РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» про стягнення суми страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, який в процесі розгляду справи уточнила, та в остаточній редакції просила визначити ступінь вини учасників дорожньої пригоди, яка мала місце 16.07.2012р. на перехресті пр..Маршала Жукова та бульвару Юр'єва у м.Харкові, в частинах а саме: 2/3 водія автомобіля «Фіат Добло», р.НОМЕР_1 ОСОБА_3, 1/3 водія автомобіля «Фольксваген Пассат», р.НОМЕР_2 ОСОБА_4; стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування за Полісом №АВ/1098363 від 15.03.2012 р. у розмірі 31170,98 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування терміном 240 днів в сумі 5195,17грн. та судовий збір у розмірі 3595,17грн.

Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що 16.07.2012 року сталася ДТП , в якій отримав пошкодження її автомобіль «Фольксваген Пассат», р.НОМЕР_2. Вона своєчасно звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповіді страховика було запропоновано надати відомості щодо причетності страхувальника водія ОСОБА_3 до виникнення ДТП., а в подальшому Їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що стосовно ОСОБА_3 не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови суду від 20.11.2013 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності по адміністративній справі №2033/6712/12, встановлені обставини ДТП, що свідчать про вину обох водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Постановою апеляційного суду Харківської області від 10.01.2014р. апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін. Після цього 13.02.2014р. вона знов звернулася у ТзДВ «МСК» за отриманням страхового відшкодування надавши усі документи, та їй було знов відмовлено. З посиланням на постанову апеляційного суду Харківської області від 10.01.2014 року , якою встановлено порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 12.3,12.4 ПДР, а саме перевищення швидкості руху його автомобіля на момент ДТП вважає за можливе розподілити ступень вини між водіями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у співвідношенні 2/3 до 1/3 частини . За висновком авто товарознавчого дослідження №8502 від 07.11.2012р. вартість відновлювального ремонту автомобіля без НДС складає 40637,89грн.; НДС на запасні частини та лакофарбні матеріали складає 7118,58грн. (34364,39+1228,50)*20%=7118,58грн., а усього -47756,47грн. Таким чином, з врахуванням франшизи 1000,00грн. та ступеню вини водія ОСОБА_3 розмір відшкодування на її користь з ТзДВ «МСК» має скласти 31170,98грн. (47756,47-1000,00)*2/3=31170,98грн.). Відповідно до п.п.36.2, 36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування повинно бути сплачено потерпілому не пізніше 90 днів з часу отримання заяви і повного пакету документів. За прострочення виплати страхового відшкодування стягується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення. З 13.05.2014р. відповідач має сплатити пені в сумі 5195,17грн. (31170,98*12,5%*2*240дн./365=5195,17грн.). Загальна сума стягнення складає 36366,15грн. У зв'язку із зверненням до суду позивачем також понесені витрати на послуги банку 25,00грн., на оплату послуг авто товарознавця -707,04грн., юридичної допомоги -2500,00грн., а усього 3595,70грн., які вона просить відшкодувати за рахунок відповідача.

У судовому засіданні позивач та його представник позивні вимоги підтримали.

Відповідач -представник ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» у судовому засіданні позов не визнав , в запереченнях на позов посилався на те, що судом фактично не встановлена вина ОСОБА_3 у ДТП . У виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було відмовлено також на підставі п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з причин подачі заяви про страхове відшкодування з наданням доказів після спливу року з часу ДТП .

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

16.07.2012 року, на пр.. Маршала Жукова , в районі перехрестя з бул. Юр'єва в м .Харкова сталася ДТП , в наслідок якої зіткнулися автомобільі «Фіат Добло», р.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, та «Фольксваген Пассат», р.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4

13.08.2012р. ОСОБА_1 звернулася до страховика цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3- ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування

(а.с.6).

У відповідь 31.10.2012 р. ТДВ "Міжнародною страховою компанією". направлено запит ОСОБА_1 , в якому повідомлялося про те, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийняте після надання рішення суду, яким буде визначено винуватця ДТП (а.с.7).

Протокол адміністративного правопорушення за ст..124 КУпАП було складено ДАЇ стосовно водія ОСОБА_4 .

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.11.2013 року на підставі пояснень учасників ДТП, та висновку судової трасологічної та автотехнічної експертизи зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_4 порушень вимог п.п.10.1,10.4 ПДР України, а в діях ОСОБА_3 порушень п.п. 12.3,12.4 ПДР України , які і призвели до настання ДТП. Провадження по справі закрито у зв'язку із збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

(а.с.8-11, справа 3/645/3/13 а.с.113-114)

Згідно постанови апеляційного суду Харківської обл. від 10.01.2014р. постанову Фрунзенського райсуду м.Харкова від 20.11.2013р. щодо закриття провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_4 у зв'язку з перебігом строку накладення адміністративного стягнення залишено без змін. У мотивувальній частині постанови визнано правильною оцінку, яку надано районним судом щодо дій учасників ДТП, відповідно до якої водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 10.4 ПДР , для чого у нього не було будь яких перешкод. В діях водія ОСОБА_3 встановлено порушення вимог п.п. 12.3,12.4 ПДР України , які поряд з порушенням ОСОБА_4 вимог п.п.10.4 ПДР України призвели до настання ДТП.

(а.с.12-15).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода завдана внаслідок взаємодії кілької джерел підвищенної небезпеки , за наявності вини всіх осіб , діяльністю яких завдано шкоди , розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин , що мають істотне значення .

Позивач вимагає визнати вину водія ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у співвідношенні 2/3 та 1/3 .

Проте, з таким визначенням обсягу вини в ДТП , в наслідок якої зазнав пошкодження автомобіль позивача погодитися неможна.

Відповідно до обставин ДТП, що встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_4 , по пр.. М.Жукова з боку Стадіонного проїзду в напрямку пр.. Московського м.Харкова , в районі перехрестя пр.. М.Жукова з бульваром Юр'єва вирішив виконати розворот для здійснення руху в протилежному напрямку . Перед виконанням відповідного маневру не зайняв крайнього лівого положення на проїжджій частині, не переконався в безпеці даного маневру , що стало причиною зіткнення з автомобілем, який рухався з перевищенням швидкості руху 60 км./год.

Аналіз ДТП , який надано в судових рішеннях , що набрали законної сили по адміністративній справі свідчить про те, що момент виникнення небезпеки для водія «Фіат Добло», р.НОМЕР_1 ОСОБА_3 пов'язний з початком виконання маневру водієм ОСОБА_4 , який здійснював його з порушенням п.10.4 ПДР, а саме : водій, який виконує поворот наліво або розворот за межами перехрестя з відповідного крайнього положення на проїжджій частині даного напрямку, повинен уступити дорогу зустрічним транспортним засобам , а при виконанні цих маневрів не крайнього лівого положення на проїжджій частини- і попутним транспортним засобам.» . Таким чином ступень вини позивача в настанні наслідків ДТП не можна вважати меншою від ступеню вини водія ОСОБА_3.

З урахуванням відповідних обставин , суд визнає ступень вини в ДТП водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 рівними , а саме по ? частині.

Відповідно до ст. 29 Закону«Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Розмір матеріальної шкоди завданої в наслідок пошкодження автомобіля позивача, без урахування втрати товарної вартості відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи №8502 від 07.11.2012 року складає 40637 грн.

Визначений експертизою розрахунок матеріальної шкоди відповідачем не спростовується.

Розмір завданої шкоди з урахуванням ступеню вини водія ОСОБА_3 складає :

40637 грн. : 2. =20318,94 грн.

Представник відповідача ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» не заперечує того факта, що цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у нього відповідно до договору, яким передбачена франшиза в розмірі 1000 грн. . Не заперечує цього факту і позивач.

Відповідно розмір матеріальної шкоди , яка підлягає відшкодуванню складає:

20318,94 грн-1000=19318,95 грн.

Вимоги позивача щодо включення до розміру відшкодування вартості утрати товарної вартості автомобіля та ПДВ на запасні частини та лакофарбні матеріали є безпідставним. Згідно до ст..36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » відшкодування ПДВ власнику пошкодженого транспортного засобу можливе лише у разі представлення можливе лише у разі представлення страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Таких підтверджуючих даних позивач страховику та суду не надав.

Позивач вимагає стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасну сплату страхового відшкодування відповідно до вимог п.п..36.2,36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ».

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України № 1961-IV виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Згідно з п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п.І.ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Суд находить відповідні вимоги щодо стягнення неустойки за період з 13 травні 2014 року до 6.02.2015 року обґрунтованими . З урахуванням розміру страхового відшкодування пеня за простроченн платежу за 272 дні в сумі 19318,95 грн. складає :

19318 х 9,50% х 2 х 65 :365 =65,35.

1)
19318,95 х 12,5 х 2 х 121 : 365 =160,10

2) 19318,95 х 14,0 х 2 х 86 : 365 =127,45

Всього 352,92грн.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку на звернення із заявою на страхове відшкодування суд вважає неспроможними та такими , що не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Позивач своєчасно звернувся до відповідача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування і в подальшому надав необхідні документи , для виплати погодженої суми страхового відшкодування. Проте відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати позивача, які складаються з витрат на оплату автотоварознавчого дослідження у сумі 707,04грн. , на правову допомогу у сумі 2500 грн. та за подачу позову в розмірі 382,90 грн.

В інший частині позовних вимог суд відмовляє .

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, ст..ст. 979,992,1166,1187,1188, 1192,1194 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Ступень вини учасників ДТП , що мало місце 16.07.2012 року за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначити в рівних частках , а саме по ? частці у кожного з них.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю(ТДВ) «Міжнародна Страхова Компанія», Ідентифікаційний код 31236795, на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за Полісом №АВ/1098363 від 15.03.2012р. у розмірі 19318,95 грн. (дев'ятнадцять тисяч триста вісімнадцять)грн.

За прострочення виплати страхового відшкодування стягнути з ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія», Ідентифікаційний код 31236795, на користь ОСОБА_1 суму 352,92грн.

Стягнути з ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія», ідентифікаційний код 31236795, на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату автотоварознавчого дослідження у сумі 707,04 (сімсот сім)грн., та на правову допомогу у сумі 2500 (двы тисячі п'ятсот )грн. та судовий збір у розмірі 382,90(триста вісімдесят дві)грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