АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Хмирова Е.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, Відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 8222 від 19.10.2014 за договором іпотеки земельної ділянки про стягнення із ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1 500 525,99 грн. та звернення стягнення на земельну ділянку таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції закрити виконавче провадження ВП № 45349541 з виконання зазначеного виконавчого напису.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2015 в задоволенні позову відмовлено.

Справа № 761/37739/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5804/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що судом не в повному обсязі були досліджені матеріали справи та норми діючого законодавства України, а саме ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». В обґрунтування своїх доводів вказує, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, між сторонами по справі, не перевірив докази на підтвердження факту отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень від відповідача. Також апелянт посилається на пропущення позивачем процесуального строку на пред'явлення такої вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір № 35/ П/75/2008-840 строком до 12.05.2018 (п. 1.4). Згідно з п. 2.1 договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, укладено договір іпотеки земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки, площею 0,15 га.(а. с. 7-9). 02.09.2014 ПАТ «КБ «Надра» була направлена досудова вимога ОСОБА_3 про повернення боргу за вищевказаним кредитним договором (а. с. 39). 19.10.2014 приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. було вчинено виконавчий напис за № 8222 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу на загальну суму 1 500 525 грн. з пропозицією звернути стягнення на земельну ділянку, що є предметом зазначеного договору іпотеки.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч.3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 передбачається, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Аналіз наведених вище норм права дає можливість дійти до висновку про те, що у разі невиконання основного зобов'язання Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 7 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Згідно зіст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.1 Гл. 16 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання;ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису необхідно перевірити встановлені законодавством документи, які підтверджують безспірність такої заборгованості.

Під час розгляду справи в суді встановлено, що для вчинення виконавчого напису, ПАТ «Комерційний банк «Надра» було надано нотаріусу необхідні документи, які підтверджували безспірність заборгованості боржника перед банком.

Відповідно до п. 2.3 Гл. 16 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Матеріали справи свідчать, що 02.09.2014 «ПАТ» КБ «Надра» була направлена досудова вимога ОСОБА_3 про повернення боргу за вказаною у кредитному договорі адресою позивача (а. с. 39).

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що при видачі нотаріусом виконавчого напису останній діяв виключно в рамках діючого законодавства, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає правильними.

Посилання апелянта на те, що він не отримував від нотаріуса письмового повідомлення повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень, на думку колегії суддів, висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки в матеріалах справи наявні документи про направлення такої вимоги за адресою вказаною апелянтом у кредитному договорі, що в свою чергу відповідає вимогам Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5.

Також необґрунтованими, на думку колегії суддів, є посилання апелянта на те, що при вчиненні такого напису нотаріус не врахував наявність у сторін спору про суму боргу, оскільки позовна заява, на яку посилається апелянт, як на підставу підтвердження такого спору між сторонами кредитного договору, була надіслана ним в суд після видачі нотаріусом вказаного напису.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з позовом, про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки строк користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору та умов іпотечного договору не закінчився.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук