У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

10 лютого 2015 року суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, Мінаєв І.М розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з оплати наданих послуг з теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з оплати наданих послуг з теплопостачання.

Вивчивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що зазначена заява про видачу судового наказу не підлягає розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Так, згідно роздруківки особового рахунку НОМЕР_1 відкритого за об'єктом нерухомості споживача: АДРЕСА_1, - станом на 01 січня 2015 року заборгованість становить 11317,15 грн. Також із вказаного документу вбачається, що з липня 2011 року боржник не здійснювала жодних платежів з оплати вартості спожитих комунальних послуг. Інших відомостей щодо оплати боржником комунальних послуг, не надано.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що з заяви представника ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» вбачається спір про право, оскільки стягувачем пропущено строк позовної давності, та у зв'язку з чим у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись п.1 ч. 3 ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У прийнятті заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з оплати наданих послуг з теплопостачання - відмовити.

Роз'яснити заявнику про його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.М. Мінаєв