Справа № 2-1738/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

4 червня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - А.К. Слободнюк

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання припинити дії, вселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, просила суд, з урахуванням зменшених позовних вимог, зобов'язати відповідача припинити чинити дії та/або здійснювати неправомірну бездіяльність щодо не допуску її у квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вселити її у вказану квартиру та зобов'язати відповідача передати їй (або її повноважним представникам) ключі від вхідних дверей у квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нею було оформлено право власності на 2/3 частки квартири та вона є законним власником вказаної частки за адресою: АДРЕСА_1. При цьому право на спадщину на 1/3 вищезазначеної квартири має відповідач. Однак починаючи з моменту оформлення права власності та по сьогодні вона фактично позбавлена прав власника та не може здійснити доступ у квартиру, з огляду на неправомірну поведінку відповідача, який змінив замки у дверях квартири, відмовляється пускати позивача або її представників у квартиру. Так зазначила, що безпосередньо після оформлення права власності - 05.09.2014 позивач разом із представниками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагалися потрапити до приміщення, однак не змогли з огляду на замінені замки у дверях та відсутність реакції осіб, які фактично знаходилися у квартирі, вмикали, вимикали світло. Позивачем також зазначено, що наступного разу її представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагалися потрапити до приміщення 08.10.2014, однак дізнавшись через двері хто прийшов, відповідач двері не відкрив. 09.11.2014 в черговий раз позивач намагалася потрапити до квартири, однак зіштовхнулася з тими ж самими обставинами - дружина відповідача, дізнавшись через замкнуті вхідні двері, що прийшла позивач, замкнула внутрішні другі двері і на дзвінки у двері більше ніхто не реагував, при цьому всередині квартири було чутно людські голоси, а в кімнатах вмикалося та вимикалося світло. Після чого позивач здійснила виклик служби міліції, у зв'язку з чим відповідним нарядом міліції так само було здійснено вихід до квартири та самостійно проведено заходи щодо доступу у квартиру, але так само з негативним результатом. Відмовлено в доступі до помешкання було і дільничному, якого викликав наряд міліції. За результатами розгляду заяви Солом'янським РУ ГУ МВС України у м. Києві було зафіксовано вищевказані обставини, але відмовлено у відкритті кримінального провадження з огляду на відсутність складу кримінального правопорушення. Позивач вважає, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні майном, які мають бути усунуті у судовому порядку, шляхом вселення позивача у спірну квартиру та передачі їй ключів від замків дверей у вищевказаній квартирі.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, від представника позивача на адресу суду надійшла заяву, у якій зменшені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 05.09.2014 державним нотаріусом Дев'ятої КДНК Русіною Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2-436 (а.с.5). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2014 (а.с.6).

Судом встановлено, що 1/3 частини вищевказаної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 заповідана ОСОБА_2 Однак згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на належну частку відповідачу у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Однак відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України станом на 31.12.2014 ОСОБА_2 значиться зареєстрованим у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Райдуга» від 28.11.2011 (а.с.32), а також витягом форми №16 (а.с.33).

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Райдуга» №12 від 11.03.2015 ОСОБА_2 станом на 11.03.2015 фактично проживає у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

Відповідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст.319 ЦК України).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно станом на 18.05.2015 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріали справи містять акти про неможливість доступу в приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 05.09.2014, від 08.10.2014, від 09.11.2014, з яких вбачається про намагання ОСОБА_1 потрапити до приміщення вищевказаної квартири (а.с.9-11).

ОСОБА_1 зверталась до Солом'янського РУ ГУ МВСУ із заявою про те, що в АДРЕСА_1 у неї виник конфлікт із знайомим з приводу недопущення до її власності (квартири). Заяву зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень громадян про вчинені кримінальні правопорушення та інші події №49409 від 09.11.2014. Кримінальне провадження не відкривалось у зв'язку з відсутністю у події ознак кримінального правопорушення. Вказані обставини підтверджуються довідкою Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 11.12.2014 №50/49409 (а.с.12).

З листа Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 31.12.2014 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою, яка була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень громадян про вчинені кримінальні правопорушення та інші події №49409 від 09.11.2014 та розглянута, за вказаними фактами було проведено перевірку (а.с.20). До вказаного листа додано протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 09.11.2014 (а.с.21-22), а також письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.23).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Сторона позивача посилається на те, що відповідач змінив замки на вхідних дверях у квартиру, проте надати ключі від вхідних дверей відмовляється. Зараз у квартирі проживає відповідач. Не зважаючи на те, що позивач є співвласницею квартири, її туди не впускають.

Згідно ст.155 ЖК Української РСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Судом достовірно встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні її власністю, змінивши вхідні замки та не вспускаючи позивача, як власника, до свого помешкання, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Такий захист може бути здійснений шляхом припинення дії, яка порушує право.

Суд діє в даному випадку відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 386 ЦК України, ст.155 ЖК Української РСР, суд-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання припинити дії, вселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко