Провадження №2/485/316/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

7 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В позові зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В склад спадкового майна входить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, який батько побудував в 50-х роках ХХ століття, однак право власності не зареєстрував в органах БТІ. За такого позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з викладених у позові підстав просять про його задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, до суду звернувся з письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутність, заперечень не мають.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу спадкування, які виникли у період чинності ЦК 2003 року та набуття права власності.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, про що Новотимофіївською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 16 серпня 2006 року внесено актовий запис про смерть за № 12 та видане відповідне свідоцтво НОМЕР_1 (а.с.8).

За життя, ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району 19 вересня 2005 року, за яким заповів належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який розташований в АДРЕСА_1, ОСОБА_1, позивачці по справі (а.с.7).

Після його смерті своєю заявою від 17 січня 2007 року в Снігурівську державну нотаріальну контору ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, на частину успадкованого майна після померлого отримала відповідне свідоцтво, однак у оформленні спадкових прав на будинок нотаріус постановою від 03.04.2015 року їй відмовив за відсутності правовстановлюючого документу на майно на ім'я ОСОБА_3 (а.с.9).

Факт подання заяви позивачкою до нотаріальної контори та відсутність інших спадкоємців на спірне майно підтверджує копія спадкової справи після смерті померлого ОСОБА_3 та довідка Новотимофіївської сільради від 16 квітня 2015 року згідно якої на час смерті спадкодавець проживав та був зареєстрований сам (а.с.17, 30-38).

В силу ст. 1270 ЦК позивачка є такою, що прийняла спадщину.

З витягу з погосподарської книги по с.Новотимофіївка за 1958-1960 роки вбачається, що згідно записів в погосподарських книгах сільської ради, починаючи з 1958 року значиться за особовим рахунком НОМЕР_2 запис про домогосподарство головою якого є ОСОБА_3

Проведенням поточної інвентаризації спірного житлового будинку, загальною площею 49,60 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м., встановлено його вартість 37536 грн., відсутність самовільних переобладнань (а.с.18), технічний паспорт на будинок складений станом на 17.04.2015 року й не містить відомостей про самочинне будівництво. Рік побудови будинку - 1953 (а.с.11).

Згідно рішення №42 від 24.12.1999 року Новотимофіївської сільської ради за ОСОБА_3 визнано право власності на належний йому вище вказаний житловий будинок (а.с.15).

Рішенням тієї ж сільської ради № 44 від 10.07.2012 житловому будинку ОСОБА_3 разом з земельною ділянкою для його обслуговування, яка не приватизована й в оренду чи у власність не передавалася (а.с.19), присвоєно адресу - АДРЕСА_1 (а.с.16).

Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарську книгу та визнання права власності на будинок за ОСОБА_3 рішенням сільської ради, своє право власності останній не оформив, а тому спадкоємці позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що вказує на наявність спору, який вирішується в судовому порядку.

Згідно ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

На підставі записів у погоподарських книгах передбачалось здійснення обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року -втратила чинність 07.07.1994 року). Право власності на нерухоме майно, що знаходиться у сільській місцевості, у такому випадку підтверджувалося довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Таким чином, на час завершення будівництва спадкового будинку-1953 рік, виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Належним підтвердженням права приватної власності визнавались записи у погосподарських книгах.

Як зазначено вище згідно записів у погосподарській книзі по Новотимофіївській сільській раді власником житлового будинку в АДРЕСА_1, значився померлий ОСОБА_3, який і заповів вказаний будинок позивачці за заповітом.

Таким чином, з врахуванням викладених обставин суд прийшов до висновку, що житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1, дійсно належав на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3, увійшов до складу спадкового майна, яке позивачка вчасно прийняла за заповітом, іншим чином оформити свої права позивачка не може, а тому позов підлягає до задоволення на захист майнового права позивачки на успадковане майно.

Судові витрати позивачка просила з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.ст.3,10, 88, 212- 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,- задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