У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що 29 серпня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який був розірваний за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 січня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період спільного проживання з відповідачем ними було придбано майно, а саме:

- 15 травня 2001 року було придбано по договору купівлі-продажу житловий будинок житловою площею 24,6 кв.м з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, ринкова вартість якого згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи становить 210 210, 50 грн. На 1/2 частку співвласнику належить будівель та споруд, які підлягають розподілу вартістю

105 105,25 грн;

- 21 березня 2009 року придбали автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y

д.н.з. НОМЕР_1, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 Ринкова вартість автомобіля відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи

№ 09/423/13 від 11 вересня 2013 року становить 43 326,00 грн;

- 8 вересня 2009 року придбали у спільну власність вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554М-ПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2. Ринкова вартість автомобіля відповідно до висновку експерта № 0909/424/13 від 11 вересня

2013 року становить 45 226,96 грн;

- 12 жовтня 2004 року придбали спільно вантажний автомобіль

ЗИЛ 130 СПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3. Ринкова вартість автомобіля згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 09/425/13 від

11 вересня 2013 року становить 22 521,58 грн;

- 28 грудня 2004 року придбали вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 4502 СПГ, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5. Ринкова вартість автомобіля відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/433 /13 від 26 вересня

2013 року становить 28 615,93 грн;

- 19 липня 2008 року придбали вантажний автомобіль КрАЗ 256БІ, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 09/432/13 від 26 вересня 2013 року ринкова вартість автомобіля становить 42 120,00 грн.

Всі автомобілі були зареєстровані на ім'я відповідача ОСОБА_3

У січні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. 2 березня 2013 року відповідач зняв з обліку всі автомобілі та зареєстрував їх на ім'я свого батька ОСОБА_5

Крім того, під час сумісного проживання за спільні кошти придбано речі загального вжитку та побутові речі, вартість яких було встановлено висновком товарознавчої експертизи № П-331/2 від 13 вересня 2013 року, а саме:

- набір корпусної меблі для кухні вартістю 1500 грн;

- монітор рідко кришталевий вартістю 400 грн;

- системний блок вартістю 600 грн;

- телевізор « Самсунг», вартістю 350 грн;

- пральна машина вартістю 1458 грн;

- шафа-купе, вартістю 4800 грн;

- холодильник «Вірпул» вартістю 2400 грн, придбали в 2009 році;

- стіл комп'ютерний однотумбовий вартістю 480 грн;

- крісло офісне вартістю 200 грн;

- письмовий стіл вартістю 600 грн.

- мікрохвильова піч вартістю 576,55 грн;

- праска вартістю 70 грн;

- супутникові антени - 2 шт. вартістю 350 грн;

- світильники стельові - 3 шт., загальною вартістю 460 грн.

Загальна ринкова вартість майна з урахуванням зносу складає 14 244,55 грн.

Оскільки між сторонами склались недоброзичливі відносини, вони не можуть дійти згоди та в добровільному порядку розподілити майно, яке є спільною сумісною власністю.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Розділено спільне майно подружжя та виділено ОСОБА_3 автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1, вантажний автомобіль

ЗИЛ-ММЗ 554М-ПЕ-СПГ, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вантажний автомобіль ЗИЛ 130 СПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 4502 СПЕ, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5, вантажний автомобіль КрАЗ 256БІ, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості автомобілів у розмірі 90 905,24 грн.

Виділено ОСОБА_3 набір корпусної меблі для кухні вартістю

1500 грн, монітор рідко кришталевий вартістю 400 грн, системний блок вартістю 600 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 350 грн, пральну машину вартістю

1458 грн, шафу-купе вартістю 4 800 грн, холодильник «Вірпул» вартістю

2 400 грн, стіл комп'ютерний однотумбовий вартістю 480 грн, крісло офісне вартістю 200 грн, письмовий стіл вартістю 600 грн, мікрохвильову піч вартістю 576,55 грн, праску вартістю 70 грн, супутникові антени - 2 шт. вартістю 350 грн, світильники стельові - 3 шт. загальною вартістю 460 грн. Загальної ринкової вартості 14 244,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості речей побутового вжитку у розмірі 7 122,27 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від

7 жовтня 2014 року в частині виділення в натурі ОСОБА_3 автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1 ринковою вартістю 4 3326,00 грн, вантажного автомобіля ЗИЛ-ММЗ 554М-ПЕ-СПГ, 1992 року випуску,

д.н.з. НОМЕР_2 ринковою вартістю 45 226,96 грн, вантажного автомобіля

ЗИЛ 130 СПЕ, 1992 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 ринковою вартістю

22 521,58 грн, вантажного автомобіля ЗИЛ-ММЗ 4502 СПЕ, 1990 року випуску,

д.н.з. НОМЕР_5 ринковою вартістю 28 615,93 грн - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2014 року залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту апеляційного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 18-2 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із доповненнями згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 19 березня 2010 року, згідно якого окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Так, апеляційний суд Полтавської області, ухвалюючи рішення, вірно посилався на те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не належить до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, оскільки одержана ОСОБА_3 в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, що визначений ст. 118 ЗК України, а не в результаті спільної праці та за спільні кошти подружжя, та є особистою приватною власністю відповідача.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт неможливості поділу в натурі житлового будинку, який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1, на два самостійних окремих об'єкта нерухомого майна (житлові квартири) через малі площі приміщень та в цілому житлового будинку, що вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи

№ П-331/1 від 13 вересня 2013 року та не заперечується сторонами по справі, а отже, підстав набуття позивачкою права власності на спірну земельну ділянку по справі не доведено.

Відповідно до п.п. 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Таким чином, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Суди дійшли правильного висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості спірних автомобілів, оскільки здійснити поділ даного майна між сторонами в натурі неможливо, так як на час розгляду справи відповідач розпорядився спірним майном на власний розсуд і право власності на спірні автомобілі зареєстровано за третьою особою.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна