008 року, в АДРЕСА_1, перебуваючи у довірливих відносинах з ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повідомив останньому завідомо неправдиву інформацію щодо наміру допомогти придбати дві земельні ділянки, що розташовані в с. Боратин Луцького району, отримав грошові кошти в сумі 4000 доларів США та переконав останнього у тому, що на протязі місяця він оформить необхідні документи, хоча в дійсності наперед не мав наміру виконувати взятих на себе зобов'язань, так як не мав реальної можливості їх виконувати, внаслідок чого незаконно заволодів вказаними коштами, котрі позивач добровільно передав йому за місцем свого проживання, і в подальшому привласнив та використав для власних потреб.

Вказує, що станом на 21 травня 2014 року ОСОБА_3 повернув позивачу лише 700 дол. США., заподіявши позивачу матеріальну шкоду в розмірі 3300 доларів США, що еквівалентно 49830 гривень, у зв'язку з чим ОСОБА_1 змушений був звернутись до правоохоронних органів щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року кримінальне провадження №0000038 відносно ОСОБА_3 закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, на підставі ч.1 п.2 ст.49 КК України.

Крім того, оскільки відповідач неправомірно користувався належними йому коштами він зобов'язаний сплатити ОСОБА_1 відсотки за користування грошима в розмірі 9985,11 гривень.

Також вказує, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральних страждань, які він оцінює в розмірі 10000 гривень.

Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 49830 гривень матеріальної шкоди, 9985,11 гривень відсотків за користування грошима, 10000 гривень моральної шкоди та 1500 гривень витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали повністю з підстав викладених у ній, просили її задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали заперечували щодо його задоволення, вказували, що вину ОСОБА_3 не встановлено вироком суду, а тому вимога про відшкодування школи, завданої злочином є безпідставною. Крім того, зазначали, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, на початку березня 2008 року, в АДРЕСА_1, перебуваючи у довірливих відносинах з ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повідомив останньому завідомо неправдиву інформацію щодо наміру допомогти ОСОБА_1 придбати дві земельні ділянки, площею по 0,1 га, що розташовані в с. Боратин Луцького району, отримав грошові кошти в сумі 4000 доларів США та переконав останнього у тому, що на протязі місяця він оформить необхідні документи, хоча в дійсності наперед не мав наміру виконувати взятих на себе зобов'язань, так як не мав реальної можливості їх виконувати, внаслідок чого незаконно заволодів вказаними коштами, котрі потерпілий добровільно передав йому за місцем свого проживання, і в подальшому привласнив та використав для власних потреб. Станом на 21 травня 2014 року ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 лише 700 дол. США, заподіявши позивачу майнову шкоду в розмірі 3300 доларів США.

Також встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, та ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року, яка набрала законної сили, на підставі ч.1 п.2 ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності, провадження по даному кримінальному провадженню закрито, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

Дані обставини встановлені оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 0000038 по обвинуваченню ОСОБА_3

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності не звільняє ОСОБА_3 від обов'язку відшкодувати завдану позивачу майнову та моральну шкоду, у зв'язку з неправомірним діями відповідача щодо ОСОБА_1

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З врахуванням викладеного, завдана майнова шкода в розмірі 3300 доларів США, що еквівалентно станом на звернення з позовом до суду 49 830 гривень, підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 31.03.1995 року № 4 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і може відшкодовуватися грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода завдана позивачу в результаті винних неправомірних дій саме відповідача ОСОБА_3, який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України. А відтак, з врахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути в користь позивача 1000 гривень завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг фізичних страждань, яких зазнав позивач та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 за надання юридичних послуг по захисту його інтересів як потерпілого під час досудового і судового слідства сплачено кошти на суму 1500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 01 липня 2014 року. Дана сума підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Вимога позивача про стягнення відсотків за користування грошовими коштами в сумі 9985 гривень 11 копійок не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Також не заслуговує на увагу суду покликання відповідача на пропуск строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000038 по обвинуваченню ОСОБА_3, заяву ОСОБА_1 внесено до ЄРДР 28.11.2012 року, а тому саме з даної дати слід обчислювати перебіг позовної давності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, на підставі ст.1166, 1167, 1168, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 49 830 гривень майнової шкоди, 1000 гривень моральної шкоди та 1500 гривень понесених витрат на правову допомогу, а всього 52 330 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати в сумі 523 гривні 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.