Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») було укладено договір банківського вкладу «Оберіг», за умовами якого ОСОБА_4 передав банку грошові кошти у розмірі 200 тис. грн на строк 12 місяців з 29 грудня 2010 року по 29 грудня 2011 року зі сплатою 17 % річних із збільшенням процентної ставки на 0,5 % річних. 24 жовтня 2011 року між ОСОБА_4 та банком було укладено договір банківського владу «Ювілейний», відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав банку грошові кошти у розмірі 250 тис. грн на строк 20 місяців з 25 жовтня 2011 року по 25 червня 2013 року зі сплатою відсотків за ставкою 20 % річних. 4 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та банком було укладено договір банківського вкладу «Капітал», за умовами якого ОСОБА_4 передав банку кошти у розмірі 16 868 доларів США на строк 370 днів з 4 жовтня 2012 року по 9 жовтня 2013 року зі сплатою 9,5 % річних.

29 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та банком було укладено договір банківського вкладу «Оберіг», за умовами якого ОСОБА_5 передала банку грошові кошти у розмірі 400 тис. грн на строк 12 місяців з 29 грудня 2010 року по 29 грудня 2011 року зі сплатою 17 % річних із збільшенням процентної ставки на 0,5 % річних. 24 жовтня 2011 року між ОСОБА_5 та банком було укладено договір банківського владу «Ювілейний», відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала банку грошові кошти у розмірі 200 тис. грн на строк 20 місяців з 25 жовтня 2011 року по 25 червня 2013 року зі сплатою відсотків за ставкою 20 % річних.

У травні 2014 року вони звернулись до банку з метою переоформлення договір банківських вкладів, проте з'ясувалось, що їх вклади відсутні, за твердженням працівників банку відбулось незаконне привласнення коштів колишніми працівниками банку і на даний час тримає досудове розслідування цього факту в рамках кримінального провадження, в якому їх визнано потерпілими. Вважали, що проведення розслідування у кримінальній справі не є перешкодою для повернення їм коштів, тому відмова банку повернути вклади є безпідставною та неправомірною.

Ураховуючи наведене, позивачі просили, з урахуванням уточнених вимог, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 належні йому кошти за договорами банківського вкладу від 29 грудня 2010 року у розмірі 200 тис. грн, на підставі договору банківського вкладу від 24 жовтня 2011 року у розмірі 250 тис. грн та за договором банківського вкладу від 4 жовтня 2012 року 16 868 доларів США; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 належні їй кошти за договорами банківського вкладу від 29 грудня 2010 року у розмірі 400 тис. грн, на підставі договору банківського вкладу від 24 жовтня 2011 року у розмірі 200 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, позов ОСОБА_4. ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором від 29 грудня 2010 року у розмірі 200 тис. грн, за договором від 24 жовтня 2011 року у розмірі 250 тис. грн та за договором від 4 жовтня 2012 року у розмірі 16 868 доларів США. Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_5 грошові кошти за договором від 29 грудня 2010 року у розмірі 400 тис. грн та за договором від 24 жовтня 2011 року у розмірі 200 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Хрещатик», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суди, правильно застосувавши положення ст. ст. 526, 1058, 1060 ЦК України та умови договорів банківського вкладу, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що банк не виконав своїх зобов'язань, передбачених договорами, та по закінченню строку їх дії не повернув позивачам вклади. При цьому суди вірно оцінили висновок експерта про те, що підписи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заявах на видачу готівки в графах: «вкладник», «отримувач» їм на належать, а виконані іншою особою.

Доводи касаційної скарги про те, що договір від 24 жовтня 2011 року на суму 250 тис. грн з ОСОБА_4 було переукладено на договір від 27 червня 2013 року, а договір від 29 грудня 2010 року на суму 400 тис. грн з ОСОБА_5 було переукладено на договір від 29 грудня 2011 року, є безпідставними, дослідженими судами і такими, що не підтвердились, оскільки зі змісту договорів (а.с. 11-13, 24-26) вбачається не про їх переоформлення, а прийняття банком від вкладника нових грошових сум.

Інших доводів незаконності судових рішень касаційна скарга не містить.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко