Справа № 495/9095/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 червня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Левченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, представництво якого також здійснює Одеська обласна організація інвалідів Громадська Організація «Інваліди надії в майбутнє», звернувся до суду з позовними вимогами до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2» та уточнивши свої вимоги, просить суд стягнути на його користь з відповідача страхову виплату у звязку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок нещасного випадку в розмірі 22 500 євро та відшкодувати витрати повязані із медичним перевезенням в розмірі 5200 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

21 березня 2013 року, автомобіль ОСОБА_3, пасажиром якого був ОСОБА_1 та який прямував до Республіки Болгарія через Румунію, потрапив у ДТП на автомагістралі Бухарест-Констанца, в результаті ОСОБА_1 отримав тяжкі травми та став інвалідом ІІ групи.

Як вказує позивач, 18.03.2013 року ОСОБА_1 уклав з товариством договір комплексного страхування відповідальності перед третіми особами та страхування від нещасного випадку № 14/04-422828 на суму 30 000 євро. Позивач вважає, що має право на отримання виплати у вказаному розмірі, однак, добровільним шляхом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2» відмовляється виплатити йому зазначену суму, що змусило позивача звернутися до суду з відповідними вимогами. Одночасно, позивач ОСОБА_1 посилається на пункт 6.5.2. другого розділу Договору: страхова виплата дорівнює 75% від страхової суми по страхуванню від нещасного випадку при встановленні застрахованій особі ІІ групи інвалідності, та складає 22 500 євро. Також, відповідно із пунктом 3.1.4 першого розділу Договору: к витратам, які відшкодовуються страховиком, належать медичні перевезення, та перевезення від кордону України до Української лікарні. Перевезення позивача ОСОБА_1 з лікарні м. Бухарест і до Української лікарні було здійснено за допомогою карети швидкої допомоги ТОВ «Медична компанія ІНТО-САНА», та вартість такого перевезення, відповідно до квитанції від 10.04.2013 року, становить 5200 гривень.

Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник Одеської обласної організації інвалідів Громадська Організація «Інваліди надії в майбутнє», який діє в інтересах ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та пояснив що дійсно, у вищевказаному полісі страхування, сума, яка підлягає виплаті у цьому випадку позивачу ОСОБА_1 вказана як 40,00 гривень. Однак, позивач з цією сумою не погоджується, оскільки вважає таке заповнення полісу введенням в оману свого довірителя. Також вказує, що згідно наданої ним виписки з офіційного сайту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2», мінімальний розмір страхото відшкодування складає 30 000, 00 євро.

Представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином. Згідно раніше наданих у судовому засіданні пояснень, викладених також у запереченнях, які наявні у матеріалах справи,згідно яких просить суд розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині сплати 2 600 гривень (вартість перевезення з м. Бухарест до кордону України) та 30 гривень страхового відшкодування по страхуванню від нещасного випадку, в іншій частині позовні вимоги не визнає та просить відмовити.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини, заслухавши доводи позивача, представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 березня 2013 року, між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування відповідальності перед третіми особами та страхування від нещасного випадку № 14/04-422828. Як пояснив у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та його представник, заперечень або зауважень при укладенні цього договору усно або письмово позивачем висловлено не було.

У відповідності до ст.. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таке ж розяснення договору страхування законодавець зазначив в ЗУ «Про страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про страхування», страхова діяльність в Україні здійснюється виключно страховиками резидентами України, а згідно з ч. 8 ст. 15 цього ж Закону, посередницька діяльність на території України із укладання договорів страхування з іноземними страховиками не допускається.

Згідно з п.3.1 Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2»: обєктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, повязані з його обовязком відшкодувати шкоду завдану життю, здоровю, майну Третіх осіб Страхувальником.

Пункт 4.3: Страховий випадок вважається таким, що настав, якщо відповідальність Страхувальника за шкоду, завдану Третім особам: визнана судом; визнана Страховиком, Страхувальником та Третьою особою за взаємною згодою.

Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору № 14/04-422828, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» з однієї сторони та Страхувальник (Застрахована особа), з другої сторони, уклали Договір страхування відповідальності громадян перед третіми особами за оплату вартості екстреної медичної допомоги та інших послуг під час перебування їх за кордоном (надалі Договір) у відповідності до Закону України «Про страхування» та Правил №14/04 «Добровільного страхування відповідальності громадян перед третіми особами за оплату вартості екстреної медичної допомоги та послуг у разі раптового захворювання, нещасного випадку, інших надзвичайних обставин під час перебування їх за кордоном».

Також, згідно з умовами вказаного Договору, страхова сума на кожну Застраховану особу по страхуванню відповідальності перед третіми особами становить 30 000 євро, а страхова сума на кожну Застраховану особу по страхуванню від нещасного випадку становить 40 гривень.(а.с.21)

З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2013 року автомобіль ОСОБА_3, пасажиром якого був позивач, здійснив зіткнення з металевою огорожею на автомагістралі А2 у напрямку Бухарест-Констанца. Сам автомобіль з пасажирами прямував до Республіки Болгарія.

В наслідок ДТП позивач отримав численні травми та на гелікоптері був доставлений в тяжкому стані до лікарні швидкої допомоги Флоряска м. Бухарест, де йому був поставлений діагноз. Після тривалого лікування позивач отримав ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 732511.

Так, відповідно до п.3 Договору, укладеного між сторонами 18.03.2013 року, до витрат, які відшуковуються страховиком відносяться: надання екстреної стаціонарної допомоги; надання екстреної амбулаторної допомоги; надання екстреної стоматологічної допомоги; медичні перевезення; репатріація Застрахованої особи; репатріація останків Застрахованої особи.

З копії листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2», яке було адресоване асистанській компанії «CORIS» від 09.04.2013 року, вбачається, що відповідач, отримавши 27.03.2013 року факсимільне повідомлення, перерахував компанії «CORIS» кошти на лікування позивача в розмірі 74 173,68 гривень, що становило 7 125,72 євро. ( що підтверджується відповідними платіжними дорученнями а.с. 105, 108).

Разом з тим, суд зазначає, що компанія «CORIS» є юридичною особою, що діє від імені та за дорученням Страховика, тобто відповідача, та координує дії Застрахованої особи(ОСОБА_1І.), за кордоном у разі настання страхового випадку, а також організовує надання їй екстреної медичної допомоги та інших, передбачених умовами Договору, послуг (п.1.2.1 Договору від 18.03.2013 року укладеного між сторонами).

Під час розгляду справи, ні в судовому засіданні, ні в своїх письмових зверненнях до суду позивач та його представник не заперечували факт виплати відповідачем компанії «CORIS» страхових коштів у вказаній сумі. За таких обставин, у суду не має жодних сумнівів щодо належного виконання відповідачем своїх обовязків перед лікарнею м. Бухарест як третьою особою, яка понесла витрати по наданню екстреної медичної допомоги Застрахованій особі в результаті ДТП. Свої обовязки відповідач виконав через асистанську компанію «CORIS».

Згідно з положеннями ст..627 та 629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження позивача про порушення відповідачем своїх прямих обовязків щодо виконання умов договору страхування відповідальності перед третіми особами та страхування від нещасного випадку № 14/04-422828, шляхом не виплати йому страхової суми в розмірі 22 500 євро, оскільки згідно договору від 18.03.2013 року, - 30 000,00 євро - це страхова сума по страхуванню відповідальності перед третіми особами, а 40,00 - гривень це страхова сума на особу по страхуванню від нещасного випадку.

Враховуючи те, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності, то у відповідності з п.6.5.2 Договору страхування від 18.03.2013 року, сума відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 75% від страхової суми по страхуванню від нещасного випадку, тобто 30 гривень (40 : 100 х 75%).

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на перевезення його з м. Бухарест до України, суд приходить до наступних висновків.

Пунктами 1.4, 5.1 Договору страхування від 18.03.2013 року встановлено, що територія дії Договору країни світу, вказані у даному Договорі, за винятком території України, країни постійного проживання Застрахованої особи та/або країни громадянином якої вона є. Договір набуває чинності з дати його укладення але не раніше дати, зазначеної як початок строку дії Договору та перетину кордону України або країни зазначеної у Договорі за умови внесення страхового платежу. Договір діє відповідно до кількості діб і в межах періоду, що зазначений у Договорі, та закінчує свою дію у момент проходження Застрахованою особою прикордонного контролю України або країни зазначеної у Договорі, але не пізніше дати зазначеної як кінець строку дії Договору. Договір втрачає чинність у випадку коли кількість днів перебування за кордоном Застрахованої особи перевищує кількість днів дії Договору відповідно до умов переривчастого страхування, обумовленого у Договорі.

Тобто, за своїми характеристиками, Договір страхування відповідальності перед третіми особами та страхування від нещасного випадку № 14/04-422828 від 18.03.2013 року, укладений між сторонами, має чітко встановлену територію дії та час, протягом якого сторони повинні дотримуватись його умов та виконувати взяті на себе обовязки.

Як зазначалось вище, сторони є вільними в укладенні договору та у виборі контрагента, але, якщо договір укладений, то його умови повинні дотримуватись. Зазначений Договір страхування припиняє свою дію на території України, та будь-які відносини, що могли скластися між сторонами, виникають, змінюються і припиняються за кордоном, не в Україні, тому твердження відповідача стосовно того, що товариство може сплатити лише вартість переїзду від лікарні м. Бухарест і до кордону з Україною, повністю відповідають положенням укладеного договору, що враховується судом. Крім того, відповідно до п.3.1.4 вищезазначеного Договору страхування від 18.03.2015 року, медичне перевезення Застрахованої особи, в даному випадку позивача, відноситься до витрат, які відшкодовуються страховиком. Так, згідно з квитанцією від 10.04.2013 року медичне перевезення позивача коштувало 5200 гривень, відстань від м. Бухарест до м. Білгород-Дністровський, в якому проживає позивач, становить 500 км, а відстань від м. Бухарест до кордону з Україною 250 км., тобто половина всього пройденого шляху, тому половина вартості перевезення становить (5200/2) 2600 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Аналіз всіх представлених сторонами доказів та повне встановлення обставин справи лише частково обґрунтовують позовні вимоги позивача, а саме вказують на необхідність стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2640,00 гривень. Інші достовірні та належні докази, які б свідчили про наявність у позивача права на більшу суму відшкодування, суду представлені не були, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст. 213 ЦПК).

Керуючись ст..ст.1, 2 ЗУ «Про страхування», ст.ст.627, 629, 979 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2», юридична адреса : 04050, Україна, м. Київ, вул.. Глибочицька, 44, , на користь ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, суму страхового відшкодування у розмірі 2600,00 гривень (страхове відшкодування по страхуванню відповідальності перед третіми особами - витрати на перевезення з Бухаресту до Білгород-Дністровського ) та суму у розмірі 30,00 (страхове відшкодування по страхуванню від нещасного випадку - 75% від суми страхового відшкодування 40,00 гривень, яка вказана у полісі).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ :