Справа № 368/2194/15-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В.І.
Провадження № 22-ц/780/1387/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 47 04.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: відділ державної міграційної служби Кагарлицького району Київської області, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради в особі органу опіки та піклування про надання дозволу на оформлення документа та на виїзд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів, враховуючи складність виготовлення повного тексту рішення, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виготовлення проїздного документу та виїзду за кордон неповнолітній дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що перебувала з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року. 30 вересня 2012 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди у виїзді дитини за кордон у супроводі матері, відмовляючи в оформленні в нотаріальному порядку відповідного дозволу.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на оформлення проїздного документу для неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, та надати дозвіл на виїзд дитини за кордон в Демократичну народну республіку Алжир, приймаючою стороною якої є громадянка Демократичної Народної Республіки Алжир ОСОБА_6, без згоди батька ОСОБА_1 у супроводі матері - ОСОБА_2. Просила також застосувати негайне виконання рішення суду в частині видачі дитині проїздного документу.

Рішенням Каралицького районного суду Київської області від 08 січня 2015 року позов задоволено частково. Надано дозвіл на оформлення проїзного документу для неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, на виїзд за межі України в Демократичну Народну Республіку Алжир, до громадянки ОСОБА_7 (ОСОБА_7), яка проживає в АДРЕСА_1 для здійснення короткотермінової поїздки для оздоровлення неповнолітньої в період весняних, або літніх канікул без згоди батька ОСОБА_1, тобто з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року. Надано дозвіл виїзду неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, в Республіку Алжир, для здійснення короткотермінової поїздки в вищевказану країну, приймаючою стороною якої є громадянка Демократичної Народної Республіки Алжир ОСОБА_6 (ОСОБА_7), яка проживає в АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_1 у супроводі матері ОСОБА_2 в період з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема, обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що судом не було належним чином перевірено доводи позивача та заперечення відповідача щодо мотивів виїзду дитини за кордон. Вважає, що позивачкою не надано жодного доказу, що дитина виїжджає за кордон для відпочинку та оздоровлення, що буде забезпечена усім необхідним та безперешкодно зможе повернутись додому. Побоювання відповідача пов'язані з тим, що позивачка є членом религійної організації, яка не відноситься до традиційних религійних організацій. Позивачка планує виїзд до Демократичної Республіки Алжир, населення якої становить 99% мусульман - суннітів, до малознайомої громадняки Алжиру, не надавши доказів на підтвердження запрошення, надісланого вказаною громадянкою Алжиру на відпочинок до її власного будинку.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач неправомірно не надає згоди на виїзд дитини з матір'ю за межі України під час канікул для оздоровлення, при цьому ставить умовою для отримання такого дозволу відмову позивачки від отримання аліментів.

Однак повністю з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались як вимоги, так і заперечення; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинно бути зазначено встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Статтею 313 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Суд у порушення зазначених вимог закону належним чином не перевірив доводів відповідача щодо неможливості надати дозвіл на виїзд дитини безпосередньо до Демократичної Народної Республіки Алжир, оскільки позивачкою не обгрунтовано належним чином підстави такої поїздки та її умови. Зокрема, з пояснень позивачки вбачається, що вона планує поїздку за рахунок та на запрошення громадянки Демократичної Народної Республіки Алжир - ОСОБА_7 (ОСОБА_7), яку бачила лише двічи за життя. При цьому, позивачці не відомі паспортні дані вказаної особи, її адреса та умови проживання, рід занять. Лише зі слів цієї особи позивачці відомо, що вона самотня та проживає на березі моря.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів, підтверджуючих наявність запрошення ОСОБА_2 разом з неповнолітньою дитиною до громадянки Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_7 (ОСОБА_7), даних щодо її особи, крім ксерокопії водійських прав, умов проживання, фінансового становища, роду занять, чи інших даних, які б дозволили пересвідчитись у безпеці перебування неповнолітньої дитини у вказаній країни та можливість її оздоровлення.

Дійсно, загальновідомим фактом є те, що Алжирська Народна Демократична Республіка не відома, як країна з розвинутою туристичною інфраструктурою, 99% населення якої сповідують іслам, а саме сунітську гілку ісламу, що є найбільш ортодоксальним напрямом ісламської релігії.

Окрім того, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням початку такого виїзду та його закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька в період з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Безпідставними є також висновки суду першої інстанції щодо того, що умовою для надання дозволу на виїзд дитини за кордон відповідач ставить відмову позивачки від отримання аліментів, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 липня 2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, 2006 року народження. (а.с. 8)

З копії супровідного листа відділу ДВС Кагарлицького РУЮ від 06.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_9 повідомлено про відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів. (а.с. 9)

Ніяких даних щодо наявності заборгованості відповідача ОСОБА_9 по аліментам та розміру такої заборгованості матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія критично оцінює доводи позивача щодо відмови у наданні дозволу та неявку відповідача до нотаріуса для вирішення питання про оформлення проїздного документу для дитини для виїзду за кордон, оскільки між сторонами існує спір лише щодо виїзду дитини саме до Алжирської Народної Демократичної Республіки, а щодо оформлення проїздного документу для дитини відповідач не заперечує.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення та відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 60, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08 січня 2015 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: відділ державної міграційної служби Кагарлицького району Київської області, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради в особі органу опіки та піклування про надання дозволу на оформлення документа та на виїзд - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Таргоній Д.О.

Голуб С.А.

Приходько К.П.