Справа № 346/5167/14-ц
Провадження № 22-ц/779/321/2015
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» -

Новосад С.В., відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пред'явлено до ОСОБА_3 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з порушенням ОСОБА_3 графіку повернення основної заборгованості за договором кредиту №2116 pv3-06, укладеного 04.12.2006 року на суму 12101 доларів США, зі сплатою 11% за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 04.12.2012 року, утворилась заборгованість. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.11.2009 року із відповідача було стягнуто 10045,79 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 725,97 доларів США відсотків за користування кредитом, 275,01 грн щомісячної комісії та 15637,44 грн пені. Посилаючись на те, що Банк має право на стягнення штрафних санкцій, просив позов задовольнити та стягнути 1059,26 доларів США, що становить 13913,91 грн заборгованості за відсотками (строковими та простроченими), 1466,72 грн заборгованості по комісії (строковій та простроченій) та 231460,68 грн пені.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №2116pv3-06 від 04.12.2006 року в сумі 15380,63 грн та 243,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині відмови у стягненні із відповідача пені, представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального права. Судом, на думку апелянта, не було враховано того, що стаття 551 ЦК України надає право суду зменшити розмір неустойки, а не відмовити у її стягненні. Окрім того, суд не взяв до уваги того, що сторони при укладенні кредитного договору дійшли згоди, що за прострочення повернення кредитних коштів позичальник сплачує пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. А тому, на думку представника апелянта, Банк вправі вимагати стягнення пені в межах останнього календарного року у розмірі 231460,68 грн. Посилаючись на незаконність даного рішення в частині відмови у стягненні з відповідача пені, просив рішення суду в даній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 231460,68 грн пені за кредитним договором.

У судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Новосад С.В. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що більша частина кредитної заборгованості, визначена рішенням суду від 30.11.2009 року ним погашена. Повністю погасити борг він в даний час не має можливості у зв'язку із важким матеріальним положенням сім'ї, невеликим розміром його зарплати. Вважаючи рішення суду першої інстанції в даній справі законним, просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором по відсотках та комісії у розмірі 15380,63 грн, апелянтом не оспорюється, а тому колегією суддів згідно з положенням ч.1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку стосовно стягнення пені, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пеня не підлягає стягненню, оскільки з врахуванням ст. 258 ЦК України Банк пропустив річний строк звернення до суду, який почався з дня закінчення кредитного договору, а саме з 04.12.2012 року. Однак, погодитись з таким висновком колегія суддів не може, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 04.12.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2116pv3-06 на суму 12101 доларів США, зі сплатою 11% за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 04.12.2012 року (а.с.4-6). У зв'язку із порушенням ОСОБА_3 графіку повернення кредитних коштів за даним договором кредиту, утворилась заборгованість. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.11.2009 року з ОСОБА_3 на користь Банку було стягнуто 10045,79 доларів США за тілом кредиту, 725,97 доларів США відсотків за користування кредитом за період до 16.07.2009 року, 275,01 грн щомісячної комісії та 15637,44 грн пені (а.с.7).

В порядку ст. 611 ЦК України та згідно з п. 6.1 розділу 6 кредитного договору відповідачу за період з 15.08.2013 року по15.08.2014 року було нараховано 234841,47 грн пені, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.- зв.10-13).

Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Колегія суддів зауважує, що пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Зі змісту ст. 266 ЦК України вбачається, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм ст. 266 та ч.2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така ж правова позиція висловлена в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року та від 19 березня 2014 року.

З огляду на вищенаведене, межами позовної давності для стягнення пені в даному спорі слід рахувати з 04.12.2012 року (строк кінцевого виконання договору) по 04.12.2015 року (загальний строк позовної давності для основної вимоги), з врахуванням обмеження останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду.

Разом з тим, колегія суддів, не погоджується із розміром пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам, яку Банк просить стягнути.

З розрахунку заборгованості Банку на а.с. 10-13 вбачається, що розмір пені - 234841,47 грн значно перевищує розмір завданих невиконанням зобов'язань по кредитному договору збитків.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, оскільки ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру пені за прострочення заборгованості по основному боргу та відсотках з 234841,47 грн до 10000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року у частині відмови у стягненні пені скасувати. Постановити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги про стягнення пені задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» пеню в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко