РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/18152/14-ц

Провадження № 2/643/782/15

04.08.2015 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

при секретарі - Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути на його користь з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 3800 грн. та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що він, ОСОБА_1, є рідним братом ОСОБА_3, який помер 13.07.2014 року. Винним в смерті ОСОБА_3 згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2014 р. визнаний ОСОБА_2 Вирок набрав законної сили. Позивач був визнаний потерпілим по вказаній кримінальній справі. Він сплатив витрати на поховання брата та спорудження надгробного памятника в сумі 3800 грн., однак чеки та квитанції не збереглися. Крім того, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в смерті близької людини. Позивач страждає на душевний біль, має нервові переживання, тривогу та дискомфорт від смерті його брата, якого умисно вбив відповідач. Виходячи з характеру вчиненого злочину, глибини фізичних та душевних страждань, вважає, що відповідач повинен йому відшкодувати 50000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Допитаний за судовим дорученням відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі та направив письмові заперечення, в яких зазначив, що його дії не були направлені на умисне позбавлення життя ОСОБА_3 Позивач не надав чеки та квитанції на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, померлий перебував на обліку у диспансері та вів безладний спосіб життя. Позивач теж веде подібний спосіб життя. Відповідач розкаявся у скоєному, співробітничав зі слідством. Свою провину визнав у судовому засіданні. Судом тричі пропонувалося позивачу звернутися з позовом, але він відмовився. Крім того, відповідач має матір похилого віку, інваліда третьої групи. В позовних вимогах ОСОБА_1 просив відмовити (а.с. 40).

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 13 липня 2014 р., близько 14 год. 15 хв., ОСОБА_2 перебував у будинку № 8 по пров. Колодяжному у м. Харкові, де між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт на тлі особистих неприязних стосунків, під час якого у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи цей злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3, ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, субєктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій та бажаючи діяти таким чином, штовхнув потерпілого на ліжко, потім поставив коліно на груди ОСОБА_3, який в цей час лежав на ліжку у кімнаті вищезазначеного будинку, та наніс йому 6 ударів долонями обох рук по обличчю.

Потім, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2, знаходячись у дворі вищевказаного домоволодіння, наніс потерпілому ОСОБА_3, який в цей час лежав на землі в стані сильного алкогольного спяніння, два удари носком правої ноги в область правого стегна, після чого, схилившись над потерпілим та ставши на одне коліно, обвинувачений наніс ОСОБА_3 не менше 7 та не більше 10 ударів кулаками обох рук у область ребер і грудної клітини та 7 ударів долонями обох рук в область лоба, носа та щелепи потерпілого. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 взяв із вищевказаного будинку полімерну палицю довжиною 71,6 см та, повернувшись до потерпілого, навмисно наніс йому не менше 3 ударів по кожній з кінцівок та 1 удар в область грудної клітини, після цього з місця скоєння злочину пішов. Згідно з висновком експерта № 75/2196-ДМ/14 від 27.08.2014 р., внаслідок зазначених дій ОСОБА_2 у потерпілого ОСОБА_3 виникли тілесні ушкодження. Згідно з зазначеним висновком експерта причиною смерті ОСОБА_3 стала закрита тупа травма грудної клітки та живота з множинними переломами ребер і розривів внутрішніх органів черевної порожнини,яка супроводжувалася внутрібрюшною кровотечею, ускладненою розвитком крововтрати. Таким чином, між даною травмою та настанням смерті гр. ОСОБА_3 має прямий причинний зв'язок.

Потерпілим по цьому кримінальному провадженню визнаний рідний брат померлого ОСОБА_3

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2014 р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та засуджений до семи років позбавлення волі (а.с. 6-7).

Вирок суду набрав законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3800 грн. відмовити, в звязку з ненаданням позивачем доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 переніс моральні страждання, викликані насильницькою смертю його брати ОСОБА_3, в результаті чого змінився його образ життя: він вимушений відвідувати державні установи, переніс стрес, суд задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суд відмовляє за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 належить стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Харченко А.М.