АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/64/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника апелянта ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" Возної Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року про відмову в поновленні пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2014 року у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Укрексімбанк" просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною та необгрунтованою, посилаючись на неправильність застосування норм законодавства та постановити нову, якою вказану заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник апелянта Возна Н.Й. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прендставника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Укрексімбанк" підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався тим, що наведені у заяві причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, а тому встановлені законом підстави для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відсутні.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням від 02.04.2012 року Тернопільського міськрайонного суду з ОСОБА_2 в користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" стягнуто заборгованість за договором № 66207С14 від 27 листопада 2007 року в розмірі 817966,37 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн. (а.с.167-169).

На підставі вказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом 22.05.2012 року виданий виконавчий лист 2-9584/2011, із зазначенням строку пред'явлення до виконання до 02.04.2013 року (а.с.203).

14.09.2012 року за заявою стягувача на підставі вищевказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 34267033 (а.с.211, 213).

21.03.2013 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним погашенням боргу ОСОБА_2 (а.с.214).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2013 року в справі за скаргою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м.Тернополі постанова від 21.03.2013 року державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2013 року скасована. Зобов'язано другий відділ ДВС відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-9584/2011, виданого 22.05.2012 року Тернопільським міськрайонним судом (а.с.216).

Дана ухвала на сьогоднішній день є такою, що вступила в законну силу.

Крім цього, як вбачається з матеріалів оглянутого апеляційним судом виконавчого провадження № 34267033, 19.06.2014 року державним виконавцем з метою виконання ухвали суду від 27.08.2013 року була надіслана суду вимога про направлення виконавчого листа для відновлення виконавчого провадження відповідно до ст.51 ЗУ "Про виконавче провадження", який з постановою про закінчення виконавчого провадження був повернутий суду, однак вказана вимога судом не виконана у зв'язку з тим, що на думку суду пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено (а.с.202, 204).

Частиною 2 статті 368 ЦПК Українипередбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

У відповідності до ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не врахував положень ст.ст.22, 23 ЗУ "Про виконавче провадження" та дійшов помилкових висновків, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання сплинув 02.04.2012 року та банком без поважних причин пропущено строк звернення виконавчого листа до виконання. Зокрема, суд не звернув уваги на те, що хоча рішення суду від 02.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь банку боргу набрало законної сили 16.05.2012 року, однак ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.07.2012 року ОСОБА_2 надавалася відстрочка виконання рішення до 20.12.2012 року (а.с.185), даний виконавчий лист був пред'явлений до виконання стягувачем 04.09.2012 року і знаходився на виконанні у ДВС до 21.03.2013 року, а постанова про закінчення виконавчого провадження скасована ухвалою суду від 27.08.2013 року, як незаконна. Тому, з врахуванням вимог вищезгаданих статей ЗУ "Про виконавче провадження", перелічені факти свідчать про переривання строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, а також те, що кінцевий термін такого строку на сьогоднішній день не настав взагалі, оскільки виконавчий лист банком пред'явлено до виконання 04.09.2012 року (тобто, у строки, передбачені ст.22 ЗУ "Про виконавче провадження"), а постанова суду про закінчення виконавчого провадження скасована.

За вказаних обставин, у зв'язку з тим, що на думку колегії суддів, з врахуванням вимог ст.ст.22, 23 ЗУ "Про виконавче провадження" строк пред'явлення до виконання банком виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_2 боргу не пропущений, передбачених законом (ст.371 ЦПК України) підстав для задоволення заяви банку про поновлення такого строку немає. А тому ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви банку про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання скасуванню не підлягає.

Разом з тим, з врахуванням того, що підстави такої відмови суду першої інстанції не грунтуються на вимогах закону, колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали слід виключити посилання суду на пропуск банком без поважних причин строку звернення виконавчого листа до виконання, оскільки, як наведено вище, такий строк банком пропущений не був.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Тому, враховуючи наведені факти, колегія суддів вважає, що ухвала суду, в якій невірно сформульовано підстави застосування процесуальної дії підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.3, 312 ч.1 п.2, 313,314 ч.1 п.4;315 ч.ч.1,2;317 ч.1, 319 ч.1 п.1; 325 ч.1 ЦПК України, ст.23 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії Акціонерного товариства "Укрексімбанк" - задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року - частково змінити. Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на пропуск заявником строку пред'явлення виконавчого документа до виконання з підстав, що такий не був пропущений.

В решті - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Б. Щавурська