У Х В А Л А

іменем України

06.02.2015 року суддя Юр"ївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді від 23.01.2015 року вказана позовна заява була залишена без руху для усунення її недоліків у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання позивачем копії ухвали суду (ас. 7). При цьому, на виконання вказаної ухвали суду позивачу , в позовній заяві, слід було зазначити ціну позову, відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 119 ЦПК України, п. 3 ч.1 ст. 80 ЦПК України.

Разом з тим, 06.02.2015 року до суду, на виконання ухвали про залишення позову без руху , надійшла позовна заява позивача в якій останній вказав, що не може на момент пред»явлення позову встановити точну ціну такого.

Однак, порядок визначення ціни позову в позовах про стягнення аліментів, передбачений п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України, згідно якої така визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Так, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Оскільки, розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, то позивачці ніщо не перешкоджає розрахувати ціну позову та зазначити таку в заяві.

Суд зауважує, що неможливість встановлення ціни позову може бути викликана тим, що позивачеві невідома вартість спірного майна і її не можна достовірно (точно) встановити на момент пред»явлення позову. Наприклад, в разі спору щодо унікальної речі, що має високу історичну, культурну цінність, але дійсну вартість якої може встановити лише спеціаліст. До цих випадків належить і неможливість встановлення розміру збитків, завданих, наприклад, внаслідок пошкодження майна, до проведення відповідної судової експертизи.

Відтак, суд вважає, що позивачем ухвала суду про залишення позову без руху не виконана, при цьому причини, в зв»язку з якими позивач не може обгрунтувати ціну позову , які б заслуговували на увагу, в повторно поданій до суду заяві не зазначені.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не є перешкодою для повторного звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 121, 293, 294 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - вважати не поданою та повернути позивачу.

Роз"яснити позивачу , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із останньою до суду , якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.О.Маренич