Справа № 265/2096/15-ц
Провадження № 2/265/1192/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 травня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І.М.,

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 18.12.2009 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., реєстр № 3341, зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя 25.12.2009 року № 28824904. У вказаній квартирі зареєстрований з 25.08.2000 року її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано - 22.12.2005 року. З 2006 року відповідач виїхав з квартири, де він проживає, їй невідомо, його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі він не здійснює. Просила позов задовольнити, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позивачка у відкрите судове засідання не з'явилася, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст.405 ЦК України.

Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка про виклик його до суду була направлена житлово-експлуатаційній організації - ЖКП "Азовжитлокомплекс", для вручення ОСОБА_2, за правилами ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Однак повістка була повернута до суду з поміткою про неможливість її вручення адресату, оскільки останній у квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці по справі ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 18.12.2009 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., реєстр № 3341, зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя 25.12.2009 року № 28824904.

З копії особистого рахунку вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З акту ЖКП "Азовжитлокомплекс" від 09 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично не проживає з 30 березня 2006 року, про що свідчать сусіди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка прописала у належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 колишнього чоловіка - відповідача по справі, який не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилою площею у спірній квартирі.

Аналізуючи вищевикладене суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя І.М. Міхєєва