Справа № 761/8833/14-ц
Провадження №2/761/154/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Туровській О.М., Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину, визначеного за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 24 березня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про зменшення розміру аліментів на дитину, визначеного за рішенням суду.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього із Відповідачем народилася донька ОСОБА_3 (далі - Дитина) і, що шлюб між ним та Відповідачем було укладено 09 грудня 2006 року. Вказує, що 19 січня 2009 року шлюб між ними розірвано і, що згідно судового рішення від 17 березня 2009 року, із нього на користь Відповідача стягуються аліменти на Дитину у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 17 лютого 2009 року. Зауважує, що згідно іншого судового рішення від 12 серпня 2013 року, із нього на користь його батька ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходу), починаючи із 02 липня 2013 року. Вказує, що він працює в ТОВ "Група "Скіф", де обіймає посаду охоронця та отримує оклад, згідно штатного розпису, у розмірі 2 500 грн. Оскільки він сплачує аліменти і на Дитину і на батька, його матеріальний стан змінився, у зв'язку з чим він невзмозі сплачувати аліменти на Дитину у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу). Просить суд ухвалити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів на Дитину, визначивши їх у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) до досягнення Дитиною повноліття.

У судовому засіданні Позивач позов підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що вона ніде не працює, у зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі і, що вона позбавлена можливості працевлаштуватися через відсутність особи, яка б могла здійснювати догляд за Дитиною. Зауважила також, що залежно від віку Дитини, потреби на її утримання постійно зростають. Крім того, також зауважила, що у разі задоволення позову, матеріальне становище Дитини погіршиться у порівнянні із матеріальним становищем батька Позивача, на якого останнім також сплачуються аліменти.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони розірвали шлюб 17 березня 2009 року (а.с. 7).

Крім того, із матеріалів справи також вбачається, що згідно виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 17 березня 2009 року, із Позивача на користь Відповідача стягуються аліменти на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, щомісячно, починаючи із 17 лютого 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

За змістом частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2013 року, із Позивача на користь ОСОБА_4, який є батьком Позивача, стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу Позивача, щомісячно, починаючи з 02 липня 2013 року.

Рішення набрало законної сили (а.с. 9-10).

Цим же судом 24 лютого 2014 року, на підставі вищевказаного рішення, видано виконавчий лист (а.с. 11).

За інформацією Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, станом на 01 листопада 2014 року, заборгованість за вказаним виконавчим листом у Позивача відсутня (а.с. 51).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки ТОВ "Охоронне підприємство "Група Скіф" від 23 липня 2013 року за № 56, Позивач працював у ТОВ "Охоронне підприємство "Група Скіф" на посаді охоронця із 08 квітня 2013 року та згідно штатного розпису отримував оклад у розмірі 2 500 грн. (а.с. 12). В ході судового розгляду справи, Позивач надав довідку із Шевченківського районного центру зайнятості в місті Києві від 22 липня 2014 року про те, що, починаючи із 23 квітня 2014 року, він перебуває на обліку, як безробітний (а.с. 47).

Судом встановлено, що Дитина навчається у 4-а класі спеціалізованої школи № 28 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва. Навчання у вказаній школі розпочала з 31 серпня 2012 року (а.с. 35-36).

Крім того, судом також встановлено, що Відповідач ніде не працює. За інформацією Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 листопада 2014 року, жодних видів допомог на Дитину Відповідач не отримує (а.с. 57-58).

За змістом частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального стану.

За змістом статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Крім того, за змістом частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу.

Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оцінюючи зібрані докази в ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що матеріальне становище Позивача погіршилося. Разом з тим, керуючись в першу чергу принципом якнайкращого забезпечення інтересів Дитини, приймаючи до уваги подані Позивачем докази в обґрунтування своїх вимог, оцінюючи їх в сукупності із наданими доказами з боку Відповідача, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки вважає за необхідне визначити розмір аліментів на Дитину у вигляді ? частини від заробітку (доходу) Позивача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення Дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки, на думку суду, розмір аліментів, запропонований Позивачем, значно погіршить матеріальне становище Дитини та не буде таким, що в достатній мірі зможе забезпечувати її інтереси.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Проте, вирішуючи питання за даним позовом щодо часу, з якого необхідно зменшити розмір аліментів, визначеного за рішенням суду, керуючись, в першу чергу та виключно інтересами дітей, суд, знаходить, що зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, необхідно присудити з часу ухвалення рішення за цим позовом.

З огляду на викладене, на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, частини 2 статті 51 Конституції України, статей 180, 192 Сімейного кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства"керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину, визначеного за рішенням суду - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Черчик, Яворівського району, Львівської області, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), непрацюючого, перебуває на обліку, як безробітний, у Шевченківському районному центрі зайнятості в місті Києві, починаючи із 23 квітня 2014 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :