Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5153/13-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В.В.
Категорія 39 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Заполовського В.Й., Галацевич О.М.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_5

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом та просили визнати за ними право власності в порядку спадкування на частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі ? ідеальної долі кожному.

В обґрунтування позову зазначали, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить 3/6 частин зазначеної квартири. При цьому 1/3 частина квартири належала померлому особисто, що підтверджується довідкою, виданою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації», а 1/6 частина цієї квартири - спадщина після смерті його матері ОСОБА_7, яку він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_6 вони як його діти прийняли спадщину.

Проте відповідач ОСОБА_4 не визнає прав позивачів на спадкування частини квартири, яку успадкував, але не оформив свої спадкові права їх батько.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру позивачі не можуть оформити право власності в порядку спадкування на частину квартири.

У вересні 2014 року позивачі зменшили свої позовні вимоги та просили визнати за ними право власності в порядку спадкування на частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі по 2/9 ідеальних долей кожному.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник позивачів просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, судові витрати по справі покласти на відповідача.

Посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, прийшов до помилкового висновку про відсутність спору щодо спадкового майна.

На час звернення позивачів до суду з даним позовом уже розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку і усунення від права на спадкування.

Відтак права позивачів були порушені тим, що ОСОБА_4 не визнав їх прав на спадкування після смерті батька та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру, що позбавило останніх оформити свої спадкові права.

Розглянувши справу в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оригінал правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1 знаходиться у ОСОБА_4, який готовий надати позивачам на першу їх вимогу, а тому вони можуть отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування в нотаріальній конторі.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в м. Житомирі ОСОБА_7, яка проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1. Разом з нею були зареєстровані сини - ОСОБА_8 та ОСОБА_4(а.с.5.8).

Реєстром прав власності на нерухоме майно стверджується, що всі троє мали право власності на дану квартиру у розмірі 1/3 частини(а.с.17,82).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів - ОСОБА_6(а.с.6,9-10). Після його смерті відкрилася спадщина на його частку в спірній квартирі.

20 лютого 2012 року позивачі звернулися із заявам до Першої житомирської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини(а.с.45,46).

Проте постановою державного нотаріуса від 13 грудня 2012 року їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки оригінал правовстановлючого документу на квартиру вони не надали. Дублікат такого документу знаходиться у співвласника квартири відповідача по справі ОСОБА_4(а.с.15-16).

Зі змісту цієї постанови вбачається, що батько позивачів прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 у цій квартирі, але не оформив своїх спадкових прав через відсутність витягу з Реєстру прав власності на квартиру.

Колегія суддів вважає, що позивачі не можуть отримати у відповідача оригіналу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, який лише обіцяє їм надати такий документ, але не виконує своїх обіцянок, а відтак вони не можуть оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі.

З урахуванням частки їх батька у квартирі, а також те, що останній отримав свою частку у спірній квартирі в порядку спадкування після смерті свої матері, вимоги позивачів про визнання за кожним із них по 2/9 частин квартирі є обґрунтовані.

Судові витрати, понесені позивачами у виді сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги, що підтверджуються банківськими документами, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи з наведеного рішення районного суду підлягає на підставі ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209,303,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі по 2/9 частини кожному.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 643 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: