У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи обмежено дієздатною та встановлення над нею піклування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с.Острожець Млинівського району Рівненської області обмежено дієздатним та встановлення над ним піклування відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом не було враховано обставини та докази, які були нею надані в рахунок обгрунтування заявлених вимог.

Вказує, що показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_2 дійсно протягом багатьох років зловживає алкогольними напоями, неодноразово проходив лікування внаслідок зловживання алкоголю.

Стверджує, що судом з незрозумілих причин було призначено по справі судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану ОСОБА_2, хоча для визнання особи обмежено дієздатною внаслідок зловживання нею алкоголем призначення такого виду експертизи чинним ЦК України та ЦПК України не передбачено.

Також зазначає, що судом не було встановлено, яку саме частину коштів ОСОБА_2, як він стверджував, витрачає на алкогольні напої, а яку частину віддає дітям, внукам. Коли він отримує пенсію, то лише кілька разів доносив її додому, а протягом багатьох років вона дану пенсію і не бачить.

Доводить, що звертаючись до суду з заявою вона ставила за мету отримувати пенсію ОСОБА_2, щоб мати можливість лікувати його в спеціальних закладах від залежності від

__________________________________________________________________________

Справа № 566/1061/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Феськов П.В.

Провадження № 22-ц/787/124/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

алкоголю, обмежити останнього в можливості витрачати кошти на алкогольні напої.

Додатково зазначає, що судом не в повній мірі було вивчено викладене в заяві та документи додані до неї, у зв»язку з чим суд не надав їм відповідної оцінки, не надано належної оцінки показам свідків та представника заінтересованої особи, не з»ясовано дійсні обставини справи, через що суд зробив необгрунтований висновок про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви.

Просить скасувати рішення та винести нове, яким заяву ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не довела, що ОСОБА_2 в результаті зловживання спиртними напоями ставить себе чи свою сім»ю у скрутне матеріальне становище.

З такими висновками погоджується і судова колегія.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2.(а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Острожецької сільської ради вбачається, що склад сім"ї ОСОБА_1 є таким: ОСОБА_2, 1949 р.н. -чоловік, ОСОБА_6,1975 р.н. - син, ОСОБА_7, 1983 р.н. - невістка.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року у справі відносно ОСОБА_2 призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено лікарям Рівненського обласного центру психічної реабілітації населення (а.с.37).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 334/14 ОСОБА_2 не страждає психічними захворюваннями, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Психічних розладів внаслідок вживання алкоголю, які впливають на здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, в ОСОБА_2 не виявлено.(а.с.42).

Стаття 145 ЦПК України передбачає, що призначення експертизи є обов'язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Частиною 1 статті 239 ЦПК України визначені підстави для призначення експертизи у справах зазначеної категорії і зазначено, що суд призначає судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи у разі наявності у справі достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28.03.1972 року, при проведенні підготовки справи до судового розгляду від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

З огляду на наведене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що для визнання особи обмежено дієздатною внаслідок зловживання нею алкоголем призначення судово-психіатричної експертизи законодавством України не передбачено.

Частиною 6 статті 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов"язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 238 ЦПК України визначено, що у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи повинні бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім'ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

В справах про визнання громадян обмежено дієздатними такими даними можуть бути акти міліції і громадських організацій, рішення товариських судів та інші докази, які підтверджують факти зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, а також, що громадянин ставить себе і свою сім'ю в тяжке матеріальне становище.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями , але до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Як видно з листа Млинівської центральної районної лікарні від 10.07.2014 року ОСОБА_2 перебуває на «Д»-обліку в наркологічному кабінеті Млинівської ЦРЛ з 23.06.2013 року з діагнозом -розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Проходив лікування у Дубенському диспансері психо-соціальної реабілітації з 28.04.2013 року по 03.05.2013 року та з 31.07.2013 року по 09.08.2013 року.

Врахувавши вимоги ст. ст.36,37 ЦК України суд зазначив, що необхідними умовами, за яких суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи є зловживання спиртними напоями, ставлення особою себе або своєї сім"ї у скрутне матеріальне становище.

Вказавши, що у судовому засіданні встановлений факт зловживання ОСОБА_2 спиртними напоями, але не доведений факт, що ОСОБА_2 ставить себе або свою сім"ю у скрутне матеріальне становище, суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, неодноразово лікувався, отримані кошти з пенсії він витрачає на свій розсуд на алкогольні напої, зовсім не цікавлячись, що потрібно для забезпечення своєї сім"ї, чим ставить сім"ю у скрутне матеріальне становище, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім"ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов"язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Тобто, для обмеження цивільної дієздатності фізичної особи цією нормою закону встановлена сукупність необхідних фактів. А тому за недоведеності хоча б одного із цих фактів, відсутні підстави для обмеження цивільної дієздатності фізичної особи.

Таким чином, ні судом першої, ні апеляційної інстанцій не було здобуто об'єктивних та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 внаслідок зловживання спиртними напоями ставить себе чи свою сім"ю, а також інших осіб, яких він за законом зобов"язаний утримувати, у скрутне матеріальне становище , тобто у таке становище, коли особа не має достатньо коштів для забезпечення себе всім необхідним.

Інші особи, яких він має утримувати на підставі закону, також відсутні.

Обов'язок доказування відповідно до статті 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Згідно зі статтею ч.1 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта не містять під собою достатнього підгрунтя визнати ОСОБА_2 обмежено дієздатним.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не надала переконливих доказів про зловживання спиртними напоями чи інших даних, які могли б слугувати підставою для обмеження цивільної дієздатності її чоловіка ОСОБА_2

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, яким суд дав правильну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: Н.М.Ковальчук

Ю.М.Рожин