У Х В А Л А

09.02.2015 Провадження №2/425/122/15

Справа №425/3102/14-ц

09 лютого 2015 року Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого - судді Нагорної Н.В., за участю секретаря Гайворонської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах та від імені позивача ОСОБА_2, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та штрафних санкцій у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики у сумі 125000грн., втрати від інфляції за несвоєчасне повернення коштів за договором позики в розмірі 26238,27грн., три проценти річних у розмірі 3277,40грн., пеню в розмірі 762,33грн. та судові витрати в сумі 1552,78грн.

06 лютого 2015 року провадження по даній справі відкрито та призначено попереднє судове засідання на 16.02.2015р.

06 лютого 2015 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити наступні заходи забезпечення позову: накласти арешт та заборонити його відчуження на майно, а саме: причіп марки П 5 01, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво реєстрації НОМЕР_5, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2; автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35ЗП18С, державний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2; накласти арешт, оголосити розшук, вилучити, провести опис та передати на відповідальне зберігання ПП ОСОБА_4 автомобіль марки VOLKSWAGEN Т5, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4, свідоцтво реєстрації НОМЕР_7, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2.

Оскільки забезпечення позову в силу ч.3 ст.151, ч.1 ст.153 ЦПК України допускається на будь-якій стадії розгляду після відкриття провадження у справі без повідомлення відповідача та осіб, які беруть участь у справі, тому суд розглядає вказану заяву про забезпечення позову після відкриття провадження у справі та без повідомлення сторін по справі.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

2. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

3. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому належить зазначити, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів по забезпеченню позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та докази, додані до заяви, встановив наступне.

В заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити цей позов, оскільки сам по собі факт невиконання відповідачем зобов'язань не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту на транспортні засоби, а також відсутні інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме: не вказано вартість транспортних засобів, на які заявник просить накласти арешт, а також відповідно до вимог ст..ст.57-60 ЦПК України заявником не надано доказів з зазначенням вартості рухомого майна. Крім того для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити.

У зв'язку з виявленими недоліками суд позбавлений можливості повно та всебічно розглянути заяву про забезпечення позову та визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Підсумовуючи викладене вище можна зробити висновок, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, у зв'язку з чим маються всі підстави для повернення заяви про забезпечення позову заявнику на підставі ч.8 ст.153 ЦПК України, відповідно до якої суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208-210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах та від імені позивача ОСОБА_2, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та штрафних санкцій у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання - повернути заявнику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через Рубіжанський міський суд Луганської області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Нагорна