справа № 2/489/737/15
Рішення

Іменем України

12 лютого 2015 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перерахування часток та виділ в натурі частини житлового будинку

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом після уточнення якого просила визначити частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 19.02.2003 та виділити в натурі належну їй частину житлового будинку.

У обґрунтування вимог вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2003 купила у ОСОБА_4 1/5 частини житлового будинку, яку він ІНФОРМАЦІЯ_1 одержав у спадщину від своєї матері та до складу якої входили дві кімнати житловою площею 18,6 кв.м, веранда - 18,6 кв.м, гараж літ. «Ж» - 22,6 кв.м, сарай літ. «Г» - 7,9 кв.м, вбиральня - 2 кв.м. та яким здійснювалися добудови. Відповідач ОСОБА_3 є співвласником іншої частини житлового будинку з прилеглими до нього спорудами.

Так як у договорі купівлі-продажу її частка вказана без зазначення конкретних приміщень і споруд, які перебували в користуванні попереднього власника, просить здійснити перерахунок часток співвласників на дату укладення нею договору та видіти в натурі належну їй частину житлового будинку.

Ухвалою суду від 12.02.2015 провадження в частині вимог про виділ в натурі частини житлового будинку закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував з посиланням на рішення апеляційного суду від 25.09.2014, яким вирішено спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про поділ спірного будинку.

Інший відповідач в судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, не вбачає підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2003 ОСОБА_1 купила у ОСОБА_4 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з прилеглими до нього спорудами. Конкретні приміщення, які перейшли в користування позивача договором не визначено.

Іншим співвласником будинку є ОСОБА_3, якій на праві власності належить 4/5 частки будинку з прилеглими до нього спорудами.

Судом встановлено, що в серпні 2012 року ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку та стягнення компенсації за частку нерухомого майна.

Спір вирішено рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 25.09.2014.

Так, вказаним рішенням проведено поділ спірного будинку по першому варіанту висновку судової будівельно - технічної експертизи від 24.03.2013. Виділено ОСОБА_3 на 67/100 частки спірного будинку літ. «А-1» приміщення, що позначені житлова «1-1» площею 7.90 кв.м, житлова « 1-4» площею 21.50 кв.м, житлова «1-6» площею 11.70 кв.м, коридор «1-7» площею 9.20 кв.м, санвузол «1-8» площею 3.40 кв.м, кухня « 1-9» площею 9.30 кв.м, літня кухня-сарай літ. «В-1», гараж літ. «Е-1», лазня літ. «И-1», душ літ. «К-1», вбиральня літ. «Н-1», сарай літ «Г-1», 4/5 частини споруд № 1, 4/5 частини огорожі № 1-3, 5-11, 14, що на 13/100 частки менше, визначеного по ідеальній частці.

ОСОБА_1 виділено на 33/100 частки спірного будинку літ. «А-1», зокрема приміщення, що позначені житлова «2-1» площею 9.9 кв.м, житлова «2-2» площею 8.70 кв.м, сіни «2-3» площею 11.80 кв.м, ванна «2-4» площею 3.60 кв.м, гараж літ. «Ж-1», вбиральня літ. «З-1», 1/5 частини споруд 1, 1/5 частини огорожі № 1-3, 5-11, 14, що на 13/100 частки більше визначеного по ідеальній частці.

Перерозподілено ідеальні частки у праві власності на будинок. За ОСОБА_3 визнано право власності на 67/100 частки зазначеного будинку, замість 4/5 частки, що раніше їй належала, за ОСОБА_5 - на 33/100 частки, замість 1/5 частки, раніше їй належної.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 45984,64 грн. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки та 690,45 грн. судових витрат.

На думку позивача, рішення апеляційного суду не може бути прийнято до уваги, оскільки договір купівлі-продажу вона уклала в 2003 році. У договорі не вказано конкретних приміщень і споруд, які перейшли в її користування від попереднього власника, що порушує її права як співвласника. Крім того, попередній власник здійснював добудови до житлового будинку, але при цьому частки в установленому порядку не змінювалися. Також, пояснила, що не згодна з грошовою компенсацію, яка присуджена з неї на користь ОСОБА_3 рішенням апеляційного суду.

Участь у справі в якості відповідача ОСОБА_6 пояснила тим, що він був продавцем за договором на підставі якого набула право власності на спірну частку та який може підтвердити, які саме приміщення і споруди перейшли в її користування.

Отже, матеріально-правові вимоги, якими характеризується позовне провадження, до відповідача ОСОБА_6 відсутні.

Так як, спір між між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 вирішено рішенням апеляційного суду вимоги в частині виділу в натурі частки житлового будинку, яка перебуває в користування ОСОБА_1 закрито ухвалою суду від 12.02.2015.

В частині визначення часток співвласників станом на 19.02.2003, з огляду на вимоги пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України та зміст позову ОСОБА_3, який вирішено апеляційним судом, вимоги підлягають розгляду по суті, так як раніше сторонами не заявлялися.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», який ґрунтується на нормах ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, роз'яснено, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Згідно зі статтею 119 ЦК УРСР вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред'явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв'язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки.

Як вбачається із змісту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.02.2003 позивач набула саме 1/5 частку в житловому будинку, з відповідною частиною надвірних споруд.

Таким чином, договором купівлі-продажу визначено конкретну частку в нерухомому майні, яку набула позивач у власність. Добудови господарських приміщень, що здійснювалися попереднім власником, не є підставою для зміни частки. Крім того, до 19.02.2003 ОСОБА_1 не була власником житлового будинку, а тому її права чи інтереси не є порушеними.

Так, слід заначити, що відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь та самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.

Ухвалюючи рішення про поділ спірного будинку та змінюючи ідеальні частки співвласників апеляційний суд виходив з положень частини другої статті 364, статті 367 ЦК України та роз'яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» в якому вказано, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Як уже зачалося, апеляційний суд з урахуванням будівельно-технічної експертизи провів поділ будинку із виділенням співвласникам, зокрема, ОСОБА_1 конкретних приміщень і прилеглих до нього споруд та одночасно перерозподілив ідеальні частки співвласників на момент ухвалення рішення, замість тих які їм належали раніше.

Таким чином, встановлені обставинними свідчить про відсутність предмету спору, а відповідно і порушенням прав чи інтересів позивача, внаслідок чого вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 13.02.2015.