Справа № 148/2991/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

20 січня 2015 року м.Тульчин Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності , мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Позивачу на праві особистої власності відповідно до договору про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Тульчинської міської ради від 01.07.1971 року належить житловий будинок АДРЕСА_1. В 1997 році він надав дозвіл на проживання в будинку своєму зятеві - ОСОБА_2, де останнього було зареєстровано. В даний час його дочка та зять напртязі 2 років не проживають разом і дочка подала заяву до Тульчинського районного суду про розірвання шлюбу. В травні 2013 року ОСОБА_2 забрав свої речі і перестав проживати в будинку позивача, але з реєстраційного обліку не знявся. Через його реєстрацію він не може отримувати субсидію, на яку має право. Він запропонував відповідачу знятись із реєстрації, але той відмовляється.

Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1. Постановити рішення, яким зобов»язати ОСОБА_2 знятися з реєстрації ( виписатися ) з належного йому будинку АДРЕСА_1.

Тульчинському районному сектору УДМС у Вінницькій області провести виписку - зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В судове засідання позивач не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримку позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з»явився, в той час як був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не повідомив суд про поважність причини своєї неявки.

За таких обставин на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим вирішити справу на підставі наданих у ній доказів ( постановити заочне рішення ).

Із наданих сторонами письмових доказів вбачається наступне.

Згідно наданої позивачем ксерокопії рішення виконкому Тульчинської міської ради від 14.07.1971 року ОСОБА_1 відведена земельна ділянка площею 600 кв.м під будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2.

Згідно довідки голови квартального комітету ОСОБА_3 від 11.11.2014 року ОСОБА_2 з 13.05.2013 року в АДРЕСА_1 не проживає.

Із ксерокопії рішення №518 виконкому Тульчинської міської ради від 30.09.1975 вбачається, що виконкомом затверджено акт введення ОСОБА_1 в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_2.

Позивачем до позовної заяви також додано ксерокопію аркушів із записами прізвищ його та відповідача та штампами про реєстрацію та зняття з реєстрації ( очевидно ксерокопії аркушів домової книги ). Проте із цих ксерокопій неможна зробити висновок з якої домової книги вони зроблені, оскільки відсутня адреса будинку.

Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України, встановив, що ОСОБА_1 в 1975 році закінчив будівництво та ввів в експлуатацію житловий будинок по АДРЕСА_3. Проте правовстановлюючі документи на цей будинок суду не надано.

Не надано суду доказів того, що будинок по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 - це один і той же будинок.

Належних доказів, що в будинку по АДРЕСА_2 чи по АДРЕСА_1 проживає відповдіач суду не надано.

В довідці голови квартального комітету від 11.11.2014 року вказано, що ОСОБА_1 має у приватній власності будинок по АДРЕСА_1, в якому до 13.05.2013 року проживав відповідач. Проте суд не може визнати цю довідку належним правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності позивача на житловий будинок, оскільки вона не відповідає передбаченим законом вимогам щодо правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно.

Доказів про наявність перешкод у здійсненні позивачем права власності чи користування будинком АДРЕСА_1 суду не надано.

Оцінюючи надані суду докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступним підстав.

В своїй позовній заяві позивач посилається на застосування ст.6 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено обов»язок громадянина протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструватись за цим місцем проживання.

Проте, таке посилання є помилковим, оскільки норми цієї статті встановлюють обов»язок громадянина зареєструватись за місцем проживання і не встановлюють умови примусового зняття його з реєстрації. Такі умови передбачені ст.7 цього Закону. Зокрема, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її законного представника;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави,легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та

осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у

спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального

обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Доказів того, що існує хоча б одна із визначених підстав для зняття з реєстрації відповідача позивачем не надано.

Не може бути визнаний відповідач таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням по АДРЕСА_1.

Позивачем не підтверджено належними одказами його право власності на цей будинок. Але якби він навіть був власником цього будинку, то відповідно до ст.156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку ( квартири ) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила ст.162 цього Кодексу.

Оскільки із позовної заяви вбачається, що відповідач був та є членом сім»ї позивача,бо шлюб між його дочкою, яка проживає разом із ним, та відповідачем не розірвано, то він не може бути позбавлений права користування жилим приміщенням у будинку позивача. Норми ст.107 ЖК УРСР про втрату права на користування жилим приміщенням через шестимісячну відсутність у ньому на ОСОБА_2 не поширюються.

Не підлягає застосуванню у даних правовідносинах і ч.2 ст.405 ЦК України щодо втрати членом сім»ї, який відсутній без поважних причин понад один рік, права користування житловим приміщенням, оскільки така втрата можлива лише за умови, що інше не встановлено законом. Ст.156 ЖК України встановлює умови, за яких бувший член сім»ї може втратити право користування жилим приміщенням, де він раніше проживав як член сім»ї.

Відповідно до ст..88 ЦПК України лише у разі якщо на користь позивача ухвалене судове рішення суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.156,162 ЖК УРСР, ст..405 ЦК України,ст.ст.6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 213, 215, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тульчинський районний суд.

Суддя: