Справа № 2-98/10
Номер провадження 4-с/404/18/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді Панфілової А.В.

при секретарі - Палій М. М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 , заінтересована особа Арбітражний керуючий ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 , щодо вимоги вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна, належного йому , за адресою м. Кіровоград, вул. Братиславська, 23.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала та в обґрунтування зазначила, що 21 січня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 було складено вимогу №255 щодо проведення виконавчих дій, а саме: зобов'язано скаржника бути присутнім або направити уповноваженого представника для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту належного йому ОСОБА_1, майна за адресою: м. Кіровоград, вул. Братиславська, 23. Зазначені дії державного виконавця обумовлені тим, що у відділі примусового виконання рішень ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-98/10 від 07.02.2010 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення заборгованості в сумі 2 478 807,95грн. заборгованості за кредитним договором, а також 1700 грн. судового збору, та 30 грн. витрат на ІТЗ на користь ВАТ "ВТБ Банк".

28 серпня 2014 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області на його адресу було направлено постанову державного виконавця Крикун Олени Миколаївни про відновлення зазначеного виконавчого провадження від 27.08.2014 року.

Згідно ст.383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

ОСОБА_1 вважає дії щодо вимоги вчинення виконавчих дій з опису та арешту належного скаржнику майна за адресою м. Кіровоград, вул. Братиславська, 23, є незаконними та протиправними, у зв»язку з тим, що Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 10 серпня 2011 року у справі №5013/464/11 фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру , та згідно ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Крім того, у зв'язку із викладеним, ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 07.02.2012 р. у справі №5013/464/11 було скасовані всі арешти, накладені на належне скаржнику майно.

Посилається на ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відповідно до якої усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Та на ст.52 Цивільного кодексу України якою визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Тому, при відкритті ліквідаційної процедури до ліквідаційної маси включається все майно фізичної особи-підприємця, незалежно від того, чи використовується це майно для здійснення підприємницької діяльності, чи призначене для задоволення особистих та побутових потреб фізичної особи, що здійснює підприємницьку діяльність.

Ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначає, що саме ліквідатор здійснює продаж майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів. Таким чином накладення арешту органами ДВС буде не тільки прямо суперечити ст.38 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а й позбавить можливості Арбітражного керуючого ОСОБА_3 виконувати свої обов'язки належним чином.

Як стало відомо скаржнику від Арбітражного керуючого ОСОБА_3 листом від 28.08.2014 р. ним було повідомлено виконавчу службу про неприпустимість накладення подальших арештів. Крім того, листом від 26.01.2015 року було повідомлено начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного управління юстиції Кіровоградській області про здійснення ним заходів щодо включення майна до ліквідаційної маси та реалізації його в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Арбітражний керуючий ОСОБА_3 зазначив, що вчинені дії державним виконавцем суперечать Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та фактично арештовується майно, яке вже арештоване та має бути проданим для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів.

В судовому засіданні заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 вимоги скарги не визнала та в обґрунтування заперечень заначила, що діяла відповідно до Закону України « Про виконавчу службу» та Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). На підставі рішень Господарського суду були закриті виконавчі провадження про стягнення боргів з ФОП ОСОБА_1. А на даний час виконується виконавче провадження про стягнення заборгованості з фізичної особи ОСОБА_1 у зв»язку з чим вважає, що відсутні підстави, визначені законодавцем для закриття провадження у справі.

Судом встановлено наступні факти .

У відділі примусового виконання рішень ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-98/10 від 07.02.2010 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення заборгованості в сумі 2 478 807,95грн. заборгованості за кредитним договором, а також 1700 грн. судового збору, та 30 грн. витрат на ІТЗ на користь ВАТ "ВТБ Банк" (а. с. 4).

28 серпня 2014 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області на адресу ОСОБА_1 було направлено постанову державного виконавця Крикун Олени Миколаївни про відновлення зазначеного виконавчого провадження ВП № 25009374від 27.08.2014 року (а. с. 5) .

21 січня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 було складено вимогу державного виконавця №255 щодо проведення виконавчих дій, а саме: зобов'язано ОСОБА_1 бути присутнім або направити уповноваженого представника для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту належного йому майна за адресою: м. Кіровоград, вул. Братиславська, 23.

Згідно ст.383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд, дійшов висновку щодо задоволення скарги у зв'язку із тим, що Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 10 серпня 2011 року у справі №5013/464/11 фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що підтверджується листом № 01-18/64/14 від 28.08.2014 року (а. с. 6).

Згідно ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Враховуючи дану норму закону, яка забороняє накладення нових арештів після визнання боржника банкрутом, опис та подальший арешт майна, який намагається здійснити державний виконавець вже після того, як ОСОБА_1, як фізичну особу-підприємця, було визнано банкрутом та розпочато процедуру ліквідації, є протиправним та незаконним.

Крім того, у зв'язку із викладеним, ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 07.02.2012 р. у справі №5013/464/11 було скасовані всі арешти, накладені на належне майно (а. с. 6-7). Як встановлено в судовому засіданні дана ухвала скасованою не була.

Згідно ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Статею 52 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Тому, при відкритті ліквідаційної процедури до ліквідаційної маси включається все майно фізичної особи-підприємця, незалежно від того, чи використовується це майно для здійснення підприємницької діяльності, чи призначене для задоволення особистих та побутових потреб фізичної особи, що здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначається, що саме ліквідатор здійснює продаж майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів. Таким чином накладення арешту органами ДВС буде не тільки прямо суперечити ст.38 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а й позбавить можливості Арбітражного керуючого ОСОБА_3 виконувати свої обов'язки належним чином.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 82 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 27, 32, 40, 47, 51, 52, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 41,42,52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.383-385 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2, заінтересована особа Арбітражний керуючий ОСОБА_3, задовільнити повністю .

Визнати незаконною та скасувати вимогу № 255 від 21.01.15 року видану заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо проведення виконавчих дій з опису та арешту майна, належного ОСОБА_1, за адресою м. Кіровоград, вул. Братиславська, 23.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 5 днів з дня проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_4