КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/436/15-ц
Провадження № 2/552/523/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Миронець О.К.

за участю секретаря судового засідання - Ваніної Ю.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кушової І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про усунення перешкод у здійснені права власності на нерухоме майно, третя особа - Реєстраційна служби Полтавського міського управління юстиції

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно, мотивуючи свій позов тим, що вона є власником частини будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 09.10.2003 року, який зареєстрований ПП ПБТІ "Інвентаризатор" у реєстрову книгу №6 за реєстровим номером 7. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об"єктів нерухомого майна від 13.12.2014 року їй стало відомо про наявність заборони на відчуження належної їй частини нерухомого майна на підставі накладеного арешту на майно. Підставою обтяження визначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2011 року, винесену державним підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Полтавській області. Наявність арешту на майно обмежує її право вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном та є підставою для усунення перешкод в здійсненні нею права користування і розпорядження своїм майном. Просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майном шляхом скасування арешту та зняття заборони на відчуження всього нерухомого майна, яке належить їй зокрема, на 2/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці П"ятирічки, 13 у місті Полтаві.

Позивач в судове засідання не з'явилась.

Представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених в запереченнях та просила суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з"явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. У вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 09.10.2003 року (а.с.5) ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних частках кожному належить 2/5 частини жилого будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 722 кв.м.

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження ВП №5048145 з примусового виконання судового наказу №2н-219 виданого 02.08.2007 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" заборгованості на загальну суму 3512,11 гривень. 11.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову згідно якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3. 14.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що судовий наказ №2н-219 виданий 02.08.2007 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" боргу в розмірі 3512,11 гривень був повернутий державним виконавцем стягувачу ЗАТ КБ "Приватбанк", а арешт накладений на майно ОСОБА_3 державним виконавцем не знятий.

Судом також встановлено, що вищевказаний виконавчий документ повернуто державним виконавцем, а стягнення по даному виконавчому листу на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" так і не проведено.

Відповідно до п.4 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції яка діяла станом день винесення постанови виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ст.50. Закону України "Про виконавче провадження" в редакції яка діяла станом день винесення постанови у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено зняття арешту з майна. Отже, державний виконавець діяв у відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись ст.ст. 212-215, Законом України "Про виконавче провадження", суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Миронець О.К.