АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2454/15 Справа № 175/587/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Видюкова Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа: Комунальне підприємство «Житлово - експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації, Прокуратура Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

07 лютого 2014року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа: Комунальне підприємство «Житлово - експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації, Прокуратура Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом та знаття їх з реєстрації відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратила право користування квартирою порушує їх права на користування житлом,а також права дітей відповідачки ОСОБА_4- неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_4, оскільки іншим житлом вона та її діти не забезпечені, що призводить до порушення їх житлових прав.

Виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці ОСОБА_2 за місцем роботи 02.09.1991 року було видано ордер за №27 на заселения квартири житловою площею 19,5 кв.м. загальною площею 37,06 кв.м. в малосімейному гуртожитку квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по справі приходяться позивачці дітьми (членами сім'ї).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_4 являється інвалідом 2 групи від загального захворювання, матір'ю 2 малолітніх дітей, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які перебувають на її утриманні та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують відсутність відповідачів та її малолітніх дітей ОСОБА_4 понад 6 місяців за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчальної закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. ст. 64-65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_4 та її 2 малолітніх дітей на законних підставах поживають, адресою: АДРЕСА_1. На даний час вказана квартира є їх єдиним житлом.

Захист права на житло неповнолітніх та інвалідів має особливе соціальне значення та гарантується Конституцією України, Житловим Кодексом, Законами України «Про охорону дитинства»,«Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Судом першої інстанції встановлений факт проживання відповідачки ОСОБА_4 та її малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_4 з травня 2011 року перебуває на обліку сімей СЖО у Ювілейному селищному центрі СССДМ.

Згідно довідки Ювілейної селищної ради № 953 від 19.08.2014 ОСОБА_4 має неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8. Згідно довідки директора Ювілейної початкової школи № 2 дочка ОСОБА_7 навчається у 2-д класі Ювілейної початкової школи № 2.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_4, разом зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою, дочка ОСОБА_7 навчається за місцем проживання у 2-д класі Ювілейної початкової школи № 2.

Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживали за адресою: АДРЕСА_1 протягом 6 місяців.

Визнання відповідачки ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою порушує також права її неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_8, оскільки іншим житлом відповідачка ОСОБА_4 та її діти не забезпечені, що призводить до порушення їх житлових прав,а відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна,неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Отже, виходячи з вищевикладеного,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації , оскільки відсутні підстави і не надано відповідних доказів щодо не проживання відповідачів в спірній квартирі більше шести місяців та наявності у них іншого житла.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича