Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/226/15р. Головуючий у 1-й інстанції Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач Спас О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Димитровська державна нотаріальна контора про встановлення факту сімейних відносин, поділ майна та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Димитровська державна нотаріальна контора про встановлення факту сімейних відносин, поділ майна та визнання права власності.

В позові зазначав, що протягом одинадцяти років, а саме з 01.09.2001 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1., він проживав однією сім'єю з ОСОБА_5, без реєстрації шлюбу. Вони разом вели спільне домашнє господарство, мали єдиний сімейний бюджет та мали один одного за подружжя. Спочатку вони разом проживали у квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Цей будинок був визнаний непридатним для проживання за технічними показниками та мав бути знесений як і буд. АДРЕСА_2, що належала йому. З цих причин, за згодою ОСОБА_5 та за його кошти, 16.10.2001 р. ОСОБА_5 придбала для їх сумісного проживання на своє ім'я квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, на основі угоди купівлі - продажу квартири, посвідченої Димитровською державною нотаріальною конторою 16.10.2001 р. за реєстровим № 3903. Таким чином він та ОСОБА_5 у період проживання однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах, без перебування у законному шлюбі, разом придбали вказану квартиру, в якій вони проживали однією сім'єю з 17.10.2001 р. до смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і в якій він продовжує проживати до цього часу.

Він у цій квартирі зареєстрований з 09.02.2006 р. Спільних дітей вони не мали. Від першого шлюбу у ОСОБА_5 є син ОСОБА_3

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 У похованні ОСОБА_5 він приймав безпосередню участь. Після поховання ОСОБА_5 він передав ОСОБА_3 правовстановлюючі документа на кв. АДРЕСА_3, а саме (договір купівлі - продажу, технічний паспорт на квартиру, витяг з реєстру права власності, тощо). Крім того, ОСОБА_3 отримав у Димитровській державній нотаріальній конторі на своє ім'я Свідоцтво про право на спадщину за законом на цю квартиру, тобто, набув на неї право власності. Усі документи на спірну квартиру на час розгляду справи у суді знаходяться у ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_5 її син ОСОБА_3 не визнає його право на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, яку він придбав з ОСОБА_5 під час їхнього перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд встановити факт проживання його з ОСОБА_5, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.09.2001 р. до дня смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., як жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, набуту ними за час сумісного проживання квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3. Визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу 01.09.2001 р. до дня смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано спільною сумісною власністю, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., як жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, набуту ними за час сумісного проживання квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких наводить доводи на її спростування та просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскарженого рішення без змін.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника ОСОБА_8, позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_9, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у шлюбі не перебували.

16.10.2001 р. ОСОБА_5 придбала на своє ім'я квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за договором купівлі - продажу, посвідченим Димитровською державною нотаріальною конторою 16.10.2001 р. за реєстровим № 3903.

ОСОБА_4 у цій квартирі зареєстрований з 09.02.2006 р.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Син померлої ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру на праві власності.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та належного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_5, як підставу для визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя, суд першої інстанції залишив поза увагою, що на вказаний позивачем період (з 01.09.2001р.) діяв КпШС України, який не передбачав фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу.

Згідно ст. 22 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є майно, нажите за час шлюбу.

Придбана 17.10.2001р. ОСОБА_5 спірна квартира не може бути визнана спільною власністю фактичного подружжя у зв'язку з відсутністю правових підстав для такого висновку.

Є неналежним посилання суду першої інстанції на ст. 17 Закону України "Про власність", якою передбачалося, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту та в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язаний на засадах змагальності переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_4 не надав жодного доказу, що спірна квартира придбана внаслідок спільної праці його та ОСОБА_5, що він мав кошти на придбання квартири з урахуванням того, що з вказаного позивачем строку знаходження у шлюбних відносинах до придбання ОСОБА_5 квартири минуло півтора місці ( з 01.09.2001 по 17.10.2001р.).

Факт відсутності доказів джерела коштів на придбання квартири з боку ОСОБА_4 визнаний ним особисто під час апеляційного розгляду справи.

Застосування судом першої інстанції норм ЦК України щодо спадкування не має підстав, оскільки позов заявлено з мотивів належності 1/2 частини спірної квартири позивачу, як спільного сумісного майна подружжя, а не права на спадок одного з подружжя.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував, що обставини на підтвердження позову позивачем доведені не були, а заперечення відповідача доведені належним чином. Висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням вищевказаних норм процесуального і матеріального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 121грн.80коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Відмовити у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту сімейних відносин, поділ майна та визнання права власності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору у сумі 121грн.80коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: