Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» (далі - ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія») про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на неправомірність відмови відповідача у виплаті йому страхового відшкодування у зв'язку з викраденням застрахованого автомобіля.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК ТАСТ-Гарантія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 200 000 грн.

У касаційній скарзі ПрАТ СК «Таст-Гарантія», просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні підстави для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки ним виконані усі умови договору страхування щодо повідомлення страховика та надання необхідних документів.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року між ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування № 121, за яким позивач ОСОБА_1 визнаний вигодонабувачем, предметом страхування є майнові інтересі пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «TOYOTA FORTUNER», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 200 000 грн.

Відповідно до п. 11 цього договору страхова сума також становить 200 000 грн.

31 березня 2013 року Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було повідомлення про викрадення вказаного автомобіля.

02 квітня 2013 року ОСОБА_2 на адресу ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» направила повідомлення про викрадення автомобіля, яке відповідач отримав 17 квітня 2013 року.

03 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування, у виплаті якого йому було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Згідно з ч. 4 ст. 16 цього Закону, договір страхування має обов'язково містити причини відмови у страховій виплаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 ст. 26 Закону передбачений перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. У ч. 2 цієї статті зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені і інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розміри грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України, ст. 3 Закону страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Відповідно до п. 3 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Заперечуючи проти позову, ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» зазначало про правомірність відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування, оскільки останнім було повідомлено страховика про настання страхового випадку без дотримання визначеного терміну такого повідомлення, при цьому, ОСОБА_2 було повідомлено про викрадення автомобіля біля магазину будматеріалів по вулиці Щорса кут вулиці Єфімова у місті Одесі, згідно витягу з кримінального провадження автомобіль викрадено з автостоянки біля магазину «Наталка» по вулиці Бреуса, 26 у місті Одесі. Крім того, ОСОБА_1 на вимогу страховика не було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який було викрадено та комплект оригінальних ключів від викраденого автомобіля.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213-214, 303, 304, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, заперечень відповідача належним чином не перевірив, взагалі не встановив обставини викрадення транспортного засобу, не з'ясував чи було визнано страховиком такий випадок страховим, й відповідно не визначився з підставами відмови у виплаті страхового відшкодування та їх правомірністю.

Також судом взагалі не вмотивовано висновок щодо розміру страхового відшкодування, який не може перевищувати розмір реальних збитків.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко