АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Левенця Б.Б.

при секретарі: Богацькій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк», поданою через представника Шуліку Аліну Володимирівну, на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2015 року ПАТ «Акцент - Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останньої на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 035, 35 грн., посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує.

Справа № 753/7827/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/12466/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «Акцент - Банк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2012 року боржником не виконане, договір не є розірваним, а відтак наявність такого рішення не звільняє боржника від відповідальності на невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору. В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, а тому вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитом та комісії за період з 03.10.2011 року по 30.05.2015 року у розмірі 12 035,35 грн.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2008 року між ПАТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 3 000 грн., зі сплатою 24 % річних, щомісячної комісії 3, 5 % строком до 17.06.2009 року.

Позивачем зроблено розрахунок заборгованості за вказаним договором, згідно з яким станом на 30.03.2015 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 12 035, 35 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 3 000 грн., суми нарахованих відсотків - 14 160, 49 грн., комісії - 8 350 грн., штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 549, 30 грн. (процентна складова), та за мінусом суми заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 14 524, 44 грн., яку було стягнуто з відповідача на користь банка згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2012 року.

Згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент - Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 524, 44 грн., яка розрахована станом на 03.10.2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог про наявність заборгованості відповідача у визначеному позивачем розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК цього ж Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання договору.

Відповідно до п. 3.1.1. цих Умов строк дії картки вказаний на самій картці (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Виходячи з умов договору та керуючись вищезазначеними нормами права суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, строк договору закінчився, а тому нарахування процентів за користування кредитними коштами та комісії поза межами визначеного сторонами строку дії договору є безпідставним.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 року № 6-36 цс15.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2012 року, яке набрало законної сили стягнуто з відповідачки на користь банку тіло кредиту, проценти за користування кредитом та комісію.

Невиконання боржником грошового зобов`язання надає право кредитору пред`явити вимогу про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення (ст. 625 ЦК України), проте таких вимог позивач не заявляв.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді