Справа № 369/4195/14-ц
Провадження № 2/369/245/15
27.01.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатов Д.Д.
при секретарі Котляр А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності, -
Крім того, 24.07.2008 року, на виконання основного зобов'язання, було укладено договір іпотеки, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, Київської області і занесений до державного реєстру за №1788.
Починаючи з "29" липня 2009 року, ОСОБА_3 не виконувалися умови кредитного договору в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також в частині сплати основного боргу. Тому, як наслідок, виникла кредитна заборгованість в сумі: 4 783 471, 11 грн..
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть № 17 від 07 червня 2012 року, зареєстрований виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області.
Про факт смерті ОСОБА_3, ПАТ «Банк «Київська Русь», дізнався 01.12.2013 року від родича померлого ОСОБА_2.
Оцінюючи ту ситуацію, що боржник помер, але на предмет іпотеки не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку, а спадкоємці не оформляють спадщину, у позивача не вбачається іншого шляху, як звернутися з позовом до суду про визнання права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в іпотеці за ПАТ «Банк «Київська Русь».
За час користування кредитом боржник та іпотекодавець, ОСОБА_3, не виконав умови п. 1.3 договору іпотеки і не отримав на іпотечне майно державний акт про право власності.
Ухвалою суду від 10.06.2014 року про замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на Лісниківську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області, так як спадщина після померлого Боржника ОСОБА_3 не прийнята.
В судове засідання представник позивача не з»явилась, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Відповідач Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання свого представника не правила, про день слухання справи повідомлялася.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п.п. 1.1. 1.1, 2.1, 2.4., кредитного договору відповідач зобов'язався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 23.01.2011 року, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця наступного за місяцем, за який вони нараховані, а також разом з повним погашенням кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами в місяці, в якому здійснюється погашення.
Крім того, 24.07.2008 року, на виконання основного зобов'язання, було укладено договір іпотеки, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, Київської області і занесений до державного реєстру за №1788.
Ця земельна ділянка була придбана іпотекодавцем, відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого 24 липня 2008 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим №1786.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Починаючи з "29" липня 2009 року, ОСОБА_3 не виконувалися умови кредитного договору в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також в частині сплати основного боргу. Тому, як наслідок, виникла кредитна заборгованість в сумі: 4 783 471, 11 грн..
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть № 17 від 07 червня 2012 року, зареєстрований виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області.
Про факт смерті ОСОБА_3, ПАТ «Банк «Київська Русь», дізнався 01.12.2013 року від родича померлого ОСОБА_2.
Оцінюючи ту ситуацію, що боржник помер, але на предмет іпотеки не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку, а спадкоємці не оформляють спадщину, тому позивач звернувся з позовом до суду про визнання права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в іпотеці за ПАТ «Банк «Київська Русь».
За час користування кредитом боржник та іпотекодавець, ОСОБА_3, не виконав умови п. 1.3 договору іпотеки і не отримав на іпотечне майно державний акт про право власності.
Дізнавшись про смерть іпотекодавця, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Березнівської нотаріальної контори Рівненської області із вимогою кредитора спадкодавця, "про обов'язок спадкодавця" ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за його місцем реєстрації: АДРЕСА_1, а саме з вимогою: довести до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту про подання ПАТ «Банк «Київська Русь» до Березнівської державної нотаріальної контори в Рівненській області: претензії "про обов'язок спадкодавця".
На вищезазначену заяву (претензію) була отримана відповідь, що заяв про прийняття спадщини від спадкоємців ОСОБА_3 не подавалися, спадщина не прийнята.
Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Таке застереження відображене в п. 5 Договору Іпотеки і є підставою для визнання права власності на предмет іпотеки.
Ухвалою суду від 10.06.2014 року про замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на Лісниківську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області, так як спадщина після померлого Боржника ОСОБА_3 не прийнята.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 321, 328, 526, 530, 550, 589, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д.Д. Усатов