Справа № 761/705/15-ц
Провадження № 4-с/761/32/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Маліновська В.М., розглянувши скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва, стягувач: ОСОБА_1, на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, тобто в порядку цивільного судочинства, а саме, визначеному розділом VII «Судовий контроль за виконання судових рішень» ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом з тим, згідно положень ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Однак, як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, виконавчий лист № 757/24937/13-а був виданий 29 липня 2014 року Печерським районним судом міста Києва та на підставі постанови, винесеної в порядку КАС України, а не в порядку ЦПК України.

У відповідності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 цієї статті.

Крім того, згідно вимог ч.ч. 1, 6 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Також слід зазначити, що згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами п. 5 ч. 1 ст. 18, ч. 6 ст. 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України).

Отже, зважаючи на вищезазначене, суддя прийшов до висновку, що вимоги про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відтак, проаналізувавши зміст скарги та вивчивши додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 18, 181 КАС України, ст.ст. 15, 122, 209, 210, 383, 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У відкриті провадження у цивільній справі за скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва, стягувач: ОСОБА_1, на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: