Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 1995 року. Шлюб зареєстрований 27.10.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 1835.

Від шлюбних відносин мають двох дітей - доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка в судовому засіданні підтримує вимоги мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними не склались, а з 2009 року стосунки різко погіршились і сім'я розпалась, оскільки на її думку різні погляди на проблеми сім'ї та побут, ведення господарства, виховання дітей, в результаті чого відбувались конфлікти та сварки, а також і застосування відповідачем фізичного насильства в сім'ї, 5 років назад фактично припинили спільне сімейне життя, сімейні стосунки не підтримують, ведуть роздільне господарство та мають різний бюджет, а тому в подальшому підстав для збереження сім'ї не має, вважає примирення між ними неможливе та недоцільне, проживають в квартирі як сусіди.

Зазначає, що відповідач не цікавиться проблемами сім'ї, не приймає участі у вихованні дітей, свої кошти витрачає на особисті потреби. Такі відносини привели до втрати почуттів любові, поваги та взаємної турботи, що негативно відображається на неповнолітніх дітях.

Посилається на те, що виходячи з вищевикладеного збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Житлових спорів на час звернення до суду з цією позовною заявою про розірвання шлюбу у сторін не існує. Питання щодо стягнення аліментів не буде вирішувати, оскільки не бажає цього. Просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу зазначити дошлюбне прізвище.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримує вимоги позивачки, обґрунтувавши поясненнями, просить позов задовольнити, оскільки сторони намірів відновлення шлюбних відносин не мають, вважає, що сім'я сторін повністю розпалась, втрачені почуття і сенсу підтримувати спільне життя у них не має, сторони переконались, що є зовсім різними людьми, живуть відокремлено один від одного, сімейні стосунки не підтримують, ведуть роздільне господарство та мають різний бюджет і тому в подальшому підстав для збереження їх сім'ї не має.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України.

Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так частина друга ст. 104 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Зі змісту статті 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 10 своєї Постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що сторони з 2010 року припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету. На даний час хоч і проживають в одній квартирі, однак стали чужими людьми, сім'я фактично розпалася. Бажання відновлювати стосунки у позивачки відсутнє. Майнових спорів між сторонами немає, оскільки за час шлюбу спільного майна не набули, а квартира в якій на даний час проживають, належить доньці.

Крім того, суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу враховує ту обставину, що відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду будь-яких доказів в підтвердження його намірів для збереження сім'ї та належних доказів, які б свідчили про його дії, які б переконали суд в можливості відновлення стосунків сторін в майбутньому і мали суттєве значення при розгляді справи та стали підставою для відмови в позові. Більш того, останній навіть не з'явився в судове засідання та не висловив свою думку стосовно пред'явленого позивачкою позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти сім'ю сторін, їх шлюб досить тривалий час носить формальний характер, а тому суперечить їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, оскільки суд погоджується з посиланнями позивачки на те, що відсутність між батьками любові та поваги один до одного в шлюбі, може сформувати в них хибну модель сімейних відносин та може стати перепоною в створенні власних родин в майбутньому.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 213-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Шлюб зареєстрований 27.10.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 1835 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці зазначити прізвище: «ОСОБА_2».

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Відділу реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 СК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко