АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2675/15 Головуючий у 1 інстанції Тітов М.Ю.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого Панченка М.М.

Суддів Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

При секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою заступника прокурора м.Києва на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 грудня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м.Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року заступник прокурора м.Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 і просив винести рішення, яким:

1. визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1105/3174 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1»;

2. визнання недійсним виданий ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №039486 зареєстрованого 06.05.2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №04-7-02522;

3. відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га у АДРЕСА_1 кадастровий номер :85:977:0010, вартістю 387.073,79 грн.

Позивач послався на те, що спірна земельна ділянка перебуває на території земель рекреаційного призначення, а тому указані дії Київської міської ради не відповідають вимогам ч.2 ст.52 ЗК України, згідно якої забороняється діяльність що перешкоджає або може перешкодити використанню цих земель за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18.12.2014 у позові відмовлено /а.с.192-197/.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва, пославшись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18.12.2014 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов /а.с.202-206/.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 №1105/3174 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1» передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 за рахунок міських земель.

Також, на ім»я ОСОБА_1 видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №793923 зареєстрований 6.05.2010 (дублікат виданий 6.10.2011 серія ЯЖ №039486) Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) /а.с.10/.

Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16.05.2013 за реєстровим №101 посвідчений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, розміром 0,10 га, кадастровий номер :85:977:0010, вартістю 387.073,79 грн., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради №09-2167-В, яким погоджено проект відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без права забудови до погодження та затвердження містобудівної документації у встановленому законодавством порядку, вбачається, що зазначена територія земельної ділянки відповідно до Генерального плану м.Києва (затвердженого рішенням Київради від 28.03.2002 №370/1804) за функціональним призначенням належить до території житлової та громадської забудови.

Між тим, такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про визнання незаконним рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1105/3174 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1», колегія суддів керується наступним.

Статтею 51 Земельного кодексу України встановлено, що до земель рекреаційного призначення належать, зокрема, земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів.

Частиною 2 статті 52 Земельного кодексу України передбачено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що категорія спірної земельної ділянки була змінена з категорії земель рекреаційного призначення на категорію землі житлової та громадської забудови.

При цьому, скаржник правомірно спростовує посилання суду першої інстанції на Генеральний план м.Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року (зміни затверджені рішенням КМР від 17.09.2009 №58/2127), згідно якого земельна ділянка по АДРЕСА_1 за функціональним призначенням віднесена до території житлової та громадської забудови. Так, генеральний план міста відповідно до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є містобудівною документацією, що визначає принципові питання вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту і, при цьому, не доводить віднесення у встановленому законодавством порядку землі до тієї чи іншої категорії.

Між тим, віднесення земель до тієї чи іншої категорії, в силу ст.20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Так, скаржником правомірно зазначено, що згідно земельно-кадастрової інформації щодо спірної земельної ділянки (за формою 6-зем, затвердженої наказом Держкомстату України за №377 від 15.11.1998), спірна земельна ділянка до передачі її у власність ОСОБА_1, відносилась до земель рекреаційного призначення (графа 57), і після передачі цієї земельної ділянки ОСОБА_1 категорія цієї земельної ділянки змінилась на категорію землі житлової та громадської забудови (графа 35) без відповідного рішення Київської міської ради щодо зміни категорії земельної ділянки /а.с.19/.

Указані дії Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради, що виразились у незаконному наданні ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва із земель рекреаційного призначення, свідчать про порушення чинного земельного законодавства і, відповідно про наявність правових підстав для задоволення позову.

Тому, у зв'язку з тим, що на підставі незаконного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 р. № 1105/3474 ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га. по АДРЕСА_1 він підлягає визнанню недійсним

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Тим самим порушене право підлягає захисту у спосіб, визначений п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, - відновлення становища, яке існувало до порушення. Застосування саме такого способу захисту забезпечить досягнення мети захисту порушених прав та інтересів - збереження у власності територіальної громади міста Києва земельної ділянки.

У зв»язку з цим, для захисту порушеного права необхідно відновити становище, яке існує до порушення, шляхом визнання права власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради на підставі ст. 392 ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, як постановлене з недотриманням вимог матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦЦПК України, в прядку розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за правомірне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 121 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м.Києва задовольнити.

Скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовну заяву заступника прокурора м.Києва задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 р. № 1105/3174 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1».

Визнати недійсним державний акт виданий ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №039486 зареєстрований 06.05.2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №04-7-02522.

Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га у АДРЕСА_1 кадастровий номер :85:977:0010, вартістю 387.073,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 121 грн.80 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді