УХВАЛА

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 грудня 2004 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», яке було перейменоване в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та акціонерним товариством закритого типу «Луч АО», яке було перейменоване в приватне акціонерне товариство «Луч АО» (далі - ПрАТ «Луч АО») було укладено генеральну кредитну угоду, у рамках якої 13 серпня 2009 року між ними укладено кредитний договір з лімітом 6 522 000 грн на строк до 30 липня 2010 року. У подальшому, 14 вересня 2012 року до кредитного договору підписано додаткову угоду, якою продовжено кінцевий термін погашення кредиту до 28 лютого 2013 року, а також встановлено ліміт кредиту у розмірі 2 200 000 грн.

На забезпечення виконання цих зобов'язань 22 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, яким є квартира АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві власності.

Оскільки позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, з урахуваннями уточнених позовних вимог, утворилася заборгованість у розмірі 3 580 197 грн 24 коп.

З урахуванням наведеного ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просив звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення зазначеної вище кредитної заборгованості.

У ході розгляду справи, у лютому 2015 року представник ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що в суді розглядається справа за позовом ОСОБА_4 про визнання спірного іпотечного договору недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року, зупинено провадження у вказаній справі до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, ПрАТ «Луч АО», про визнання іпотечного договору недійсним.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що цю справу неможливо розглянути до вирішення іншої справи про недійсність іпотечного договору, в якій можуть бути встановлені обставини, що вплинуть чи можуть вплинути на правильне вирішення цієї справи.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що, визнаючи наявність передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен враховувати неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість їх розгляду.

Судом встановлено, що предметом цього позову є звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладений між сторонами 22 листопада 2007 року.

Судами також встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва на розгляді знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання зазначеного вище іпотечного договору недійсним.

Пославшись на наведені вище норми процесуального права, суди зупинили провадження у цій справі.

Разом з тим суди не врахували таке.

Встановлено, що ці дві справи розглядаються в одному суді.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що судові процедури при розгляді справ повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк.

Крім того, у цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Так, згідно ч. 1 ст. 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Оскільки позовні вимоги у цій справі є однорідними з позовними вимогами в іншій справі, правові висновки та обставини кожного із них для правильного їх вирішення залежать одна від одної, та, виходячи з вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд повинен був обговорити питання про об'єднання позовів.

Необхідність та порядок вчинення таких дій роз'яснено судам у п. 15 наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України. Від вирішення цих дій залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог. Зазначені дії можуть бути виконані на будь-якій стадії процесу.

Колегія суддів вважає, що суди наведене вище не врахували та порушили порядок, встановлений для вирішення питання про зупинення провадження у справі, що в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик