АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5529/15 Справа № 203/8070/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

28 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,- за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 20.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салвей» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Друк») було укладено договір фінансового лізингу №LC1923-02/08, за умовами якого останнє зобов'язалося прийняти від позивача предмет лізингу, визначений договором, сплативши його вартість. Того ж дня між сторонами було укладено договір поруки №1923/3, за яким ОСОБА_3 зобов'язався відповідати за належне виконання лізингоодержувачем зобов'язань за договором фінансового лізингу. Посилаючись на те, що свої зобов'язання відповідач та третя особа не виконують, в зв'язку з чим мають заборгованість в сумі 1515470 грн. 45 коп., з яких: 630980 грн. 54 коп. - заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146 грн. 97 коп. - заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342 грн. 94 коп. - комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу, позивач просив суд стягнути з відповідача як поручителя заборгованість за кредитним договором в сумі 1515470 грн. 45 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року (з урахуванням ухвали від 21 квітня 2015 року про виправлення описки) позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» заборгованість за договором фінансового лізингу №LC1923-02/08 в сумі 1515470 грн. 45 коп., з яких: 630980 грн. 54 коп. - заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146 грн. 97 коп. - заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342 грн. 94 коп. - комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу, а також 3654гр. на повернення судового збору (а.с.133-134, 136).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 139).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салвей» було укладено договір фінансового лізингу №LC1923-02/08, відповідно до якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов'язується придбати у свою власність та передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно (друкарське обладнання), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 18 місяців. Вартість предмету лізингу на момент підписання договору становить 2961410 грн. (а.с.16-18). 13 січня 2011 року та 31 січня 2012 року сторонами підписані угоди про внесення змін до договору фінансового лізингу №LC1923-02/08 від 27 лютого 2008 року (а.с.29, 32), а 20.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салвей» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Друк») договір фінансового лізингу №LC1923-02/08 викладено у новій редакції. Того ж дня між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №1923/3, за яким відповідач зобов'язався відповідати за належне виконання третьою особою зобов'язань за договором фінансового лізингу № LC1923-02/08.

Свої зобов'язання за договорами відповідач та третя особа не виконують, в зв'язку з чим, мають заборгованість в сумі 1515470 грн. 45 коп., з яких: 630980 грн. 54 коп. - заборгованість по поточних лізингових платежах, 867146 грн. 97 коп. - заборгованість зі сплати вартості предмету лізингу, 17342 грн. 94 коп. - комісія за дострокове припинення договору фінансового лізингу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що лізингоодержувач та відповідач як поручитель неналежно виконують свої обов'язки за договором фінансового лізингу та поруки, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно із ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.2 ст.1, ч.1 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що за договором фінансового лізингу позивач передав третій особі предмет лізингу, що підтверджується копією акту приймання-передачі обладнання, який міститься в матеріалах справи. Цей факт сторонами не оспорювався, як і наявність заборгованості та її розрахунок.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно задовольнив позовні вимоги, а посилання в апеляційній скарзі на те, що поручитель не отримував письмової вимоги банку, - не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п.2.6 договору поруки вимога вважається отриманою позивачем за умови, якщо лізингодавець надіслав її поштою за адресою, зазначеною у договорі, що було позивачем зроблено (а.с.77-78), а зміна відповідачем місця проживання не має правового значення.

Посилання апелянта на наявність договору зворотнього викупу, укладеного 27 лютого 2008 року між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» і ТОВ «Поліграфічні системи» - не являється підставою для скасування рішення суду, і не свідчить про припинення поруки, оскільки термін дії цього договору закінчився, і сторонами він не був пролонгований, про що зазначає сам апелянт в апеляційній скарзі (а.с.139 зворот).

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувався без присутності представника третьої особи, тому не встановлена причина невиконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань, - не спростовує правильності висновків суду, оскільки ні саму заборгованість, ні її розмір відповідач не оскаржує.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, і не спростовують висновків суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: