Номер справи 623/5521/14-ц
Номер провадження 2/623/184/2015
13 лютого 2015 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.
за участю секретаря Ноль С.В.
судового розпорядника Максименко Р.С.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
Станом на 19 грудня 2014 року відповідачем сплачено 5930 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась.
Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві ОСОБА_3 направлялися повістки, одна з яких була вручена відповідачеві, інша повернулась до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними.
Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Неявку відповідача ОСОБА_3 в судове засідання, та небажання отримувати судові повістки, суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк.
Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, оскільки вона належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явилась в судове засідання, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи у її відсутності не надала.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позичкодавець) передає іншій стороні (позичальнику) у власність гроші чи інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Позивачем судові представлені розписка відповідача ОСОБА_3.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).
Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - 60 місяців, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (мінімальний обов'язковий платіж).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів.
Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися обов'язки щодо погашення заборгованості, так і щодо суми заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості є обґрунтованими.
Оскільки позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи та в зв'язку з цим, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового то відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,214-215,218, ЦПК України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 04.07.2012 року станом на 19 грудня 2014 року в сумі 10 270 грн. (десять тисяч двісті сімдесят ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Д. Бєссонова