У х в а л а

09 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Писаної Т.О.Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_8 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_9 15 липня 2010 року, щодо спадкування ОСОБА_7 всього належного заповідачу майна. В обґрунтування позову посилався на те, що при складанні заповіту ОСОБА_9 не міг усвідомлювати значення своїх дій.

У травні 2014 року залучена до участі у справі як правонаступник ОСОБА_6 подала до суду уточнену позовну заяву та просила визнати недійсним заповіт з підстав застосування відповідачем до спадкодавця психологічного тиску та погроз.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_9 15 липня 2010 року та посвідчений державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Дробітько В.В. за реєстровим № 4800, щодо спадкування ОСОБА_7 всього належного заповідачу майна. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд указаної ухвали суду касаційної інстанції на підставі неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ч. 1 ст. 255 та ч. 2 ст. 1257 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року, від 29 серпня 2013 року, від 24 квітня 2013 року та від 15 березня 2013 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, або встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2013 року та від 24 квітня 2013 року, які додані до заяви як приклад неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, вбачається, що судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд. Посилання на ухвалу суду касаційної інстанції, якою справу передано на новий судовий розгляд, не є підставою для допуску справи для перегляду Верховним Судом України, оскільки у ній не висловлено правової позиції щодо застосування норм матеріального права, а стосується процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права.

Решта судових рішень, наданих заявником для порівняння, не можуть бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки правові висновки, зазначені у цих судових рішеннях та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, встановлених судами.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
І.М. Фаловська