Справа № 263/7793/15-ц
Провадження № 2/263/2507/2015
30 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С. при секретарі Корзініній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 товариства з додатковою відповідальність «Гарантія» про відшкодування матеріальної шкоди завданої, дорожньо-транспортною пригодою, -
Позивачка у судове засідання не зявилась надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача СК «Гарантія» у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв'язку з цим, з урахуванням думки позивачки, на підставі ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачкою докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.07.2013 року приблизно о 21.30 годині, відповідач ОСОБА_2, керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1, здійснюючий свій рух по проїжджий частині проспекту Будівельників з боку бульвару Шевченка , в напрямку виїзду на вулицю Тополіну у Жовтневому районі м.Маріуполя, наближаючись до перехрестя проспекту Будівельників та вулиці Урицького у місті Маріуполі, яке регульовано світлофором, який на той час працював у мигаючому жовтому режимі, а також регульоване дорожнім знаком, відповідно до п.2.3 Правил дорожнього руху «Стоп», діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди , маючи можливість спостерігати на світлофорному обєкті, розташованого перед перехрестям включений мигаючий жовтий сигнал світлофора, та дорожній знак відповідно до п.2.3 Правил дорожнього руху «Стоп», який забороняє проїзд без зупинки, проігнорував зазначені вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема не зупинив керований ним автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1, перед розміткою пішохідного переходу, чим здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка відповідно до п.4.16 Правил дорожнього руху України, переходила по розмітці пішохідного переходу, розташованого по проспекту Будівельників з боку вулиці Урицького зліва-направо по відношенню до руху автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4.
Вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.10.2014 року, ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 42000, 00 грн., судові витрати, повязані з правовою допомогою у розмірі 2 000, 00 грн., а усього 44 000,00 грн. (а.с. 5-6).

06.11.2012 року між страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» та страхувальником ОСОБА_5 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс № АЕ/0721189) строком дії до 06.11.2013 року включно з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоровю, в сумі 100 000 грн., розмір франшизи за договором складає 1 000 грн., забезпеченим автомобілем є «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 (а.с.43).

Отже, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована відповідно до Полісу № АА/0721189 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 керував та користувався на підставі довіреності (а.с. 44).

Дорожньо-транспортна пригода сталась 16.07.2013 року.

Внаслідок скоєння вказаної дорожньо-транспортної події позивачці було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, у звязку із чим ОСОБА_1А потрапила до Маріупольської міської лікарні №1, де знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 16.07.2013 р. по 23.08.2013 р., а потім продовжила стаціонарне лікування в комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі охорони здоровя «Обласна травматологічна лікарня» м.Донецька з 28.08.2013 р. по 21.10.2013 р., з 28.10.2013 р. по 11.11.2013 р., з 24.01.2014 р. по 17.02.2014 р. та з 10.03.2014 р. по 01.04.2014 р.

Відповідно висновку до МСЕК позивачці рекомендовані лікарями наступні заходи : «Д» - облік у травматолога та невропатолога, догляд за АВФ (перевязки з розчинами антисептиків, хлоргексидину, дезмістину), санаторне-курортне лікування (Славкурорт, Бердянськ,Саки), курс фізіолікування і ЛФК після зняття АВФ в ОБВЛ, костилі, трость, курс ангітрофічної терапії 2 роки.

Згідно з актом огляду медико-соціальної експертної комісії серії ААВ №447465 від 05.12.2013 р. позивачці встановлено 2 групу інвалідності по загальному захворюванню (а.с.14).

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 зазначеного Закону забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової

відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Таким чином, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом, була застрахована страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», яка відповідно до умов договору страхування повинна відшкодувати заподіяну страхувальником третім особам матеріальну шкоду, заподіяну життю і здоровю. З полісу № АА/0721189 обовязкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що ліміт відповідальності страховика складає 100 000,00 грн. за шкоду заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого).

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону N 5090-VI ( 5090-17 ) від 05.07.2012 р.), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

-шкода, повязана з лікуванням потерпілого;

-шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до ст.24.1 вказаного Закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені витрати та необхідність їх здійснення позивачкою підтверджені документально відповідними квитанціями про придбання медикаментів та виписками з історії хвороб закладу охорони здоровя, які додані до позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наданими квитанціями позивачкою було затрачено на медичні препарати 20 209,32 грн., на транспортні послуги 4 631, 37 грн., що узгоджується із виписками з медичної карти ОСОБА_1, а тому ці витрати підлягають стягненню зі страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія».

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Оскільки причинний звязок між лікуванням внаслідок отриманих під час ДТП травм та придбанням заявлених позивачкою продуктів харчування не доведений, то вимоги про стягнення витрат на придбання продуктів харчування в розмірі 805,77 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно зі ст.25 вказаного Закону у звязку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Відповідно до ст.26 вказаного Закону шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці встановлено II групи інвалідності, то за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності, необхідно стягнути зі страховика - страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), який становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Станом на 16.07.2014 мінімальна заробітна плата становила 1147 гривень, а тому стягненню зі страховика підлягає 1147 x 18 = 20 646 гривень.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача ОСОБА_3 товариства з додатковою відповідальність «Гарантія» матеріальної шкоди, повязаної із витратами на лікування, в розмірі 20 209,32 грн.; на транспортні послуги в розмірі 4 631,37 грн.; а також мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), який становить 18 мінімальних заробітних плат в розмірі 20 646,00 грн.

У задоволенні вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди суми у розмірі 50 грн. суд відмовляє, оскільки сума ліміту виплат страховика складає 100000 грн. і не перевищена задоволенням позовних вимог, предявлених до страховика.

З відповідача ОСОБА_3 товариства з додатковою відповідальність «Гарантія» у відповідності зі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути у дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454,87 грн.

Керуючись ст.ст.10,11, 59, 60, 61, 88, 212-215, 217, 224-226 ЦПК України, ст.1195 ЦК України, ст.ст. 22, 23,24.1,25,26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 товариства з додатковою відповідальність «Гарантія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 товариства з додатковою відповідальність «Гарантія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, повязану із витратами на лікування, в розмірі 20 209,32 грн., на транспортні послуги в розмірі 4 631,37 грн., мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), який становить 18 мінімальних заробітних плат в розмірі 20 646,00 грн., а всього стягнути 45 486, 69 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 товариства з додатковою відповідальність «Гарантія» на користь держави судовий збір у розмірі 454,87 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем по справі заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є.С. Ікорська