Категорія 54Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до голови Вінницької обласної ради Свитко Сергія Михайловича, Вінницької обласної ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 18.08.2011р. на підставі розпорядження Голови Вінницької обласної ради №132 він був призначений на посаду головного лікаря Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру.

03.05.2012p., на підставі розпорядження Голови Вінницької обласної ради №70 з ним був укладений контракт, термін дії якого становив один рік.

30.04.2013р. відповідно до розпорядження №94 Голови Вінницької обласної ради контракт був переукладений на термін з 03.05.2013р. по 05.05.2014р.

05.05.2014р. розпорядженням Голови Вінницької обласної ради №64 від 05.05.2014 р. його було звільнено з посади головного лікаря Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру у зв'язку із закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Позивач вважає дане звільнення і розпорядження Голови Вінницької обласної ради незаконними, оскільки його звільнено з порушенням встановленої правової процедури, так як розпорядження про його звільнення підлягає затвердженню на черговій сесії Вінницької обласної ради. До теперішнього часу дане розпорядження сесією Вінницької обласної ради не затверджено, а питання про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади до 05 травня 2014 р. сесією Вінницької обласної ради також не розглядалось. За таких обставин розпорядження Голови Вінницької обласної ради є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки Голова обласної ради не наділений повноваженнями на звільнення керівників закладів охорони здоров'я, це є виключною компетенцією обласної ради відповідно до п.20 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, позивача не було попереджено за два місяці до закінчення терміну дії контракту, що він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін, що є порушенням п.29 контракту та ч.3 ст.32 КЗпП України.

Наведені порушення стали йому відомі в Вінницькому окружному адміністративному суді при розгляді адміністративного позову депутата Вінницької обласної ради Яремчука Ю.Я. до Голови Вінницької обласної ради про визнання неправомірними і скасування розпоряджень Голови Вінницької обласної ради, в якому він приймав участь в якості третьої особи на стороні позивача.

За наведених підстав ОСОБА_2 просив визнати незаконним його звільнення з посади головного лікаря Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру, поновити його на зазначеній посаді, внести відповідний запис в його трудову книжку та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 40997,50 грн. і моральну шкоду в розмірі 6000 грн., яку обґрунтовує спричиненням йому незаконним звільненням моральних страждань, душевних переживань, зниження авторитету в очах підлеглих, а також просив допустити рішення суду в частині його поновлення на роботі до негайного виконання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до голови Вінницької обласної ради Свитко С.М., Вінницької обласної ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, крім того, судом не застосовані законні та нормативні акти, які підлягали застосуванню.

Зокрема, зазначив, що йдеться про фактично триваючі з його боку трудові відносини з комунальним закладом охорони здоров'я обласного підпорядкування, що узгоджується з вимогами статей 21 та 36 КЗпП України, які визначають, що контракт це особлива форма трудового договору, однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. З 19 листопада 2013 року питання, пов'язані з продовженням терміну дії (раніше укладеного контракту) на строк від трьох до п'яти років, належало вирішувати з урахуванням змін до «Основ законодавства України про охорону здоров'я», чого працедавцем також зроблено не було.

Представник відповідача Вінницької обласної ради у своїх письмових запереченнях на скаргу її доводи не визнала, вказавши на безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відмовляючи в задоволенні позову, міський суд дійшов висновку, що з закінченням строку дії укладеного з ОСОБА_2 трудового договору у формі контракту відпали підстави перебування позивача в трудових відносинах з Вінницькою обласною радою, що унеможливлює його поновлення на роботі, стягнення заробітної плати і як похідне від цього стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер є комунальним закладом охорони здоров'я, управління яким здійснює Вінницька обласна рада.

Розпорядженням Голови Вінницької обласної ради №132 від 18.08.2011 р. ОСОБА_2 прийнятий на посаду головного лікаря Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру, що підтверджується записом в його трудовій книжці за №12 (а.с.8).

03 травня 2012 р. на підставі розпорядження Голови Вінницької обласної ради від 03.05.2012 р. за №70 з ОСОБА_2 був укладений контракт на термін з 03.05.2012 р. по 03.05.2013 р. по відповідній посаді, про що також зроблено запис в трудовій книжці за №13(а.с.8).

30 квітня 2013 р. відповідно до розпорядження №94 Голови Вінницької обласної ради контракт був переукладений на термін з 03.05.2013 р. по 05.05.2014 р. (а.с.14-19).

Рішенням 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради №671 від 22.02.2014 р. «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» доручено Голові Вінницької обласної ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати і звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради (а.с.48).

У зв'язку із закінченням строку дії контракту 05 травня 2014 р. Головою Вінницької обласної ради видано розпорядження №64 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря Вінницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру». В цей же день, ОСОБА_2 був ознайомлений з цим розпорядженням, про що свідчить його особистий підпис в журналі реєстрації видачі розпоряджень, а також йому видано трудову книжку, про що свідчить його особистий підпис в Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них керівників об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, що підтверджується відповідними копіями в матеріалах справи (а.с.50-53). 06.05.2014 року з ОСОБА_2 проведено грошовий розрахунок при звільненні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що міський суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Таким чином, сторонами контракту було досягнуто згоди щодо умов трудового договору, зокрема, щодо строку його дії, порядку організації праці керівника, прав та обов'язків та відповідальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи контракт з ОСОБА_2 був припинений по закінченню строку його дії і жодна із сторін, в тому числі і ОСОБА_2 не скористалися своїм правом на продовження контракту.

Чинним законодавством та умовами даного контракту не передбачено обов'язку роботодавця попередити працівника, який працює на умовах контракту за два місяці до закінчення строку дії контракту про його припинення, а отже посилання позивача на цю обставину є безпідставним, так як не ґрунтується на нормах законодавства.

Відповідно до п.29 контракту Вінницької обласної ради з ОСОБА_2 він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на інший термін, що означає обопільну зацікавленість сторін у вирішенні цього питання.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників належить до компетенції обласних рад.

Відповідно до ч.7 ст.55 цього закону Голова обласної ради наділений повноваженнями видавати розпорядження.

Пунктом 18 ч.6 ст.55 цього закону Голова обласної ради вирішує питання доручені йому радою.

Рішенням 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради №671 від 22.02.2014 р. «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» з метою оперативного вирішення питань та підвищення ефективності управління об'єктами спільної власності територіальних громад області доручено Голові обласної ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати і звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради.

Видаючи розпорядження №64 від 05.05.2014 р. «Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру» Голова Вінницької обласної ради діяв в межах наданих йому повноважень і фактично реалізував волю депутатів стосовно укладення контрактів і припинення їх дій в міжсесійний період

Подальше визнання постановами Вінницького окружного адміністративного суду протиправним і скасування розпорядження Голови Вінницької обласної ради №64 від 05.05.2014 р. про звільнення ОСОБА_2 з посади і скасування п.5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» від 22.02.2014 р. яким Голові Вінницької обласної ради надано право в міжсесійний період призначати і звільняти керівників, укладати і припиняти дії контрактів не може бути підставою для поновлення ОСОБА_2 на роботі, стягнення середньої заробітної плати і моральної шкоди, оскільки строк дії контракту ОСОБА_2 з обласною радою на часухвалення розпорядження про його звільнення закінчився, доказів, які б свідчили, що за згодою сторін він продовжений або укладений на новий строк не надано.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він продовжував виконувати свої обов'язки після звільнення є безпідставними та необґрунтованими, оскільки після його звільнення виконання обов'язків головного лікаря було покладено на ОСОБА_7 згідно розпорядження голови Вінницької обласної ради №101 від 05.05.2014 року «Про покладення виконання обов'язків головного лікаря Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру». Даний факт підтверджується відповідною копією розпорядження та довідкою про заробітну плату ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_7 (а.с.102).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Оскільки законодавством встановлена строкова форма контракту, на нього не поширюється дія ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України, а тому колегією суддів не приймаються до уваги доводи позивача про те, що у нього склалися фактичні триваючі трудові відносини з комунальним закладом охорони здоров'я обласного підпорядкування.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.