АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1638/15 Головуючий І інстанції: Шмадченко С.І.
Справа № 640/6447/13ц Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно - будівельної інспекції України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи: Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області, Міністерство оборони України в особі Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України та Харківський квартирно-експлуатаційний відділ про звільнення земельної ділянки та знесення об'єкту; за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області до Харківської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про знесення об'єкту самочинного будівництва,-

в с т а н о в и л а:

16 квітня 2013 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов'язання їх звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 шляхом знесення:

- ОСОБА_1 нежитлової будівлі літ. "Г-1", загальною площею 47,4 кв. м.;

- ОСОБА_4 - нежитлової будівлі літ. "В-2", загальною площею 139,9 кв.м.

Змінивши предмет позову в порядку ст.. 31 ЦПК України, позивач поставив питання про знесення об'єктів самочинного будівництва - нежитлової будівлі літ. "Г-1", загальною площею 47,4 кв.м. по АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_1 та нежитлової будівлі літ. "В-2", загальною площею 139,9 кв.м. по АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що що ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 26.06.2003, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свирид Н.О. за реєстровим НОМЕР_1, укладеним з ПП "Урожай-Т", набула у власність нежитлову будівлю літ. "В-1", загальною площею 67,9 кв.м, та нежитлову будівлю літ. "Г-1", загальною площею 47,4 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В період 2005-2006 років було проведено будівельні роботи у вищезазначених нежитлових будівлях літ. "Г-1" та літ. "В-1", які згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи №11746 від 17.02.2014 Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса відносяться до реконструкції згідно ДБН А.2.2-3-2004 [4.5] та ДБН А.2.2-3-2012 [4.6]. За висновками експертизи в результаті проведеної реконструкції створено об'єкт, який відрізняється від первинних об'єктів за функціональним використанням, об'ємно-планувальному рішенню, із двох окремих нежитлових будівель літ. "Г-1" та літ. "В-1" створено єдиний об'єкт, в якому приміщення колишніх будівель функціонально пов'язані.

Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи №11746 від 17.02.2014 Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса в результаті проведеної реконструкції змінилась поверховість будівлі літ. "В-1", надбудовано другий наземний поверх. Збудовано зовнішню закриту сходову клітину другого евакуаційного виходу із другого поверху будівлі літ. "В-2" через приміщення будівлі літ. "Г-1" з безпосереднім виходом на АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року ОСОБА_1 набула права власності на нежитлову будівлю літ. "Г-1", загальною площею 47,4 кв.м, нежитлову будівлю літ. "В-2", загальною площею 139,9 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1

Нежитлові будівлі літ "Г-1", літ. "В-2" є самочинними та порушують права територіальної громади міста.

У червні 2013 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області звернулася до суду з позовом, яким просила: знести об'єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю літ."Г-1" за рахунок ОСОБА_1 та знести об'єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю літ."В-2" за рахунок ОСОБА_2 В обґрунтування своїх вимог зазначила, що під час проведення перевірки по АДРЕСА_1 встановлено наявність самочинно збудованих нежитлових будівель літ. "Г-1" загальною площею 47,4 кв.м. і літ. "В-2" загальною площею 139,9 кв. м. - без затвердженого проекту та з грубими порушеннями будівельних норм.

З метою встановлення можливості збереження здійсненого самочинного будівництва Інспекція ДАБК у Харківській області звернулася з листом до Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради щодо відповідності самочинно збудованих нежитлових будівель літ. "Г-1", літ. "В-2" умовам та обмеженням забудови земельної ділянки.

Відповідно до отриманої відповіді Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради містобудівні умови та обмеження на самочинно збудовані по АДРЕСА_1 об'єкти, не можуть бути надані, що в свою чергу унеможливлює збереження цих об'єктів.

Приведення цих об'єктів до вимог проекту і, відповідно, їх збереження на думку позивача є неможливим.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про знесення об'єкту самочинного будівництва - нежитлові будівлі літ. "Г-1" загальною площею 47,4 кв.м. літ. "В-2", загальною площею 139,9 кв.м. по АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна архітектурно-будівельна інспекція подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України є особою, що подала апеляційну скаргу на судове рішення, розглядом справи не цікавиться, її представник у судові засідання не з'являється без поважних причин.

Неявка осіб, які беруть участь у розгляді справи, є їх волевиявлення, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та їхніх процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду справи апеляційним судом справи по суті.

Виходячи з положення ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду та вимог ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, судова колегія визнала неявку представника особи, що подала апеляційну скаргу, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки ОСОБА_7, який діє в інтересах Державної архітектурно-будівельної інспекції України на підставі довіреності №40-17/20-6282 від 01 грудня 2014 року (а.с.69 т.с. 3) неодноразово, посилаючись на формальні причини неявки, у судове засідання не з'явився жодного разу, у зв'язку з чим судова колегія вимушена була відкладати розгляд справи через його неявку.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія переглядає рішення в межах відмови у задоволенні позовних вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом за наявності однієї з наведених умов:

- земельна ділянка не відведена для цієї мети;

- немає належного дозволу на будівництво чи затвердженого належним чином проекту;

- під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

За змістом вказаної статті в поєднанні з положеннями ст..ст. 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими позовами можуть бути відповідний орган державної влади або місцевого самоврядування та інші особи, право яких порушено.

Розглядом справи встановлено, що виконавчим комітетом Харківської міської ради 09.07.1998 року на підставі рішень виконкому № 399 від 13.05.1998 р. Харківській квартирно-експлуатаційній частині району (на даний час квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова (КЕВ) видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,4620 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, серія НОМЕР_2. Вказана земельна ділянка належить до категорії земель оборони, тобто земель державної форми власності.

За вказаною адресою у 2002 році були розташовані приміщення нежитлової будівлі літ. "В- 1" площею 67,9 кв.м. та приміщення літ. "Г-1" площею 47,4 кв.м., які знаходилися на балансі у КЕВ.

На підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2003 року, ПП "Урожай - Т" продало, а СПД-ФО ОСОБА_2 купила нежитлову будівлю літ."В-1" загальною площею

67,9 кв.м. та нежитлову будівлю літ."Г-1", загальною площею 47,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1

На протязі 2006 року ОСОБА_2 здійснила самовільні будівельні роботи по нежитловій будівлі літ. "В-1", яку перетворила у двоповерхову нежитлову будівлю під магазин непродовольчих товарів з офісним приміщенням загальною площею 139,9 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2007 року за ОСОБА_2 визнано право власності на нерухоме реконструйоване та переобладнане приміщення нежитлової будівлі літ."В-1" розташованої по АДРЕСА_1

09.11.2007 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продала нежитлові приміщення літ. "Г-1" загальною площею 47.4 кв.м. та літ. "В-2" загальною площею 139,9 кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.11.2009 року було скасовано рішення суду від 23.03.2007 року про визнання права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ."В-2" по АДРЕСА_1

За період з 13.05.2008 року по 17.07.2009 рік проводилися зміни в будівлі літ."Г-1". У будівлі зафіксовано улаштування в приміщеннях 1 і 2 дверних прорізів та збільшення висоти приміщень на 0,3 м., встановлені сходинки.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11746 від 28.02.2014 року (а.с.136-160) Проведені роботи у будівлях літ."Г-1" та літ."В-1" відносяться до реконструкції згідно з ДБН А.2.2-3-2004 (4.5) та ДБН А.2.2-3-2012 (4.6). В результаті проведеної реконструкції створено об'єкт , який відрізняється від первинних об'єктів по функціональному використанню, об'ємно-планувальному рішенню. Із двох окремих нежитлових будівель створено єдиний об'єкт в якому приміщення колишніх будівель функціонально пов'язані.

В результаті проведеної реконструкції змінилась поверховість будівлі літ."В-1", надбудовано другий наземний поверх. Збудована зовнішня закрита сходова клітина другого евакуаційного виходу із другого поверху будівлі літ."В-2" через приміщення будівлі літ."Г-1" з безпосереднім виходом на АДРЕСА_1.

