Справа № 226/122/15-ц
Справа № 2/226/142/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди (далі за текстом ПАТ «ШУ «Покровське»), в обґрунтування якого вказав, що він з 29.06.2010 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірничим робітником очисного вибою підземним 4 та 5 розряду, учнем машиніста гірничих виїмкових машин підземним з повною робочою добою у шахті. 12.08.2014 року, працюючі у першу зміну, о 10.20 годині при виконанні отриманого наряду у 6-му південному конвеєрному штреку 7-ої південної лави блоку № 10 шахти він попав під спалах метано-повітряної суміші. Відчувши зі спини опік полум'я, він впав від удару вибухової хвилі. Після надання у підземному медпункті первинної допомоги його було транспортовано до хірургічного відділення Димитровської центральної міської лікарні, а звідки о 17-й год. його доставили до опікового центру інституту невідкладної і відновлюваної хірургії ім.В.К.Гусака в м.Донецьк (далі за тестом ІНВХ ім. В.К.Гусака м.Донецьк), де він лікувався з 12.08.2014 року по 10.09.2014 року. Йому було встановлено діагноз: опік полум'ям вибуху 1-2-3 ст. голови, обличчя, тулуба, рук, стегон, термоінгаляційне ураження середньої тяжкості, важка опікова хвороба, з ускладненнями: перфорація виразки шлунка. З 11.09.2014 року по 14.10.2014 року він продовжив амбулаторне лікування у хірурга, а з 15.10.2014 року по 27.10.2014 року лікувався у неврологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом: токсикоз-гіпоксична енцефвлопатія, отруєння чадним газом. З 30.10.2014 року по 18.11.2014 року він знаходився у Донецькій обласній клінічній лікарні профзахворювань. 14.11.2014 року лікарсько-експертною комісією спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» (далі за текстом ОКЛП) йому встановлено наявність професійного захворювання: гостре отруєння продуктами горіння середньої ступеня тяжкості, стан після перенесеного гострого отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості внаслідок спалаху метано-повітрянної суміші, токсико-гіпоксична енцефалопатія з двобічною рефлекторною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестибулопатією, астено-невротичним синдромом; термоінгаляційне ураження середньої тяжкості з переходом у гострий бронхіт, легенева недостатність першого ступеню. Встановлено, що захворю пов'язане з нещасним випадком на виробництві. У зв'язку з чим підприємством були видані акти за формою Н-5 та Н-1 від 22.12.2014 року та 23.12.2014 року відповідно. За результатами огляду обласної профпатологічної МСЕК м.Донецьк від 11.12.2014 року йому встановлено 80% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності. Після проходження МСЕКу він продовжує лікування і виконує призначення лікарів. В результаті нещасного випадку на виробництві, що стався 12.08.2014 року, завдана шкода його здоров'ю. Тяжкі наслідки опіків полум'ям вибуху та отруєння продуктами горіння призвели до радикальних змін усього його життєвого укладу та завдали йому значного морального збитку, який, передусім, виражається у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав. До травми він був здоровою людиною, протягом чотирьох останніх років мав престижну роботу у ПАТ «ШУ «Покровське» та стабільний заробіток у 12-14 тисяч гривень на місяць, міг подбати про родину, був упевнений у своїх силах. На його утриманні знаходилися дружина і двоє малолітніх дітей - донька ОСОБА_5, 2005 року народження, та син ОСОБА_4, 2010 року народження. Дружина протягом останнього року не працювала, оскільки його заробітку вистачало на потреби сім'ї, а діти потребували догляду та піклування. На даний час дружина доглядає не тільки за дітьми, а й за ним. Він більше ніколи не зможе повноцінно працювати. Зараз він є хворою людиною та інвалідом, у якого протягом останніх п'яти місяців, з моменту нещасного випадку на виробництві, ускладнений самостійний рух та обмеженість забезпечення себе у побуті. Внаслідок отриманих опіків та отруєння продуктами горіння в шахті у нього відкрилася язва шлунку з внутрішньою кровотечею, що потребувало ушивання шлунку. Після чого його рухи стали обмеженими. Через постійні болі, шуми та запаморочення в голові, болі у спині та черевній порожнині, утруднене дихання він не може тривало ходити, також в нього обмеженість щодо підйому ваги. Він не може в повному обсязі, як господар, поратися по господарству. Суттєво змінився його зовнішній вигляд. 60% площі його тіла - це сполошні післяопікові рубці й шрами, шкіра змінила звичну пігментацію. З цього приводу він почуваєся закомплексовано, йому соромно роздягтися, аби не шокувати своїм виглядом оточуючих. Він постійно відчує тривогу та страх за своє майбутнє, маю подавлений настрій, порушення сну, змушений приймати снодійні препарати та антидепресанти. Він став подразливим навіть з незначних приводів, не товариським, швидко втомлюється, не може позбавитися страху перед темним та замкненим простором, шумом, вогнем. Він переніс кілька складних операцій, також не виключені подальші хірургічні втручання. У досить молодому віці - 29 років він почуваю себе втраченою для суспільства людиною, боїться назавжди стати тягарем для своїх рідних. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 500000 грн., виходячи із тривалості та глибини моральних страждань, чисельних негативних наслідків для нього, що викликані наслідками захворювання, з фактичного значного погіршення стану здоров'я, а також ступеня втрати працездатності. Тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача у відшкодування моральної шкоди визначену ним суму, а також понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., які складається із консультації з питань цивільно-процесуального законодавства - 50 грн., складання позову - 600 грн. та участі у розгляді справи в суді - 350 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ «ШУ «Покровське» до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, звернувшись до суду з проханням врахувати при постановленні рішення вимоги розумності та справедливості, а також загальну практику судів України по справам з аналогічних питань.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 29.06.2010 року по 08.12.2014 року працював у ПАТ «ШУ «Покровське» гірником очисного вибою четвертого та п'ятого розряду, а з 23.04.2014 року в якості учня машиніста гірничих виїмкових машин підземним з повним робочим днем у шахті, звільнившись з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.7-8).

12.08.2014 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем трапився нещасний випадок, а саме: о 10.20 годині він потрапив під спалах метано-повітряної суміші на своєму робочому місці у сьомій південній лаві блоку № 10 шахти, внаслідок чого отримав опік полум'ям вибуху І-ІІ-ІІІ ступеню голови, шиї, тулуба, рук, загальною площею ураження 60%; термоінгаляційне ураження середнього ступеня тяжкості, отруєння СО і продуктами горіння, важку опікову хворобу, період опікового шоку, про що було складено акт спеціального розслідування аварії з груповим нещасним випадком за формою Н-5 від 23.12.2014 року, та акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 23.12.2014 року № 104 (а.с.9-28, 29-36).

З тексту актів вбачається, що причинами настання нещасного випадку з позивачем є незадовільний стан технічного середовища (перевищення гранічно-допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів), незадовільний технічний стан засобів виробництва, порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, порушення трудової та виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов'язків , вимог інструкцій з охорони праці. Прізвище позивача серед осіб, дії яких привели до настання нещасного випадку, відсутнє (а.с.24-25).

Через вибух метану ОСОБА_1 з 12.08.2014 року по 10.09.2014 року знаходився на лікуванні в опіковому центрі ІНВХ ім. В.К.Гусака м.Донецьк, де йому було встановлено діагноз: опік полум'ям вибуху І-П-Ш ст. голови, обличчя, тулуба, рук, стегон на площі 60(10)% поверхні тіла; термоінгаляційне ураження середньої тяжкості; тяжка опікова хвороба; ускладнення: перфорація виразки шлунку. Позивачу проведено оперативне втручання: дермабразія, ксенопластика, нефректомія з аутодермо-трансплантаціями (пересадженням шкіри). Післяопераційна течія ускладнилася гострою виразкою шлунку, у зв'язку з чим було проведено ушивання виразкового дефекту, дренування черевної порожнини. нефректомія з аутодермо-трансплантаціями (пересадженням шкіри) (а.с.38).

З 11.09.2014 року по 14.10.2014 року позивач отримував амбулаторне лікування у хірурга Димитровської центральної міської лікарні; у зв'язку з погіршенням стану здоров'я позивач був госпіталізований у неврологічне відділення даної лікарні, де знаходився з 15.10.2014 року по 27.10.2014 року (а.с.39).

З 30.10.2014 року по 18.11.2014 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у невралгічному відділенні Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань через гостре отруєння продуктами горіння тяжкого ступеню тяжкості (а.с.41-43).

За медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу - Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань від 14.11.2014 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: гостре отруєння продуктами горіння середнього ступеню тяжкості. Стан після перенесеного гострого отруєння продуктами горіння середнього ступеню тяжкості (12.08.2014) внаслідок спалаху метано-повітряної суміші, токсико-гипоксична енцефалопатія з двобічною рефлекторною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестібулопатією, астено-невротичним синдромом; термоінгаляційне ураження середньої тяжкості з виходом у гострий бронхіт, легенева недостатність першого ступеню. Опік полум'ям спалаху І-П-Ш ст. голови, обличчя, тулуба, рук, стегон на площі 60% тіла у вигляді післяопікових гіпертрофічних, нормо трофічних та атрофічних рубців обличчя, вушних раковин, шиї, тулуьа, рук ніг, контрактури шиї першого ступеня, приводяща контрактура правого плеча першого ступеню, згинальна контрактура правого передпліччя, мікротома, рубцева деформація вушних раковин, тулубу; тяжка опікова хвороба ускладнена перфорацією виразки шлунку. Вперше встановлено, що захворювання пов'язане з нещасним випадком на виробництві, є професійним. Позивачу протипоказана робота у підземних умовах, важка фізична праця, роботи з токсичними газами та речовинами, на висоті, з механізмами, що рухаються (а.с.40).

З 19.11.2014 року по 03.12.2014 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні відділення Донецької обласної клінічно-психоневрологічної лікарні «Медико-психологічний центр», де йому було встановлено остаточний діагноз: органічний емоційно-лабільний розлад внаслідок перенесеного гострого отруєння продуктами горіння середнього ступеню тяжкості на виробництві 12.08.2014 року через вибух метано-повітряної суміші; токсико-гипоксична енцефалопатія з двобічною рефлекторною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, вестібулопатією; посттравматичний стресовий розлад внаслідок переживання катастрофічної події з погрозою для життя на виробництві 12.08.2014 року, послаблена психофізіологічна пристосованість (а.с.44).

Згідно за довідкою до акту огляду обласної психіатричної МСЕК від 11.12.2014 року позивачу у зв'язку з виробничою травмою вперше встановлено 80% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності строком до 01.01.2016 року, з потребою медикаментозного, санаторно-курортного та реабілітаційного лікування. Згідно висновку МСЕК ОСОБА_1 рекомендовано лікування та нагляд у психіатра, хірурга, невролога, терапевта, комбустіолога (а.с.38).

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда другої групи ОСОБА_1 через трудове каліцтво обмежений, окрім трудової діяльності, до спілкування, контролю за своєю поведінкою, навчання, позивачу показані постійний диспансерний облік, медикаментозне лікування, відновна терапія та реконструктивна хірургія, санаторно-курортне лікування та психіатрична допомога (а.с.45-46).

Позивач ОСОБА_1 є батьком двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, 2005 року народження, та сина ОСОБА_4, 2010 року народження, про що свіжчать свідоцтва про їх народження (а.с.47, 48).

Відповідно до ст.46 Конституції України право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно до ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року.

Згідно за ст.14 Закону № 1105-ХIV нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Відповідно за ст.ст.13, 21, 28 Закону № 1105-ХIV при настанні страхового випадку, а саме ушкодження здоров'яна виробництві, потерпілий - застрахована особа - має право на різні види відшкодування шкоди за наявності факту спричинення цієї шкоди потерпілому.

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 11.12.2014 року, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст.5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105-ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.2371 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизму і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов'язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов'язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання нещасного випадку.

Наявність небезпечних і шкідливих умов праці у відповідача встановлена актом розслідування нещасного випадку на виробництві, якій стався з ОСОБА_1

Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним трудового каліцтва, а висновок МСЭК від 11.12.2014 року підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров'ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 неодноразово звертався за медичною допомогою до медичних установ через каліцтво, яке визнано професійним. У виписках із амбулаторної карти та історіях його хвороб зафіксовано: важка опікова хвороба, гостре отруєння продуктами горіння середнього ступеню тяжкості з ускладненням у вигляді перфорації виразки шлунка; через перенесену подію у позивача спостерігається стресовий розлад, послаблена психофізіологічна пристосованість; скарги на безсоння, запаморочення, головний біль, швидку втому, задишку, періодичні болі в епігастральній ділянці, роздратованість, страх, напруженість, апатію, тривогу.

Наведене свідчать про те, що позивач тривалий час зазнавав і по теперішній час зазнає фізичну біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні суми відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров'я, розмір і строковий характер втрати працездатності, а саме те, що позивач у 29 років втратив 80% своєї працездатності на підприємстві відповідача, те, що отримане ним ушкодження здоров'я заважає йому вести повноцінний спосіб життя, він не може виконувати не тільки тяжку фізичну працю, якою до травми заробляв собі та сім'ї, у якій двоє малолітніх дітей, на достатній рівень життя, а й будь-яку іншу роботу, він визнаний інвалідом другої групи, за станом здоров'я він вимушений був звільнитися з роботи, за наслідками травми йому рекомендовано продовжувати лікування у декількох лікарів. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 100000 грн., є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим визначити позивачу розмір відшкодування моральної шкоди у 36000 грн., які підлягає стягненню з відповідача.

Позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом ОСОБА_2 від 17.01.2015 року, за п.2.1 якого адвокат представляє інтереси клієнта як позивача по цивільній справі, надає допомогу з питань підготовки документів, консультації з правових питань (а.с.49).

Відповідно до довідки, виданої 19.01.2015 року адвокатом ОСОБА_2, останній прийняв від ОСОБА_1 на підставі договору 1000 грн. (а.с.52).

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

З огляду на приведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь понесених ним витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 350 грн. за участь адвоката у розгляді справи в суді.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі ст.46 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві, 36000 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 350 грн., а всього 36350 (тридцять шість тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.02.2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько