Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті ОСОБА_1,

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового приміщення між співвласниками,

Установив:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, про поділ житлової квартири, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками і виділити позивачу в натурі ? частку, котра знаходиться у його власності. У випадку неможливості виділення частки в натурі прохав стягнути вартість його частки з відповідача.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлової двокімнатної квартири, загальною площею 54.6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Житлова квартира належала ОСОБА_4 на праві власності. 14 серпня 2012 року ОСОБА_4 помер, а належна йому квартира на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1, зареєстрованого в реєстрі за №3-557, перейшла у власність позивача та відповідача по справі. Частки у квартирі були розподілені наступним чином: частка ОСОБА_2 Є була встановлена у розмірі ? частини квартири, а частка ОСОБА_3 ? частини квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2013 року серія ЕЕА №636504.

Оскільки, як зазначає позивач, між ним та ОСОБА_3 виник спір про порядок користування і володіння квартирою, він не може розпоряджуватись своєю часткою квартири за власним розсудом та просив задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення вартості ? частини квартири, що складає 225600 гривень з ОСОБА_3

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 не має наміру відшкодовувати вказані кошти за частину квартири та не має наміру купувати частину квартири.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, вивчивши висновок експертизи №769 (а.с. 67-71) суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на час звернення до суду позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 були співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 54.6 кв.м.

Житлова квартира належала ОСОБА_4 на праві власності. 14 серпня 2012 року ОСОБА_4 помер, а належна йому квартира на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1, зареєстрованого в реєстрі за №3-557, перейшла у власність позивача та відповідача по справі. Частки у квартирі були розподілені наступним чином: частка ОСОБА_2 Є була встановлена у розмірі ? частини квартири, а частка ОСОБА_3 ? частини квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2013 року серія ЕЕА №636504. (а.с. 11-13).

Висновком про оцінку вартості квартири АДРЕСА_3 встановлено, що ринкова вартість 1/4 частки вищевказаної квартири складає 225600 гривень

Згідно із висновком будівельно-технічної експертизи №769 від 30.04.2015 р. виділити у натурі 1/4 частку вищевказаної квартири з метою облаштування окремої квартири не представляється можливим.

Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду за захистом своїх прав, свої вимоги обґрунтовує ст.364 ЦК України.

Згідно із ст.ст.10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В силу положень ст.ст. 21, 24, Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Пунктами 3,4 частини 1 статті 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішення суду на підставі позову інших співвласників, якщо: спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї».

З положень ч.2 ст. 364 ЦК не випливає обовязок співвласника сплатити грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки іншого співвласника, який бажає виділу.

Одночасно відповідно до ч.4 та ч.5 ст.319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

Матеріали справи підтверджують, що в спірна квартира належить сторонам по справі, однак позивачем не надані докази того, що відповідач створює йому перешкоди в користуванні цією квартирою. Позивачем не надані докази того, що він робив спроби користуватися належною йому часткою спірної квартири та має в ній потребу. Відповідач не бажає сплатити позивачу грошову компенсацію за його частку в квартирі.

При цьому, суд також звертає увагу, що відповідач не давав згоду викупити у позивача його частку у праві власності, а примушувати його до цього є також порушенням його прав, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку при відсутності тих юридично важливих обставин, які передбачені диспозицією зазначеної правової норми, зокрема, при відсутності перешкоджання з її боку проживанню іншому співвласнику позивачу в спірній квартирі.

Враховуючи викладене в сукупності, можна зробити єдиний висновок, що присудження позивачу, який бажає виділу, грошової компенсації 1/4 частики спірної квартири за рішенням суду з відповідача, та визнання за відповідачем всупереч його волі права власності на зазначену частку позивача є використання одним співвласником свого права власності на шкоду іншим співвласникам, що є неприпустимим.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169 , 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_4 між співвласниками, а у разі неможливості виділу частки в натурі, стягнення вартості 1/4 частки в розмірі - 225 600,00 грн., згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи №769 від 30 квітня 2015 року, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя