Справа № 755/2819/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» про захист прав споживача шляхом зобов'язання вчинення дій, розірвання договору та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача - ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» про захист прав споживача шляхом зобов'язання вчинити дії та розірвати договір.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2007 року між нею та ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», було укладено Договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 1246, відповідно до умов якого депонент доручає, а зберігач зобов'язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах депонента, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених умовах договору та відповідно до чинного законодавства України, внутрішнього положення про провадження професійної депозитарної діяльності зберігача цінних паперів та інших внутрішніх документів зберігача, та на підставі розпоряджень депонента, а депонент прийняв на себе зобов'язання оплачувати послуги зберігача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими договором та тарифами зберігача.

Зазначеним договором сторони визначили обсягу прав та обов'язків, а також, відповідно до Договору, затвердили тарифи за надані послуги.

Однак, 17.01.2014 р. відповідач листом повідомив позивача про необхідність укласти новий договір про обслуговування рахунку в цінних паперах, зазначивши, що 10 жовтня 2013 року банк затвердив нові розміри тарифів для депонентів за обслуговування рахунків в цінних паперах, повідомив про необхідність внесення змін до договору про відкриття рахунку в цінних паперах в частині зміни тарифів за обслуговування рахунку, починаючи з 25 лютого 2014 року.

При цьому, банк зазначив, що виконання будь-яких розпоряджень щодо рахунку в цінних паперах до підписання вищезазначеного договору неможливо. В цьому ж листі було вказано про право позивача розірвати договір у разі незгоди зі зміною тарифів.

07.08.2014 року позивач направила лист відповідачу, в якому просила зберігача в порядку та на умовах діючого Договору виконати розпорядження про виконання облікової операції з цінними паперами - списання з власного рахунку, відкритого у відповідача, на інший власний рахунок, відкритий у іншого зберігача.

Відповідач своїм листом відмовив позивачці у проведенні операції зі списання цінних паперів з рахунку позивача та повернув позивачу його розпорядження без виконання.

До вказаного листа відповідач надав рахунок-фактуру на суму 4 090,00 грн., згідно якого просив провести оплату заборгованості, яка включає й застосування банком нових тарифів, на які позивач згоди не давав.

За таких обставин, відповідач порушив права позивача, як споживача депозитарних, публічних послуг, не виставив рахунок за старими тарифами, як передумову для виконання розпорядження позивача від 07.08.2014 року та не виконав, власне, й саме розпорядження клієнта про списання цінних паперів від 07.08.2014 р.

У судовому засіданні 19 березня 2015 року представник ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії», не визнавши позовні вимоги ОСОБА_1, звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення заборгованості.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступним.

01.03.2007 року між сторонами було укладено Договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 1246, відповідно до умов якого депонент доручає, а зберігач зобов'язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах депонента, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених умовах договору та відповідно до чинного законодавства України, внутрішнього положення про провадження професійної депозитарної діяльності зберігача цінних паперів та інших внутрішніх документів зберігача, та на підставі розпоряджень депонента, а депонент прийняв на себе зобов'язання оплачувати послуги зберігача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими договором та тарифами зберігача.

У відповідності з тарифами на депозитарні послуги, які є невід»ємною частиною Договору, Банк нарахував позивачеві комісію за надані депозитарні послуги.

З загальної нарахованої суми комісії депонентом було сплачено лише 320,00 грн.

Таким чином, депонент не виконував взяті на себе обов'язки, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 30.11.2007 р. по 30.01.2014 р. у розмірі 3 000,00 грн.

12.10.2013 року набрав чинності Закон України «Про Депозитарну систему», на виконання вимог якого банк затвердив та ввів в дію нову редакцію типового договору про обслуговування рахунку у цінних паперах.

Листом від 17.01.2014 р. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність внесення змін до Договору в частині зміни тарифів за обслуговування рахунку в цінних паперах, починаючи з 25.02.2014 року.

Відповідно до п.2.2.5 Договору, банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір тарифів за депозитарні послуги, а згідно п.2.3.2 договору, депонент зобов'язаний оплачувати послуги банку згідно з тарифами банку, а в разі незгоди зі зміною тарифів депонент має право розірвати договір.

Позивач (депонент) не повідомила про незгоду з новими тарифами, не виконала дій щодо переведення цінних паперів в іншу депозитарну установу з метою припинення дії договору та закриття рахунку в цінних паперах, а враховуючи, що депонент і надалі не сплачувала комісію за надані послуги, - у відповідності до тарифів на депозитарні послуги, які є невідємною частиною Договору, банк нарахував комісію за надані депозитарні послуги за весь період з 30.11.2007 р. по 31.03.2015 р. в розмірі 5 100,00 грн.

Крім того, за невиконання депонентом умов договору, банком були нараховані штрафні санкції у розмірі 2 475 грн.

