У Х В А Л А

15 червня 2015 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Мирошниченка Ю.М. при секретарі Афанасьєвій Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського райсуду м. Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4) про визнання правочину нікчемним.

15 червня 2015 р. позивачка звернулась до суду із заявою, в якій з метою забезпечення позову просить заборонити Іллічівському ВДВС Маріупольського міського управління юстиції вчиняти виконавчі дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 в Іллічівському районі м. Маріуполя, на підставі виконавчого листа № 264/7967/14, виданого 14.05.2015 р. Іллічівським райсудом м. Маріуполя до розгляду по суті позовної заяви що перебуває у провадженні суду.

Ознайомившись із даною заявою, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 04.02.2015 р. № 264/7967/14 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про примусове виселення задоволено в повному обсязі а у зустрічному позові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4В.) про визнання договору купівлі продажу удаваним правочином відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відхилено, рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 04.02.2015 р. залишено без змін.

Оскільки дії, які позивачка просить заборонити вчиняються виконавчою службою на підставі рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 04.02.2015 р., яке набрало законної сили, забезпечення позову таким шляхом є недопустимим.

Крім того, ОСОБА_1 не наведено жодних обставин на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання правочину нікчемним в разі недопущення судом забезпечення позову у вигляді заборони Іллічівському ВДВС Маріупольського міського управління юстиції вчиняти виконавчі дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 зі спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 151-153, 197 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.М. Мирошниченко