У Х В А Л А

07 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, Державної реєстраційної служби (Департаменту державної реєстрації) Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними свідоцтв про право власності,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1- ОСОБА_4, представника позивачки- ОСОБА_7., перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2015 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи по забезпеченню позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, Державної реєстраційної служби (Департаменту державної реєстрації) Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними свідоцтв про право власності шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, які зареєстровані за ОСОБА_3

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвалу винесено судом з порушенням норм ст.ст. 151, 153 ЦПК України.

Зазначає, що позивачкою не було надано підтверджуючих документів, на підставі яких вона могла б претендувати на спірне нерухоме майно та забезпечення позову.

При винесенні ухвали судом взято до уваги лише заочні рішення Рівненського районного суду, які не набрали законної сили та про існування яких відповідачу було невідомо.

В ухвалі не вказано обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Вважає, ухвалу винесено з порушенням норм ст.ст. 110, 114 ЦПК України, оскільки позов про визнання незаконними та скасування рішень суб'єктів владних повноважень та забезпечення такого позову не відносяться до підсудності Рівненського районного суду.

З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №19 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що за змістом ч.1ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у розгляді справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, Державної реєстраційної служби (Департаменту державної реєстрації) Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними свідоцтв про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровані за ОСОБА_3

Із змісту позовної заяви вбачається, що спірні житловий будинок та земельна ділянка були предметом договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а тому суд обґрунтовано вважав, що відповідачка ОСОБА_3 до вирішення спору в суді зможе вчинити дії щодо відчуження вказаного майна.

Зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами та суть заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на спірне нерухоме майно, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у разі задоволення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Оскільки, право власності на спірне нерухоме майно, зареєстровано за ОСОБА_3, то накладення на нього арешту не порушує прав ОСОБА_1

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову не припиняють права власності на майно, а лише обмежують власника в частині відчуження та є гарантією реальності виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні ухвали судом взято до уваги лише заочні рішення Рівненського районного суду, які не набрали законної сили, не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на будь-які судові рішення.

Безпідставними є твердження відповідача щодо постановлення оскаржуваної ухвали з порушенням правил підсудності, так як питання про підсудність справи вирішується при відкритті провадження у справі, а не під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За наведеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього питання, підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Василевич В.С.