Справа № 441/1293/14 Головуючий у 1 інстанції: Петерятько О.В.
Провадження № 22-ц/783/1300/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Ідея Банк» на рішення Городоцього районного суду Львівської області від 1 грудня 2014 року, у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3, про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцього районного суду Львівської області від 1 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Ідея Банк». У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю. Апелянт вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Вказує, що кошти в сумі 75 766,11 грн. отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем. Між сторонами існував трудовий спір. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_3 відмовлено в поновленні на роботі та виплаті грошових коштів за час вимушеного прогулу. Дане рішення було скасоване рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади директора департаменту адміністрації ПАТ «Ідея Банк» на підставі наказу №3а-4 від 10 січня 2012 року. Змінено дату звільнення позивача з вказаної посади та зазначено дату звільнення 23 грудня 2013 року. Стягнуто з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 4 липня 2012 року у розмірі 75 766,11 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що банк повністю сплатив ОСОБА_3 заборгованість в сумі 75 766, 11 грн. на виконання рішення Апеляційного суду.

30 квітня 2014 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував вищезгадане рішення Апеляційного суду Львівської області, залишив в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2013 року.

На вимогу банку ОСОБА_3 ці кошти не повернув.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач фактично просить вирішити питання про поворот виконання рішення у спорі, що випливає з трудових правовідносин, а отже, покликання на ст.1212 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.382 у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Згідно з ч.1 ст.239 КЗпП України разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення грунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Відповідно ч.1 ст. 1215 не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Рішення Городоцього районного суду Львівської області від 1 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: