РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Кабанячого Ю.В.

при секретарі судового засідання Тоцькій К.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

В середині грудня 2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право отримувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1; звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на сина; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 05.09.1999 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Шлюб між ним та відповідачем розірвано на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 08.09.2011 р.

На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27.08.2007 р. з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

З квітня 2014 р. ОСОБА_2 відмовилась утримувати сина і того часу син ОСОБА_4 постійно знаходиться на його повному утриманні та проживає разом з ним, що підтверджується доданою довідкою сільради.

В той же час він повинен сплачувати аліменти відповідачу на утримання сина ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх обов'язків по утриманню ОСОБА_4, тому втратила право отримувати аліменти на нього, а тому їх стягнення необхідно припинити. А призначити їх стягнення з відповідача на його користь для утримання їхнього сина, так як сина проживає з ним.

В судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того доповнив, що в даний час син дійсно проживає з матір'ю, хоча чотири роки проживав з ним. Постійно скаржився на відсутність у матері коштів у школу і він їх йому давав. Він є інвалідом третьої групи і тому йому важко самому забезпечувати сина.

Відповідач та її представник заперечила проти задоволення вказаних вимог, так як син ОСОБА_4 постійно проживає з нею. Дійсно відвідує батька, так як проживають неподалік. Ніколи не виникало питань щодо позбавлення можливості сина у спілкуванні з батьком. Дійсно син міг днями бути по місцю проживання батька, але повертався до неї. Не заперечує, що певний період син проживав з батьком, але в даний час він постійно проживає по місцю її проживання.

Свідок ОСОБА_6 дала показання в судовому засіданні, що дійсно проживає з позивачем як цивільна дружина по місцю його проживання. Позивач любить свого сина ОСОБА_4 та приділяє йому велику увагу. Надає матеріальну допомогу та виховує його. Син часто приходив на весь день до них, коли в них проживала сім'є в яких був хлопчик такого ж віку, але ночувати повертався до матері.

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що є сином відповідача. Його молодший син ОСОБА_4 проживає з ним та мамою. Він допомагає йому в навчанні. Ніколи не було заборони щодо спілкування з його батьком. ОСОБА_4 часто відвідував батька.

Суд заслухав пояснення сторін та показання свідків, дослідив та проаналізував всі зібрані докази в їх сукупності та прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

У відповідності до ст.180 та ч.3 ст.181 СК України на кожного з батьків покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З того з батьків, який ухиляється від виконання цього обов'язку, за рішенням суду на утримання дитини присуджуються аліменти у частці від його заробітку (доходу) і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р. вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з яким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином законодавством встановлено, що право на отримання аліментів має той з подружжя з ким проживає дитина.

Суд не приймає як доказ довідку Вишеньківської сільської ради №1936 від 11.12.2014 р. щодо проживання ОСОБА_4 разом з батьком (а.с.8), так як даний доказ було спростовано в судовому засіданні сторонами по справі, які не оспорюють та підтверджується свідками, що неповнолітній син ОСОБА_4 проживає з матір'ю але часто відвідує батька.

Щодо усунення відповідача від виховання та утримання дитини, позивачем доведено не було, а тому відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України позивач позовні вимоги не довів.

Керуючись ст.ст. 180-181 СК України, Постановою Пленуму ВСУ №3 від 15.02.2006 р. «Про застосування судами окремих норм СК України, при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.3,10,60,88, ч.1-ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду Ю.В. Кабанячий