З вищенаведених підстав представник ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» просила у задоволенні первісного позову відмовити, задовольнити зустрічний позов.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав письмові заперечення на зустрічну позовну заяву відповідача, що містяться у матеріалах справи, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, визнавши заборгованість лише в межах срок позовної давності та розраховану на підставі тарифів, які погоджені з позивачем у загальній сумі 1440, 00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні, підтримавши позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві, просив суд їх задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, встановив наступне.

01.03.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», було укладено Договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 1246, відповідно до умов якого депонент доручає, а зберігач зобов'язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах депонента, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених умовах договору та відповідно до чинного законодавства України, внутрішнього положення про провадження професійної депозитарної діяльності зберігача цінних паперів та інших внутрішніх документів зберігача, та на підставі розпоряджень депонента, а депонент прийняв на себе зобов'язання оплачувати послуги зберігача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими договором та тарифами зберігача.

Відповідно до п.3.2 Договору, - оплата послуг зберігача включає вартість послуг в залежності від виду операцій у відповідності до тарифів, а також витрати зберігача, пов'язані з доставкою кореспонденції депоненту.

Згідно п.3.3 Договору, - оплата вартості послуг зберігача здійснюється щомісячно до 15 числа місяця наступного за тим, в якому подавались зберігачем послуги згідно з рахунком-фактурою зберігача шляхом перерахування коштів з будь-якого поточного рахунку депонента на рахунок зберігача. Рахунок-фактуру на оплату наданих послуг зберігач надає депоненту до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому надавалисть послуги.

З аналізу умов договору від 01 березня 2007 року вбачається, що останній передбачає право банку змінювати тарифи на депозитарне обслуговування за умови письмового попередження депонента не пізніше як за 20 (двадцять) робочих днів до дати зміни тарифів. (п. п. 2.2.5, 3.5 Договору).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач за первісним позовом 17.01.2014 р. листом № 13-Д/12 повідомив позивача, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про депозитарну систему України» необхідно укласти новий договір про обслуговування рахунку в цінних паперах для подальшого управління рахунком в цінних паперах. Водночас, зазначив, що виконання будь-яких розпоряджень щодо рахунку в цінних паперах до підписання вищезазначеного договору неможливо, надав нові тарифи для їх затвердження позивачем.(а.с.10)

Однак, з витягу пошукової бази ДП «Укрпошта» вбачається, що позивач за первісним позовом отримала даний лист лише 07.02.2014 року, що свідчить про порушення депозитарієм строку повідомлення позивача про зміну тарифів.

Наведені обставини дають підстави дійти до висновку, що відповідач порушив договірну умову щодо порядку зміни тарифів, а саме, - строк письмового повідомлення позивача про зміну тарифів, чим позбавив позивача передбаченої Договором можливості розірвати Договір у разі незгоди з новими тарифами (п.п.3.2, 3.3 Договору).

Так, згідно вказаних умов Договору, рахунки-фактури на оплату наданих послуг зберігачем мають виставлятися позивачу щомісячно.

Належних і достовірних доказів направлення позивачеві таких розрахунків суду не надано, пояснення представника відповідача про те, що такі рахунки позивач мала отримувати самостійно, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать умовам укладеного між сторонами Договору.

В матеріалах справи наявне лише одне повідомлення, яке направлялося на адресу позивача, за 2012 рік та одне повідомлення з вкладеним рахунком за 2014 р. (яке було направлено на адресу позивача вже після її звернення до банку з заявою про розірвання договору).

Судом також встановлено, що на рахунку у цінних паперах відповідача обліковуються цінні папери - акції ПрАТ «Бориспільське підприємство «Сортнасіннєовоч» у кількості 8575 шт.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 направила лист № 4820 на адресу відповідача в якому просила відповідача в порядках та на умовах діючого Договору виконати розпорядження про виконання облікової операції з цінними паперами - акціями ПрАТ «Бориспільське підприємство «Сортнасіннєовоч» у кількості 8575 шт. про списання/поставку з рахунку позивача - ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві «Дочірний банк Сбербанку Росії» на відкритий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ "Банк Велес», № рахунку депозитарної установи у депозитарії НОМЕР_2.

Листом ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» № 13-Д/ 212 від 07.08.2014 р. позивачу було відмолено в проведенні операції зі списання цінних паперів та повернуто розпорядження позивача без виконання. (а.с.16) в зв'язку з тим, що позивач не скористалася своїм правом на розірвання Договору, не здійснила оплату депозитарних послуг та не ініціювали списання належних позивачу цінних паперів до іншої депозитарної установи.

Згідно з п.1 глави 2 Розділу V Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006р. № 999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2006р. за № 1238/13112, -обслуговування операцій з цінними паперами на рахунках у цінних паперах здійснюється депозитарними установами: за розпорядженнями депонентів, клієнтів чи керуючих рахунками депонентів, клієнтів.До розпоряджень, які подаються депозитарній установі, додаються оригінали документів або їхкопії, засвідчені в установленому законодавством порядку, які підтверджують наявність підстав для проведення депозитарних операцій, і подані згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 глави 1 цього розділу.

Відповідно до п. 9 глави 2 розділу V Положення про депозитарну діяльність, підставою для відмови депозитарною установою в узятті до виконання розпорядження може бути, зокрема: розпорядження не відповідає вимогам законодавства щодо його складання та внутрішнім документам депозитарної установи; у розпорядженні кількість цінних паперів, яка призначена для поставки/блокування/розблокування, перевищує залишок на рахунку в цінних паперах депонента зберігача або клієнта депозитарію, скоригований на кількість цінних паперів, призначених для поставки/блокування/розблокування відповідно до раніше прийнятих,але ще не виконаних розпоряджень, вказані у розпорядженні цінні папери, які призначені для переказу або списання з рахунку в цінних паперах депонента, клієнта, заблоковані у зв'язку з обтяженням їх зобов'язаннями або іншим обмеженням в обігу.

У відповідності до п.7.2 Договору, цей договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін з попереднім повідомленням другої сторони про такий намір та за умови відсутності на рахунку цінних паперів з наступним закриттям рахунку.

На виконання умов вказаного пункту Договору позивач одразу ж повідомила банк про намір розірвати Договір, що підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 належними і допустимими доказами доведений факт порушення відповідачем умов Договору, факт непогодження нових тарифів позивачем, факт своєчасного повідомлення позивача про намір розірвати договір, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

Позивач за зустрічним позовом - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», заявляючи вимогу про стягнення з відповідача - ОСОБА_1 заборгованості, надав розрахунок, за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.03.2015 р. становить 7 575, 00 грн. і складається з 5 100,00 грн. - заборгованості щодо сплати за облік ЦП за період з листопада 2007 р. по березень 2015 р. та штрафних санкцій у розмірі - 2 475, 00 грн..

Однак, як зазначено вище, належними доказами, наявними в матеріалах справи, спростовується факт виставляння банком позивачці рахунків на оплату послуг, наданих ним, як зберігачем, які, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, є підставою для їх оплати.

Відповідно до п.3.2 Договору, оплата послуг зберігача має включає вартість послуг в залежності від виду операцій у відповідності до тарифів, а також витрати зберігача, пов'язані з доставкою кореспонденції депоненту.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що отриманий ОСОБА_1 рахунок-фактура № 070814 від 07.08.2014 р. на суму 4 090, 00 грн. належної інформації, передбаченої п.3.2 Договору, не містить.

Крім того, 17.09.2014 року банк направив ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості у розмірі 4 050,00 грн., однак, розрахунок здійснений за новими тарифами, які сторонами погоджені не були (вимога про стягнення заборгованості за договором у розмірі 5100 грн обґрунтовується зберігачем на підставі погоджених тарифів за послуги зберігача у розмірі 40 грн. на місяць з 30.11.2007 р. по 30.01.2014 р., а також у розмірі 150 грн. на місяць в продовж дії нових тарифів з 30.01.2014 р. по 31.03.2015 р., а вимога банку про стягнення з депонента 40 грн. на місяць з 30.11.2007 р. по 30.01.2014 р. здійснена на підставі погоджених тарифів відповідно до умов Договору, однак, без урахування сплачених позивачем за первісним позовом грошових коштів на загальну суму 626,66 грн., які були надані представником позивача у судовому засіданні).

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оскільки наданими сторонами доказами підтверджується заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росія» за Договором №1246 від 01.03.2007р. в сумі 1440, 00 грн., вказана заборгованість підлягає стягненню, відповідно, позовні вимоги за зустрічним позовом частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» в дохід держави 243,60 грн. судового збору, а з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанк Росії» підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. - пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог за первісним та зустрічними позовами.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 610, 615, 629, 901 Цивільного кодексу України, Законом Ураїни «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів», ст.ст. 10, 57- 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» про захист прав споживача шляхом зобов'язання вчинення дій та розірвання договору - задовольнити.

Зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Дочірний банк Сбербанку Росії» виконати розпорядженні ОСОБА_1 від 08.07.2014р., саме - розпорядження депозитарній установі Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» на виконання облікової операції з цінними паперами - акціями ПрАТ «Бориспільське підприємство «Сортнасіннєовоч» у кількості 8575 шт. про списання/поставку з рахунку ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві «Дочірний банк Сбербанку Росії» на відкритий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «Банк Велес», № рахунку депозитарної установи у депозитарії НОМЕР_2.

Розірвати Договір від 01.03.2007р. № 1246 про обслуговування рахунку у цінних паперах, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанку Росії».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» в дохід держави 243, 60 грн. судового збору.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанк Росії» заборгованість в розмірі 1440, 00 грн., судовий збір в сумі 243, 60 грн., а всього стягнути 1 683, 60 грн.

У задоволенні решти вимог Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» за зустрічним позовом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а учасниками судового розгляду, які не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: