УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9 Житомирської міської ради про виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Житомирська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, управління державної міграційної служби в Житомирській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зобов'язання звільнити жиле приміщення від особистих речей та зняття з реєстраційного обліку.

Позов мотивовано тим, що рішенням виконавчого комітету Житомирської ради від 23 липня 2008 року № 537 кімнату АДРЕСА_1 включено до фонду житла для тимчасового проживання громадян. Термін проживання у вказаному жилому приміщенні продовжувався відповідачам у 2006 та у 2008 роках. 25 червня 2011 року та 25 червня 2012 року складено акти про те, що сім'я ОСОБА_5 не проживає у кімнаті АДРЕСА_1 більше одного року. У 2012 році у продовженні терміну проживання у спірному жилому приміщенні відмовлено. За таких обставин, посилаючись на положення ст. ст. 71, 72 ЖК України, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2013 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити указане жиле приміщення від особистих речей. Зобов'язано Управління державної міграційної служби в Житомирській області зняти з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2013 року скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2013 року у частині задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року касаційну скаргу відповідачів задоволено частково. Рішення місцевого та апеляційного судів скасовано в частині вирішення позову Житомирської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління державної міграційної служби в Житомирській області про зобов'язання звільнити жиле приміщення від особистих речей та зняття з реєстраційного обліку. Справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

У вересні 2014 року позивач змінив предмет позову та просив виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року, позов задоволено. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Відповідачі, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати із залишенням позову без розгляду з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у зв'язку з поданням позовної заяви особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов про виселення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що рішеннями комісії з формування та використання фонду житла для тимчасового проживання Житомирської міської ради від 18 травня 2012 року та від 16 квітня 2013 року ОСОБА_4 відмовлено у продовженні терміну проживання та реєстрації у спірній квартирі, яку віднесено до фонду тимчасового проживання громадян, вказані рішення є чинними та у встановленому законом порядку не оскаржені, відповідачі в добровільному порядку не звільняють займану кімнату, що є підставою для їх виселення в судовому порядку.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що при закінченні строку проживання у житловому приміщенні, яке відноситься до фонду житла для тимчасового проживання громадян та наявності рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради про відмову у продовженні такого строку, правові підстави для подальшого проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні відсутні.

За таких обставин, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для скасування ухваленого ним рішення.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.С. Ткачук