Справа № 359/1369/15-ц
Провадження № 2/359/898/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Величка В.П.,

при секретарі судового засідання Тоцькій К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третя особа: ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недобудованої квартири приватною власністю подружжя

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з первісним позовом про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди в процесі будівництва квартири. На початку квітня 2015 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову та просив визнати недобудовану квартиру приватною власністю подружжя. Мотивував предявлений позов наступним чином. 19 серпня 2013 року між Позивачем та Відповідачем, який діяв за довіреністю, був укладений та нотаріально посвідчений Попередній Договір по подальше набуття у власність квартири №1 в недобудованому багатоквартирному будинку №121-а по вул. Мічуріна, в селі Гора, Бориспільського району, Київської області.

Згідно з умовами Попереднього Договору, Позивач вніс необхідну суму, в розмірі коштів 67 500,00 грн., що відповідало 35% загальної вартості помешкання, так як повна вартість квартири складала 192 780,00 грн., а залишок вартості в розмірі 125 280,00 грн. мав бути згідно п.4.4 Договору сплачений рівними частинами до 19 жовтня 2015 року.

Також, згідно з умовами Попереднього Договору Відповідач ОСОБА_5 повинен був виконати будівельні роботи в помешканні та облаштувати її до стану можливості подальшої цільової експлуатації, а після виконання вказаних робіт, укласти договір купівлі-продажу даної квартири с Позивачем. Однак, як вказує позивач, станом на момент розгляду справи в суді, відповідач ОСОБА_5 своїх зобовязань, щодо оформлення права власності Позивача на квартиру не виконав. Загалом, Позивач вказує, що на виконання договірних зобовязань по придбанню квартири, він сплатив Відповідачу грошові кошти в сумі 131,500 гривень.

Тому ОСОБА_1 звернувся в суд та просив визнати недобудовану квартиру приватною власністю подружжя.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали предявлений позов та просять його задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечила проти предявленого позову. Вказувала, що Відповідач не відмовляється від повернення отриманих коштів. Однак остаточну суму потрібно зясувати на спільній зустрічі. Щодо визнання права власності на квартиру вважала, що це не можливо, оскільки не передбачено законодавством.

Третя особа підтримала позовні вимоги, вказувала, що нова квартира була мрією всієї родини, однак, через шахрайські дії Відповідача, сімя залишилась ні з чим.

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Між Позивачем та Відповідачем 19 серпня 2013 року було укладено Попередній договір згідно якого ОСОБА_6, що діяв в інтересах та від імені ОСОБА_7, було отримано в якості гарантійних забезпечувальних коштів суму у розмірі 67 500 гривень.

Відповідно до п. 6.2. даного договору «нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься 19 лютого 2014 року, тобто, основний договір купівлі-продажу сторони повинні були підписати 19 лютого 2014 року, але цього зроблено не було.

З пояснень сторін вбачається, що відразу після припинення строку дії попереднього договору Відповідач неодноразово і в усній, і в письмовій формі пропонував Позивачу повернути внесені кошти, в розмірі 124 500 гривень.

Відповідно до положень ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Оскільки сторонами протягом встановленого строку з моменту укладення Попереднього договору не укладений основний договір, зобовязання за даним Попереднім договором припинено.

Відповідно до ст.598 ч 1 ЦК України «Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом».

Тому, у відповідності до ст. 635 ЦК України, зобовязання, встановлене попереднім договором від 19 серпня 2013 року припинено.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних із нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена у рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яким визнано предмет та істотні умови.

Тому, оскільки Позивач передав Відповідачеві вказані кошти з метою укласти у подальшому договір купівлі-продажу, який укладений так і не був, визначення даних переданих коштів як завдатку є таким, що не відповідає закону, оскільки правова природа отриманих відповідачем коштів є авансом. Оскільки договір купівлі-продажу, в якості платежів по якому передавався аванс, укладеним не був, то передані відповідачам кошти збережені ними без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу.

ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_7, пропонував повернути Позивачу внесені кошти або розглянути інший варіант квартири з зарахуванням внесених коштів та, у разі необхідності доплати. Однак з таким варіантом подій Позивач не погодився. При цьому не надав рахунку на який можна перерахувати кошти. Вказані обставини Позивач в судому засіданні визнав, вказавши, що гроші за останні роки дуже знецінились, тому йому потрібна лише квартира.

Окрім цього, до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва не виникає. Вказана норма міститься у статті 331 ЦК України.

У звязку з цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

Тому підстави для визнання права приватної власності подружжя на недобудовану квартиру відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.07.2015р.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_8