Справа № 464/4422/15-ц
пр.№ 2/464/1335/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

03.08.2015 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борейка С.В.

за участю секретаря судового засідання Гевко О.-В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Петришин О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Сихівського району м.Львова, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

позивачі звернулись до суду із позовною заявою у якій просять: визнати ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 у м.Львові та зняти з реєстрації; зняти з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 у м.Львові ОСОБА_7 у зв'язку із смертю. В обґрунтування позову покликаються на те, що є співвласниками вищевказаної квартири, у якій поряд з ними зареєстровані відповідач, як піднаймач та її неповнолітні діти. Останні протягом шести років не проживають у квартирі, однак їх реєстрація позбавляє позивачів можливості повноцінно здійснювати права власника, покладає на позивачів додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги. Разом із тим, просять зняти з реєстрації не лише зазначених осіб, але й колишнього чоловіка позивача ОСОБА_7, який був чоловіком відповідача та батьком їх спільних дітей, у зв'язку із смертю. Позовні вимоги просять задовольнити повністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю та просить такий задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

У судовому засіданні представник третьої особи Сихівської РА ЛМР, як орган опіки і піклування не заперечив проти задоволення позову та розгляду справи у заочному порядку.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилась, хоча належним чином викликалась у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила.

У судове засідання відповідач повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена, суду не відомі причини неявки, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа - відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Сихівського району м.Львова в судове засідання не з'явилась хоча належним чином викликалась у судове засідання.

Відтак суд, зі згоди позивача, що внесена до журналу судового засідання,постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 у м.Львові є позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (дочка).

Так у спірній квартирі зареєстровані також ОСОБА_7 (колишній чоловік позивача ОСОБА_1, який помер) відповідач (піднаймач, дружина колишнього чоловіка позивача) та двоє її неповнолітніх дітей (дочки колишнього чоловіка), що підтверджено довідкою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 18.05.2015 №50.

При цьому встановлено, що відповідач та двоє її дочок, хоча і зареєстровані у спірній квартирі, однак не проживають у такій більше шести років, що підтверджено актами ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 23.12.2014 та від 27.03.2015.

Відповідно до вимог статей 317, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно з ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину

будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Врахувавши наведені обставини, суд приходить висновку, що оскільки між позивачами та відповідачем не укладався договір оренди жилого приміщення, такі не є членами сім'ї позивачів, або іншими особами, які проживають разом з співласниками житла, добровільно залишили спірну квартиру та не проживають у такій понад встановлені строки, відповідач оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, а відтак не мають належного права користуватися квартирою позивачів, а тому відсутні правові підстави для подальшої реєстрації таких у спірному житловому приміщенні, а відтак суд приходить переконання, що останніх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а позовну вимогу у цій частині задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідача та її неповнолітніх дочок, суд приходить до наступного.

Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Судом встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання відповідача та її неповнолітніх дітей є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній позовній вимозі за безпідставністю.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації колишнього чоловіка позивача, суд приходить наступного.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований у спірній квартирі, як колишній чоловік позивача ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено копією свідоцтва про смерть Ісламська Республіка Афганістан, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом ЛМНО Пасткрнак М.М. та зареєстровано у реєстрі за №25. Попри те, надалі залишається зареєстрований.

Враховуючи встановлене, суд приходить висновку, що позивачі у відповідності до ст.60 ЦПК України не довели обставин на які покликають, як на підставу своїх позовних вимог, адже реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти такого з реєстрації можливо у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі, зокрема свідоцтва про смерть, а відтак, суд приходить висновку, що у такій вимозі необхідно відмовити за передчасністю та недоведеністю.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанції від 28.05.2015 №052810001, наявною у матеріалах справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі ст.ст.317, 391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст.ст.10, 15, 60, 88, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його отримання. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий С.В.Борейко