Справа № 487/2721/15-ц
Провадження № 2/487/1544/15
27.05.2015 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.
при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначила, що знаходиться з відповідачем у шлюбі з 20.09.2002 року. Від спільного життя сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка зазначає, що сумісне життя не склалася внаслідок непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини між сторонами фактичного припинені, спільне господарство не ведеться. З огляду на викладене, подальше спільне життя і збереження сім'ї позивачка вважає неможливим та просить розірвати шлюб з ОСОБА_2
Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивачки про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).
Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 20.09.2002р., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції міста Миколаєва, актовий запис 342 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_2 виданого 19.03.2008 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с.4).
Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. ОСОБА_1 не бажає продовжувати шлюбні стосунки, вважає неможливим їх відновлення та не згодна на примирення у зв'язку з чим просить розірвати шлюб.
Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог чинному законодавству України, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та не відповідає засадам добровільності шлюбу, визначеним ст. 24 СК України, у зв'язку з чим шлюб має бути розірвано.
Вимоги про поділ майна та місце мешкання дитини не заявлені.
Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_1».
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок.
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 24, 105, 110, 111, 112, 113 СК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 20 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції міста Миколаєва, актовий запис 342, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «ОСОБА_1».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА