Справа № 152/87/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 лютого 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

21.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на її утримання, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у разі навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що її батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тривалий час разом не проживають. 23.08.2000 року шлюб між ними розірвано.

На даний час вона навчається на комерційних засадах на денній формі навчання у Київському технікумі готельного господарства, термін навчання - до 01.02.2016 року, та знаходиться на повному утриманні матері, а відповідач належної участі в її утриманні не приймає, чим ставить її та матір в скрутне матеріальне становище, тому вона змушена звернутися з позовом до суду.

Відповідач отримує пенсію, має можливість працювати, тому може надавати їй матеріальну допомогу.

В судовому засіданні 05.02.2015 року позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення нею двадцятитрирічного віку у разі навчання. Суду пояснила, що навчається на ІІІ курсі денної форми навчання відділення «Туристичного та готельного обслуговування» Київського технікуму готельного господарства на комерційних засадах. Термін навчання - з 01.09.2012 року по 01.02.2016 року. Вона потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не може працювати через навчання на денній формі. Після того, як припинено стягнення аліментів з відповідача по досягненню нею повноліття, то останній ніякої матеріальної допомоги їй не надає, тому її утримує тільки матір.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, просить визначити їх в твердій грошовій сумі, але в розмірі 300 грн. на місяць, посилаючись на те, що він не спроможний сплачувати аліменти в сумі 500 грн. на місяць через важкий матеріальний стан, а також через хворобливий стан здоров'я. Суду пояснив, що на даний час він не працює, за станом здоров'я потребує лікування, так як є інвалідом ІІІ групи, отримує мінімальну пенсію в розмірі 900 грн. на місяць. До того ж, власного будинку та господарства не має, проживає з матір'ю. Його дохід становить тільки щомісячна пенсійна виплата. Крім того, він має земельні ділянки, які здає в оренду і отримує орендну плату, розмір орендної плати вказати не може. Медичною лікарською комісією йому не заборонено працювати, проте він не працює, оскільки не може знайти роботу по спеціальності, а він є ветлікарем. В пошуках роботи в районний центр зайнятості він не звертався, шукав роботу самостійно. Просить врахувати скрутний матеріальний стан та хворобливий стан здоров'я і стягнути аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на місяць. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьком та матір'ю позивачки ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвами про народження позивачки НОМЕР_1 та про розірвання шлюбу між батьками позивачки НОМЕР_2 (а.с.4, 5).

Позивачка ОСОБА_2 на даний час є повнолітньою (а.с.3).

Повнолітня донька відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на ІІІ курсі денної форми навчання Київського технікуму готельного господарства за спеціальністю «Готельне обслуговування» за контрактом. Термін навчання - з 01.09.2012 року по 01.02.2016 року.

Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються довідкою закладу освіти від 16.01.2015 року за №10 (а.с.6), копією договору про навчання за №68-ГОд/9 від 29.08.2012 року (а.с.7).

Повнолітня донька відповідача, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

На даний час, тобто після досягнення позивачкою повноліття, відповідач ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку із чим позивачка знаходиться на повному утриманні матері - ОСОБА_3, оскільки не працює у зв'язку з тим, що навчається на денній формі навчання.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва, перебуває на обліку в УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області та отримує пенсію по інвалідності, яка встановлена йому з 07.07.2000 року довічно, розмір пенсії становить 949 грн. на місяць.

Зазначені обставини підтверджуються довідками Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі від 09.02.2015 року за №134/06/-3/02, від 05.02.2015 року за №254, від 06.02.2015 року за №282 (а.с.21, 24, 25).

Доказів того, що відповідач, в силу ІІІ групи інвалідності є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що ОСОБА_1, як батько позивачки ОСОБА_2, не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання доньки, яка потребує утримання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_2, яка продовжує навчання.

Відтак, судом встановлено, що повнолітня донька відповідача - ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, стипендії не отримує, навчаючись на контрактній формі навчання, утримується матір'ю, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні позивачки, яка продовжує навчання, та, враховуючи, що відповідач на даний час має хворобливий стан здоров'я, оскільки є інвалідом ІІІ групи, попри це є працездатним, не має протипоказань щодо працевлаштування, але не працює, що джерелом доходів відповідача на час розгляду справи в суді є пенсійні виплати та оплата за оренду земельної ділянки, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на суму 400 грн. щомісячно.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно з ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України).

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2, але не приймає участі в матеріальному утриманні доньки, яка продовжує навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, у зв'язку із чим право позивачки на матеріальне утримання з боку батька порушено, та підлягає судовому захисту, а позов - підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, з метою стабільного забезпечення інтересів позивачки, в розмірі 400 грн., враховуючи, що позивачка та відповідач просять розмір аліментів визначити у твердій грошовій сумі.

Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя с. Будне Шаргородського району, Вінницької області, українця, громадянина України, інваліда ІІІ групи, пенсіонера, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її утримання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року і до припинення нею навчання у навчальному закладі - Київському технікумі готельного господарства, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. У разі припинення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання у навчальному закладі, стягнення аліментів на її утримання припинити.

В решті позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок в дохід держави (рахунок №0687).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя