АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2990/15 Головуючий 1 інст. - Сітбаталова Н.І.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1. про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-702/965/2008 від 13 червня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 13.06.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № ML-702/965/2008.

За умовами кредитного договору, а також на підставі Кредитної заявки ОСОБА_1 від 13.06.2008 р. Банк надав їй кредит в сумі 27 000 доларів США.

р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н.

Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML-702/965/2008 від 13.06.2008 року.

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника по вищевказаному договору.

Відповідач, у свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитних договорах а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором.

Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитних договорів повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток №1 до Кредитного договору).

Зобов'язання по Кредитному договору Відповідачем не виконані, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків.

Станом на 10.07.2014 р. заборгованість складається з наступного:

· по тілу кредиту 26 954,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2014 року (1 Долар США = 11,658130 гривень) складає 314 238,59 гривень.

· по нарахованим та несплаченим відсоткам 7588,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2014 року (1 Долар США = 11,658130 гривень) складає 88 469,35 гривень.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження доказів та надання їм належної оцінки.

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в апеляційному порядку, в судові засідання не з'являється.

Судова колегія справу розглядає у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, згідно вимог якої неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та вимоги позову, що були заявлені в суді першої інстанції, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором у розмірі 26954,46 доларів США та по нарахованим несплаченим відсоткам за кредитним договором, що складає 7588,64 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 липня 2014 року складає відповідно 314238 грн. 59 коп. та 88469 грн. 35 коп., а всього 402707 грн. 94 коп., а також пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 126082 грн. 32 коп..

Саме станом на 10 липня 2014 року просив застосувати офіційний курс НБУ (1 долар США = 11,658130 грн..

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

· чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

· чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

· які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

· яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.

Розглядом справи достеменно встановлено, що 13 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1. було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 27000 доларів США.

12 листопада 2010 року Банк уклав із ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір купівлі-продажу кредитного портфелю - права вимоги до Боржника (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості останніх перед Продавцем за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму такого боргу, усі та будь-які штрафні санкції (у разі їх наявності) на дату набрання чинності, а також правами вимоги до Боржників щодо сплати штрафних санкцій.

Згідно витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року (а.с.26), який відповідає даним додатку №1, дослідженого судовою колегією в ході розгляду справи, а саме: відповідно до порядкового №1365 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором ML - 702/965/2008 від 13 червня 2008 року на суму боргу 26954,46 доларів США та суму процентів нарахованих на суму заборгованості по кредиту 7588,64 долари США, а всього на 34543,10 долари США.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що в результаті порушення умов кредитного договору за ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі суми позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що кредит ОСОБА_1 наданий на строк до 13 червня 2028 року, строк дії договору не закінчився, а позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, фактично вимагає достроково розірвати кредитний договір, матеріали справи не містять даних про направлення позивачем на адресу відповідача рекомендованою поштою повідомлення з вимогою про дострокове погашення кредиту за кредитним договором № ML - 702/965/2008 від 13 червня 2008 року.

Отже суд дійшов висновку, що позивач порушив умови кредитного договору № ML - 702/965/2008 від 13 червня 2008 року в частині вимоги дострокового повернення кредиту, у зв'язку з чим вважав за необхідне відмовити у задоволенні позову.

З висновком суду погодитися не можна, оскільки дійшов він його без повного та всебічного з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За вимогами ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Встановивши фактичні обставини справи, а саме: факт надання відповідачу за кредитним договором ML - 702/965/2008 від 13 червня 2008 року 27000 доларів США під 12,99% річних строком до 2028 року, наявності заборгованості по несплаті тіла кредиту та по нарахованим і несплаченим відсоткам, розмір якої склав 34543,10 доларів США, а також передачі Банком права вимоги до боржника позивачеві на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2010 року щодо сплати боргу за спірним кредитним договором, суд першої інстанції безпідставно виходив із того, що позивач передчасно звернувся до позичальника з вимогами про дострокове повернення всієї суми боргу кредиту, що фактично є позовом про дострокове розірвання договору.

Так, оскільки умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повернути кредит частинами відповідно графіку платежів, який є додатком №1 до кредитного договору ML - 702/965/2008 від 13 червня 2008 року (а.с.5-13), боржник прострочила повернення чергової частини, то позивач мав право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплатити проценти (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Посилання суду першої інстанції на порушення позивачем вимог п.6.3. кредитного договору не відповідають фактичним обставинам справи.

За вихідним №14625 від 17 червня 2011 року на ім'я ОСОБА_1 ТОВ «ОТП Факторинг» була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2008 року та запропоновано достроково виконати боргові зобов'язання у повному обсязі шляхом сплати на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рахунок №0186 в гривнях МФО 300528;

· залишок заборгованості за кредитом 26954,46 доларів США;

· сума відсотків - 7588,64 доларів США.

Вказана кореспонденція ОСОБА_1 отримана 06 липня 2011 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 80).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на фактичні обставини справи, а саме, що позичальник не виконує умови кредитного договору ні перед первинним, ні перед новим кредитором, зокрема не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати заборгованості, у зв'язку з чим порушене право кредитора залишилось незахищеним.

Неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи як і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених позивачем, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, як того вимагає ст. 303 ЦПК України, судова колегія, оцінивши належність, допустимість та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, дійшла висновку, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу, що виникла у відповідача по тілу кредиту та по нарахованим і несплаченим відсоткам.

Приймаючи до уваги, що розглядом справи встановлено і підтверджено доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості тіла кредиту та по несплаченим відсоткам за користування кредитними коштами, а також право вимоги боргу позивача, прохання представника позивача про стягнення суми заборгованості у сумі, що еквівалентна 402707 грн. 94 коп. за офіційним курсом НБУ на 10 липня 2014 року, судова колегія находить рішення таким, що підлягає зміни, та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором у розмірі, що була передана позивачеві на підставі п. 1365 додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2011 року - 34543,10 доларів США, що складає 402707,94 грн.. Що стосується суми у розмірі 126082 грн. 32 коп. - пені за несвоєчасне повернення суми кредиту, то судова колегія вважає рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення вказаної суми таким, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав належних та допустимих, у розумінні вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження позовних вимог у цій частині.

Підлягає вирішенню питання щодо судових витрат, понесених позивачем при поданні апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2015 року змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором ML-702/965/2008 від 13 червня 2008 року:

- по тілу кредиту - 26954,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 липня 2014 року (1 дол. США = 11,658130 грн.) складає 314238,59 грн.;

- по нарахованим та несплаченим відсоткам - 7588,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 липня 2014 року (1 доларів США = 11,658130 грн.) складає 88,469 грн. 35 коп., а всього 34543,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 10 липня 2014 року складає 402707 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1827 грн.

Рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в іншій частині - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -