Справа № 739/15/15-ц
Провадження № 2/739/40/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про визнання договору купівлі-продажу акордеону марки «HORCH» недійсним, стягнення завданих збитків у розмірі 7 000 грн. та завданої моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у квітні 2014 року у її онука ОСОБА_3 зламався музичний інструмент, а саме акордеон, на якому він вчився грати. Пізніше в м. Новгороді-Сіверському вона зустріла колишнього колегу ОСОБА_2 та дізналася, що останній має у власності акордеон марки «HORCH», подарований ОСОБА_4, який хоче продати. За тиждень, перебуваючи у ОСОБА_5, який займався ремонтом акордеона її онука, вона попросила останнього зателефонувати ОСОБА_2 та принести наявний у нього акордеон, що останній і зробив. Поспілкувавшись з ОСОБА_2, вони досягли згоди на укладення договору купівлі-продажу зазначеного вище акордеона за 3 500 грн. При цьому до сплати вартості музичного інструменту ОСОБА_2 відмовився надати його для перевірки. Потім вона частинами у квітні, травні та липні 2014 року сплатила ОСОБА_2 3 500 грн. і лише після сплати останньої суми отримала акордеон, однак перевірити одразу його не змогла, при цьому ОСОБА_2 запевнив її, що акордеон справний. Перевірити придбаний акордеон вдалося лише у вересні 2014 року, коли почалися заняття в Шосткінській дитячій музичній школі. Викладач вказаного навчального закладу перевірити зазначений акордеон та виявив, що він не відповідає характеристикам, які повинні бути у даного виду акордеонів, про що склав пояснювальну записку. Враховуючи викладене вона звернулася до ОСОБА_2 з вимогою повернути гроші та забрати акордеон, але останній відмовився це зробити. Вбачаючи в діях ОСОБА_2 ознаки шахрайства вона звернулася із заявою до правоохоронних органів, однак їй порадили з цього приводу звернутися до суду.

З огляду на викладене позивачка вважає, що уклала договір купівлі - продажу з ОСОБА_2 не вільно, а під впливом недобросовісних дій останнього, які полягали в навмисному створенні у неї хибного уявлення про обставини, що мали істотне значення для його укладення, зокрема щодо справності акордеона та належності свого часу зазначеного музичного інструмента ОСОБА_4, оскільки вона довідалася, що акордеон, який належав вказаній особі, на даний час зберігається в будинку школярів. Тому з ОСОБА_2, на думку позивачки, на підстав статей 229, 230 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підлягають стягненню завдані збитки у подвійному розмірі, а також моральна шкода, завдана укладенням договору купівлі-продажу, оскільки придбання несправного акордеону завдало їй моральних страждань, зокрема порушило її нормальні життєві зв'язки.

Відповідачем на позов подано заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги він повністю не визнає та вважає їх надуманими і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що проданий позивачці акордеон був придбаний ним саме у ОСОБА_4 у 2008 році та перебував у справному стані і не потребував ремонту. Саме позивачка була ініціатором укладення договору купівлі-продажу при цьому жодного обману з його боку не було. Перед продажем акордеон перевіряв спеціаліст ОСОБА_5, про що він повідомляв позивачку і пропонував їй залучити вчителя музичної школи, аби також перевірив придатність зазначеного музичного інструменту для використання в навчанні внука позивачки. Подання позову пояснює тим, що позивачці придбаний акордеон став непотрібним.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити повністю, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві та пояснила, що її онук на даний час навчається в музичній школі грі на акордеоні. Навесні 2014 року його акордеон зламався. Пізніше вона зустріла відповідача, який повідомив їй, що у нього є акордеон німецького виробництва, який належав ОСОБА_4 Поспілкувавшись з рідними вона вирішила його придбати. У квітні 2014 року вони з відповідачем домовилися про укладення договору купівлі - продажу акордеона за 3 500 грн. При цьому їй радили при укладенні договору перевірити акордеон на справність. Потім вона частинами сплатила відповідачу повністю кошти за акордеон та 22 червня 2014 року забрала даний музичний інструмент у відповідача і привезла його додому, при цьому на справність він не перевірявся. 16 вересня 2014 року онук пішов на заняття до Шосткинської дитячої музичної школи, де викладач, оглянувши придбаний акордеон, зробив висновок про його непридатність. Після цього, 22 вересня 2014 року вона звернулася до відповідача і попросила забрати акордеон та повернути їй сплачені за нього кошти, але останній відмовився, тоді вона звернулася із заявою до міліції, де їй порадили звернутися з відповідною заявою до суду.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він працював учителем музики і в 2008 році придбав у ОСОБА_4 належний останньому акордеон. Згодом він приніс його до ОСОБА_5 Останній оглянув даний музичний інструмент та підтвердив його справність. У подальшому даний акордеон зберігався у ОСОБА_5 У квітні 2014 року він зустрів позивачку, яка поцікавилася у нього акордеоном, що зберігався у ОСОБА_5 Він сказав їй, що цей акордеон свого часу належав ОСОБА_4 Тоді позивачка виявила бажання придбати його для якоїсь особи і вони домовилися про продаж акордеону за 3 500 грн. Кошти за акордеон позивачка сплачувала частинами. Після сплати коштів він віддав позивачці акордеон, який на той час зберігався в приміщенні будинку культури, винісши його через чорний хід на заднє подвір'я, оскільки вважав, що саме там стоїть автомобіль, на якому він мав бути доставлений позивачці. Приблизно через три місяці позивачка звернулася до нього і повідомила, що акордеон має недоліки та попросила повернути сплачені за нього кошти, однак він відмовився. Зазначає, що на момент продажу акордеон був справним, його перевіряв спеціаліст ОСОБА_5

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дав показання про те, що він знайомий як з позивачкою, так і з відповідачем. Він має вищу музичну освіту, за спеціальністю баяніст, але має навички гри й на інших музичних інструментах, зокрема й на акордеонах. У 2014 році відповідач приніс йому акордеон та попросив його перевірити. Він перевірив даний акордеон і встановив його справність, інструмент грав, всі клавіші інструменту теж були справними та грали. Потім, коли даний акордеон купувала позивачка, він пропонував їй перевірити даний інструмент, при цьому запевнив, що інструмент грає.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дав показання про те, що він знайомий з позивачкою та відповідачем. Орієнтовно влітку 2014 року, коли він був у кабінеті ОСОБА_5, останній в його присутності грав на акордеоні, придбаному позивачкою у відповідача. Даний музичний інструмент був справний. Після сплати позивачкою коштів за акордеон він, на прохання відповідача, доставив цей музичний інструмент позивачці. Через деякий час після продажу акордеона, відповідачка принесла йому даний музичний інструмент та залишила в його кабінеті, в будинку культури, у зв'язку з чим він звернув уваги позивачки, що не варто залишати музичний інструмент в неопалюваному приміщенні.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дав показання, що він знайомий з позивачкою та відповідачем. Акордеон, придбаний позивачкою у відповідача, свого часу належав ОСОБА_4 Останній продав його відповідачу за 3 000 грн. Також свідок повідомив, що крім акордеону, придбаного позивачкою, у ОСОБА_4 був ще один акордеон.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, наприкінці квітня 2014 року між позивачкою та відповідачем усно було укладено договір купівлі - продажу, відповідно до якого позивачка погодилася придбати у відповідача акордеон марки «HORCH» за 3 500 грн. Після укладення даного договору на його виконання позивачка частинами у період з квітня по червень 2014 року сплатила відповідачу грошові кошти у сумі 3 500 грн., після чого відповідач 22 червня 2014 року передав їй на виконання договору акордеон марки «HORCH».

Вказані обставини щодо укладення договору купівлі - продажу визнані у судовому засіданні як позивачкою так і відповідачем, а тому відповідно до частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають доказуванню.

Як вбачається, при укладені договору сторони дотрималися вимог, передбачених частинами першою-третьою та п'ятою статті 203 ЦК України щодо відповідності змісту договору Цивільному кодексу України, актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, наявності у сторін необхідного обсягу цивільної дієздатності, волевиявлення сторін та спрямованості договору на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним та статей 638, 639, 655, 656, 663, 689, 691, 692, 693 ЦК України, якими врегульовано відносини щодо укладення договору купівлі - продажу.

З пояснень відповідача і показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що перед укладенням договору купівлі-продажу акордеон, придбаний позивачкою, перебував у справному стані та був придатний для гри, оскільки він перевірявся на справність ОСОБА_5, який також підтвердив справність всіх клавіш акордеону. Свідки ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив пояснення відповідача про належність ОСОБА_4 до 2008 року акордеону, придбаного позивачкою у відповідача.

Після придбання акордеону, 12 вересня 2014 року, як вбачається з пояснювальної записки викладача Шосткинської школи мистецтв ОСОБА_8, дослідженої у судовому засіданні, придбаний музичний інструмент був оглянутий вказаним викладачем і під час огляду ним встановлено, що даний акордеон не придатний для навчання в музичній школі, оскільки він незручної конструкції застарілого зразка, досить довго був в експлуатації, в ньому не звучать декілька клавіш на правій клавіатурі, ліва клавіатура має звучання, яке не виховує належні слухові навички акомпанементу в учня, і най головніше - міх погано тримає повітря, що є дуже важливим чинником якості інструменту (а.с.8).

У судовому засіданні судом в порядку частини четвертої статті 10 ЦПК України сторонам було роз'яснено право заявити клопотання про призначення експертизи з метою встановлення технічного стану придбаного позивачкою музичного інструменту і наявності несправностей, однак як позивачка, так і відповідач заявляти таке клопотання відмовилися.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази з метою встановлення наявності чи відсутності підстав для визнання укладеного між позивачкою та відповідачем договору купівлі-продажу недійсним на підставі статей 229, 230 ЦК України, у зв'язку з його вчинення під впливом помилки та під впливом обману з боку відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсний (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Аналіз вказаного положення статті 229 ЦК України свідчить, що під помилкою, яка може бути підставою для визнання правочину недійсним, слід розуміти неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Така помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб, тощо.

Як з'ясовано у судовому засіданні позивачка усвідомлювала природу укладеного нею правочину, розуміла, що укладає договір купівлі - продажу, нею усвідомлювалися її права і обов'язки, які виникнуть у зв'язку з його укладенням. Укладаючи договір позивачка вважала, що набуває у власність акордеон у справному стані і що він раніше належав ОСОБА_4, оскільки в цьому її запевнив відповідач. Зазначене вказує на правильне сприйняття позивачкою фактичних обставин укладеного між нею і відповідачем договору купівлі-продажу, що свідчить про відсутність підстав для визнання цього договору недійсним на підставі статті 229 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Під обманом, як підставою для визнання правочину недійсним, у вказаному законодавчому положенні слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину, тобто вчинення винних, навмисних дії стороною правочину, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Відповідно обов'язковим є встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони правочину ввести в оману іншу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину. При цьому сам по собі факт продажу товару з недоліками, не зазначеними в договорі і про які продавець не знав, не дає покупцю право вимагати визнання договору недійсним.

У ході судового розгляду встановлено, що перед укладенням договору купівлі-продажу акордеон, придбаний позивачкою, перевірявся на справність спеціалістом ОСОБА_5, який підтвердив його придатність для гри та справність. Свідок ОСОБА_7 підтвердив придбання зазначеного акордеону відповідачем у 2008 році саме у ОСОБА_4 Відповідно суд приходить до висновку, що відповідач, укладаючи з позивачкою договір купівлі-продажу, вважав, що продає справний акордеон. Також відповідач достовірно знав про його попередню належність саме ОСОБА_4 Посилання позивачки на те, що належний ОСОБА_4 акордеон зберігається в Новгород-Сіверському будинку школярів жодним чином не свідчить про те, що придбаний нею у відповідача акордеон не міг належати ОСОБА_4, оскільки останній міг мати у власності декілька таких музичних інструментів і це позивачкою у судовому засіданні не спростовано. Також позивачкою не надано суду жодних доказів, які б свідчили, що виявлені у вересні 2014 року несправності придбаного нею музичного інструменту, а саме те, що не звучать декілька клавіш на правій клавіатурі, ліва клавіатура має звучання, яке не виховує належні слухові навички акомпанементу, міх погано тримає повітря, виникли до укладення договору купівлі-продажу, а не після, хоча обов'язок доведення вказаних обставин покладається саме на позивачку. З приводу таких недоліків акордеону як незручність конфігурації, оскільки він застарілого зразка та тривале перебування його в експлуатації, то суд зазначає, що позивачка, укладаючи договір купівлі - продажу, усвідомлювала для кого купує даний інструмент та була обізнана про його перебування у використанні.

Викладене вище свідчить про недоведеність позивачкою введення її в оману відповідачем під час укладення договору купівлі-продажу акордеону як щодо його справності, так і щодо перебування цього акордеону раніше у власності ОСОБА_4

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору купівлі-продажу акордеону, укладеного між позивачкою та відповідачем, недійсним, стягнення з відповідача на користь позивачки збитків та компенсації моральної шкоди, у зв'язку з необґрунтованість позовних вимог, відповідно в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 203, 215, 229, 230, 638, 639, 655, 656, 663, 689, 691, 692, 693 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 13 лютого 2015 року.