При порівнянні техніко-економічних показників будівлі літ."Г-1" станом на 25.10.2011 з техніко-економічними показниками станом на час проведення обстеження встановлено, що конфігурація приміщень нежитлової будівлі літ."Г-1" не змінилась, змінилась площа внутрішніх приміщень, при цьому загальна площа приміщень не змінилась. Збільшилась висота приміщень на 0,3 м. зменшилась площа забудови, збільшився об'єм будівлі.

При порівнянні техніко-економічних показників будівлі літ."В-2" станом на 25.10.2001 з техніко-економічними показниками станом на час проведення обстеження встановлено, що змінилась конфігурація приміщень нежитлової будівлі літ."В-2" збільшилась площа внутрішніх приміщень, висота будівлі, об'єм.

Зовнішні розміри реконструйованих нежитлових будівель літ."Г-1" та літ. "В-2" не вийшли за межі фундаментів колишніх нежитлових будівель літ."Г-1" і літ. "В-1". Збудована закрита сходова клітина розташована за межами фундаментів і зовнішніх стін будівель Літ. "Г-1" і літ."В-2".

Враховуючи відсутність розробленої проектної документації на попередньо проведену реконструкцію нежитлових будівель літ."Г-1" та літ."В-2", розташування їх в умовах ущільненої забудови в економіко-планувальній зоні зі сформованою інфраструктурою, наявність прилеглих об'єктів та сумісних конструкцій вказаних будівель із прилеглими об'єктами, встановити на даному етапі можливість перебудови нежитлових будівель літ."Г-1" та літ."В-2" шляхом приведення до стану на момент придбання їх відповідачами з дотриманням будівельних, архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог, правил і норм без розробленого проекту організації будівництва та проекту виконання робіт, неможливо.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про знесення об'єкту самочинного будівництва - нежитлових будівель літ. "Г-1" і літ. "В-2" по АДРЕСА_1, у м. Харкові, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на спірні нежитлові будівлі зареєстровано в установленому законом порядку за відповідачем ОСОБА_1, розміщені вони на земельній ділянці, що є державною власністю категорії "землі оборони" і входять до складу цілісного майнового комплексу військового містечка № 48 м. Харкова по АДРЕСА_1 та перебуває у постійному користуванні квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, як підрозділу Міністерства оборони України відповідно державного акту на землю, серії НОМЕР_2 від 09 липня 1989 року. А реконструкція і побудова нежитлових будівель літ. "Г-1" та лт. "В-2" не вийшли за межі фундаментів колишніх нежитлових будівель. У позивачів відсутні дані відносно розробленої проектної документації щодо наявності можливості привести нежитлові будівлі у первісний стан.

При цьому суд прийняв до уваги, що позивачами не порушувалось питання про можливість здійснення відповідачами перебудови нежитлових будівель відповідно до державних норм та будівельних правил та відмови їх від такої перебудови, що є обов'язковою передумовою для пред'явлення вимоги про знесення самочинної будівлі.

Висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про знесення нежитлових будівель, належних відповідачу ОСОБА_1, ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених наявними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку, відповідає вимогам ст.. ст. 57-60, 64 ЦПК України, узгоджується з вимогами ст.. ст. 376, 391 ЦК України та роз'ясненнями, що надані у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", де зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог ст.. 11 ЦПК України, в межах заявлених позивачами вимог і на підставі доказів, наданих учасниками процесу, правильно встановив фактичні обставини справи та визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, та законом, що їх регулює. Виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст.. ст. 213, 214 ЦПК України.

На виконання вимог ч.3 ст. 215 ЦПК України у своєму рішенні навів мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору обґрунтовували свої вимоги, при цьому взяв до уваги, що питання щодо приведення будівель у первісний стан, який вони мали на час їх придбання, позивачами не порушувалось.

За вимогами с. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що позивачами у справі на виконання цього закону не надано належних та допустимих, у розумінні ст..ст. 58, 59 ЦПК України, доказів, які б підтвердили факт порушення прав, свобод чи інтересів, не надано таких доказів і на підтвердження істотного порушення будівельних норм і правил чи порушення прав інших осіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судова колегія підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно - будівельної інспекції України відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -