АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Крижанівської Г.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Аршакян Р.Т.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року позов задоволено.

Шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 12 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_5 прізвище «ОСОБА_5».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилають в обґрунтування своїх вимог на те, що з 12 березня 2009 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, серія НОМЕР_1. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначила, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, не мають спільних інтересів, між ними склалися неприязні стосунки, мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати.

У зв'язку із викладеним, просила суд розірвати шлюб, укладений 12 березня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 325 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2009 року, укладеного у Відділі реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції, актовий запис № 325, від шлюбу мають неповнолітню доньку, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

За положенням ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що збереження сім'ї неможливе, та суперечить інтересам позивача.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано права та інтереси малолітньої доньки, оскільки на даний час дитина перебуває на утриманні у матері, питання щодо визначення місця проживання дитини позивачем не ставилося та судом не вирішувалось.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідача позбавлено можливості приймати участь у розгляді справи, оскільки він неодноразово викликався в судове засідання за адресою реєстрації та судові засідання неодноразово відкладалися для виклику відповідача.

Крім того, з боку відповідача ніяких дій щодо примирення не відбувалося і жодних належних та допустимих доказів щодо можливості збереження шлюбу суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, суд Королівської лави провінції Альберта встановив, що з боку відповідача відбувалось насильство в сім'ї, у зв'язку з чим було видано охоронний ордер про заборону ОСОБА_3 спілкуватися з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 8 грудня 2014 року судом продовжено дію ордеру до 8 грудня 2015 року.

Посилання апелянта на порушення правил підсудності при відкритті провадження у справі не приймаються до уваги, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі в апеляційному порядку відповідач не оскаржував, порушення правил підсудності при розгляді справи не є безпідставною умовою для скасування рішення суду.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, позивач фактично створила іншу сім'ю і збереження шлюбу з ОСОБА_3 неможливе.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено неможливість збереження сім'ї та подальше спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді