Дата документу 17.02.2015
СПРАВА № 320/293/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» лютого 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко В.В.

при секретарі Діденко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до судді Якимівського районного суду Запорізької області Гусарової В.В. про визнання дій судді протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій судді Якимівського районного суду Гусарової В.В. протиправними при винесенні судових рішень. Позов обґрунтований тим, що суддя Якимівського районного суду Гусарова В.В. виносила нелегітимні ухвали, не обєктивно розглядала його позов до Мелітопольського міськрайонного суду та відмовила йому у захисті його прав. Крім того, просить примусово стягнути з судді Гусарової В.В. 26 098,56 гривень у субсидіарному порядку та на загальних підставах.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, викладені у його позові, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій судді протиправними.

Однак, як вбачається з норм ст.ст. 126, 129 Конституції України рішення суду і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватися у чинному в даний час апеляційному та касаційному порядку до суду вищої інстанції, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України і законодавством про судочинство.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) судів(суддів), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду (судді) є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» передбачено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Таким чином, рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства, суд вважає необхідним закрити провадження по вказаній справі.

Керуючись ст.ст. 126, 129 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Якимівського районного суду Запорізької області Гусарової В.В. про визнання дій судді протиправними закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В.Кучеренко