АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1493/15 Справа № 180/3529/14 Головуючий у 1 й інстанції - Тананайська Ю.А. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І.,Прозорової М.Л.

при секретарі - Видюковій Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року по справі за скаргою Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на дії Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересована особа Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до суду із зазначеною скаргою, в якій посилалися на те, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року, ухваленого по справі № 180/1289/14-ц, стягнуто солідарно з ДП "Придніпровська залізниця" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 97450 грн., з ПрАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди стягнуто 2550 грн. та з кожного з відповідачів на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі по 81 грн. 20 коп. На виконання цього рішенн суду державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. 12 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання до 18 серпня 2014 року, а 18 серпня 2014 року на виконання рішення суду, та у встановлений державним виконавцем строк, ДП "Придніпровська залізниця" здійснило сплату боргу у розмірі 97450 грн. моральної шкоди, яка була оподаткована на загальних підставах відповідно до вимог ст.ст.167, 168 Податкового кодексу України та податкової консультації Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 20 березня 2014 року № 1630/10104-36.

Згідно з платіжними дорученнями №№ 2519, 2520 від 18 серпня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 81127 грн. 10 коп. та, як податковий агент, перерахувало на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок у розмірі 16322 грн. 90 коп. відповідно до положень п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України.

18 серпня 2014 року за вих. № НЮв-4/794 ДП "Придніпровська залізниця" надало до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції документальне підтвердження фактичного виконання рішення суду, а саме вказані платіжні доручення проте державним виконавцем цього ж дня було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із направленням до суду заяви про роз'яснення рішення суду з питання оподаткування визначеної до стягнення суми моральної шкоди, а 05 листопада 2014 року цим державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження та розпочато проведення виконавчих дій на примусове виконання рішення у зв'язку з тим, що залізниця не виконала у наданий для добровільного виконання строк рішення суду. 06 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1632 грн. 29 коп., а 10 листопада 2014 року залізниці стало відомо з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що 06 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. винесено постанову про арешт майна залізниці та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення у розмірі 883401 грн.33 коп. та винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Вважають такі дії державного віиконавця незаконними, оскільки в наданий ним строк вони рішення суду добровільно виконали, у зв'язку з читм просили визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. з винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1632 грн. 29 коп. та скасувати її, а також визнати дії цього державного виконавця щодо невчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження з моменту самостійного, фактичного виконання рішення суду та зобов'язати його вчинити ці дії.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року у задоволенні скарги відмовлено(а.с.145-149).

В апеляційній скарзі Державне підприємство "Придніпровська залізниця" просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с.157).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ст.386 ЦПК суб'єктом оскарження є державний виконавець або інша посадова особа ДВС, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Згідно ст.7 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є, зокрема, державний виконавець, сторони, а відповідно до ст.8 цього Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Крім того в пунктах 7, 13, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснено, що відповідно до ст.ст.28, 41, 89 Закону України "Про виконавче провадження" при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд;

Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Так, судом встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року, ухваленого по справі № 180/1289/14-ц, стягнуто солідарно з ДП "Придніпровська залізниця" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 97450 грн., з ПрАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди стягнуто 2550 грн. та з кожного з відповідачів на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі по 81 грн. 20 коп. та це рішення ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року залишено без змін (а.с.83, 117).

На виконання цього рішенн суду державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. 12 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання до 18 серпня 2014 року, а 18 серпня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" на виконання вказаного рішення суду перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 81127 грн. 10 коп. на відшкодування моральної шкоди за виконавчим листом № 2/180/696/2014, та на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок із суми моральної шкоди згідно ВП №44364835 від 12 серпня 2014 року по виконавчому листу № 2/180/696/2014 у розмірі 16322 грн. 90 коп., що підтверджується платіжними дорученнями за №№ 2519, 2520 від 18 серпня 2014 року (а.с.134,135).

Проте 18 серпня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із направленням до суду заяви про роз'яснення рішення суду з питання оподаткування визначеної до стягнення суми моральної шкоди, а 05 листопада 2014 року виконавче провадження було поновлено та державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. 06 листопада 2014 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1632 грн. 29 коп. (а.с. 136)

Як видно із змісту скарги, ДП "Придніпровська залізниця" оскаржує дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., що вчинені останнім після надходження повідомлення ДП "Придніпровська залізниця" про виконання рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року згідно виконавчого листа № 2/180/696/2014 та листа щодо вирішення питання про закінчення виконавчого провадження № 44364835 у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, та дії щодо винесення зазначених постанов.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходив з того, що боржником ДП "Придніпровська залізниця" рішення суду у встановлені строки для добровільного його виконання в повному обсязі не виконано, на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 перераховано грошові кошти лише у розмірі 81127 грн. 10 коп. замість 97450 грн., а тому державний виконавець вчиняв оскаржувані дії у межах повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження". При цьому суд також зазначив, що моральна шкода, яка стягнута на користь ОСОБА_3 у сумі 97450 грн., за положеннями Податкового Кодексу України оподаткуванню не підлягає.

Однак, такі висновки зроблено судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін та з порушенням норм матеріального права.

Так, при розгляді скарги ДП "Придніпровська залізниця" суд не взяв до уваги наступне.

За правилами ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як видно із справи, боржник ДП "Придніпровська залізниця" у визначений державним виконавцем строк, тобто в строк до 18 серпня 2014 року, виконало рішення суду та надало державному виконавцю документальне підтвердження, а саме платіжні доручення № 2519, 2520 від 18 серпня 2014 року про повне виконання рішення, та звернулось з відповідним листом щодо вирішення питання про закінчення виконавчого провадження № 44364835 у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду згідно виконавчого листа № 2/180/696/2014 від 31 липня 2014 року.

Однак, при розгляді скарги відносно бездіяльності старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження, суд не взяв до уваги зазначені обставини та прийшов до помилкового висновку про наявність у державного виконавця підстав, передбачених ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", розпочинати відносно ДП "Придніпровська залізниця" примусове виконання рішення суду.

Висновки суду про те, що боржник ДП "Придніпровська залізниця", не взявши до уваги ухвалу суду про роз'яснення рішення та знехтувавши вимогами п.164.1, п."а" п/п.164.2.14. ст.164 Податкового кодексу України, за положеннями яких моральна шкода, на думку суду, не оподатковується, виконало рішення не в повному обсязі та помилково перерахувало на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок у розмірі 16322 грн. 90 коп., є помилковими з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.164.1. ст.164 Податкового Кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід-будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до положень п/п.14.1.180. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 18.1. ст.18 Податкового Кодексу України визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються(виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

За положеннями п/п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.

Згідно з п.168.3., п/п.168.4.1. п.168.4. ст.168 Податкового Кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом(у тому числі роботодавцем). Податок, утриманий з доходів резедентів та нерезедентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним Кодексом України.

Таким чином, за змістом вказаних норм Податкового Кодексу України Державне Підприємство "Придніпровська залізниця" виступило податковим агентом щодо нарахування, утримання і перерахування до відповідного бюджету податку на доходи фізичних осіб від імені та за рахунок коштів платника податків ОСОБА_3 з доходу, отриманого ним у вигляді моральної шкоди на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року за загибель матері ОСОБА_5 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року.

Суд не взяв до уваги, що п.164.1, п."а" п/п.164.2.14. ст.164 Податкового Кодексу України, на які суд послався в ухвалі, та ст.165 Податкового Кодексу України, в якій наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного(річного) оподатковуваного доходу, не містять положень про звільнення від оподаткування платника податків ОСОБА_3 при встановлених обставинах, а стосуються платників податку, яким безпосередньо заподіяна матеріальна шкода, а також шкода життю та здоров'ю.

Отже, сума відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2014 року є доходом фізичної особи та підлягає оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а відтак, висновок суду про те, що визначений судовим рішенням розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_3 не оподатковується та що ДП "Придніпровська залізниця" тільки частково виконало судове рішення та помилково перерахувало на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області податок у розмірі 16322 грн. 90 коп., протирічить вказаним нормам Податкового Кодексу України.

Визнавши дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. такими, що вчинені в межах повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" в частині винесення 06 листопада 2014 року постанови про стягнення з ДП "Придніпровська залізниця" виконавчого збору, суд не взяв до уваги, що вказана постанова винесена після фактичного виконання боржником ДП "Придніпровська залізниця" рішення суду.

Таким чином, розглядаючи скаргу ДП "Придніпровська залізниця" суд, як видно із справи, не взяв до уваги положення діючого законодавства, що регулюють правовідносини щодо виконання судових рішень, недостатньо з'ясував дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, не перевірив чи є за наведених у скарзі обставин невиконання ДП "Придніпровська залізниця" рішення у визначений державним виконавцем строк та наявність підстав для вчинення дій щодо арешту майна боржника та підстав розпочинати відносно ДП "Придніпровська залізниця" примусове виконання рішення суду, в той час як з'ясування зазначених обставин має значення для справи.

Крім того, як видно із змісту скарги, заявник зазначив суб'єктом оскарження Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а вимоги заявлені про визнання неправомірними дій та скасування постанов державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. від 06 листопада 2014 року. Проте суд не взяв до уваги зазначену обставину та не обговорив у передбаченому порядку питання щодо залучення до участі у справі як заінтересованої особи державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., в той час як останній є суб'єктом оскарження в розумінні ст.386 ЦПК України, а винесені ним постанови значаться предметом оскарження.

Також суд не врахував, що ОСОБА_3, за заявою якого відкрито виконавче провадження, про закінчення якого у зв'язку з фактичним його виконанням поставив питання боржник - ДП "Придніпровська залізниця", є в розумінні ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.26 ЦПК України стороною у виконавчому провадженні, та що його прав і обов'язків безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, та не обговорив у передбаченому порядку питання про залучення останнього до участі у справі.

Визнавши правомірними дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. відносно постанови від 06 листопада . 2014 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1632 грн.29 коп., суд не взяв до уваги наведені в зазначеній Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз'яснення відносно розмежування юрисдикції оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби та не з'ясував, які із зазначених в скарзі дії(бездіяльність, постанови) підлягають розгляду за правилами ЦПК України, а які з них належать до компетенції адміністративних судів, в той час як з'ясування зазначених обставин має значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що при розгляді скарги ДП "Придніпровська залізниця" суд порушив порядок, встановлений для його вирішення, а тому ухвала суду на підставі п.3 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Макаров М.О.

Судді Максюта Ж.І.

Прозорова М.Л.