У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Банк «Фінанси та Кредит», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Лариса Олексіївна, про встановлення факту проживання однією сім'є чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 01 лютого 2000 року по червень 2013 року він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, вели спільне господарство, несли спільні витрати, виховували двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтвах про народження обох доньок позивач в добровільному порядку був записаний як батько. Під час спільного проживання з відповідачем, 19 травня 2004 року була придбана квартира АДРЕСА_1 у м. Києві, загальною площею 165,20 кв.м. Вартість квартири становила 746 000 грн. За спільною згодою право власності на квартиру було зареєстровано на відповідача.

Вказував на те що квартира придбана в кредит, однак, отримані кошти повернуті ним достроково. Погашення кредиту відбувалось за рахунок готівкових грошових коштів позивача через відділення банку «Фінанси та кредит». Оскільки вказане майно набуте сторонами за час спільного проживання як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, то у відповідності до вимог ст. 74 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_331/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>, є їх спільною сумісною власністю.

Враховуючи викладене просив суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу його з ОСОБА_4 в період з 01 лютого 2000 року по червень 2013 року, визнати об'єктом спільної сумісної власності сторін квартиру АДРЕСА_1 м. Києві, виділити йому та визнати за ним право власності на Ѕ частину зазначеної квартири.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період з 01 лютого 2000 року по червень 2013 року.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 у м. Києві.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення апеляційного суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши обставини, вірно виходив із того, що встановлення факту проживання однією сім'єю до 01 січня 2004 року, часу набрання чинності Сімейного кодексу України, не було передбачено законодавством.

Також, встановивши, що позивач перебував до 15 квітня 2005 року у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для встановлення факту проживання його однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в період з 01 січня 2004 року по 15 квітня 2005 року та визнання спірної квартири, яка придбана за договором купівлі-продажу 19 травня 2004 року, об'єктом спільної сумісної власності.

Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Банк «Фінанси та Кредит», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Лариса Олексіївна, про встановлення факту проживання однією сім'є чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак