Справа № 2/331/1088/15
№ 331/3399/15-ц У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі :
головуючого- судді Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Постарнак М.М.,
за участю представників :
позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом « Класичного приватного університету» до ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до Контракту з працівником та кредитного договору недійсною, визнання Контракту з працівником припиненим,
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа за позовом Класичного приватного університету» до ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до Контракту з працівником № 214 від 09.04.2008 року та договору від 04.04.2008 р. недійсною з моменту її укладення, а саме з 09.04.2008 р. ; визнання Контракту з працівником № 214 від 09.04.2008 р. припиненим з 01.09.2008 р. у зв»язку з укладенням з відповідачем нового трудового договору.
В суді відповідач заявлене клопотання підтримав з підстав, викладених по його тексту, просить суд його задовольнити.
Представник відповідача в суді підтримала позицію свого довірителя.
Суд, вислухавши доводи сторони заявника, думку представника позивача, перевіривши доводи сторін матеріалами справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
12 травня 2015 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від « Класичного приватного університету» надійшла позовна заява до ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до Контракту з працівником № 214 від 09.04.2008 року та договору від 04.04.2008 р. недійсною з моменту її укладення, а саме з 09.04.2008 р. ; визнання Контракту з працівником № 214 від 09.04.2008 р. припиненим з 01.09.2008 р. у зв»язку з укладенням з відповідачем нового трудового договору.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року провадження у справі відкрито ( а.с.56).
Наразі між сторонами виник спір щодо підсудності цієї справи.
З позову вбачається, що позивачем адреса відповідача зазначена як : АДРЕСА_1, що за своєю територіальною приналежністю віднесена до Жовтневого району міста.
Після відкриття провадження у справі і до початку її розгляду встановлено, що вищезазначена адреса відповідає місцю знаходження квартири, яка належить відповідачеві на праві власності.
З паспортних даних відповідача вбачається, що він є особою, яка у встановленому законом порядку зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 А.
Згідно ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
Посилання представника позивача на обрану ним підсудність розгляду справи за правилами альтернативної підсудності ( ст. 110 ЦПК України), а саме за пунктом 8 зазначеної норми цивільного процесуального права, судом до уваги не приймається з огляду на наступне.
Згідно п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 р. № 3 , позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред»являтися також за місцем виконання цих договорів ( ч.8 ст. 110 ЦПК України). Правила визначення місця виконання зобов»язання передбачено статтею 532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов»язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
Мова йдеться про основну категорію приватного права , а саме категорію зобов»язання ( зобов»язального правовідношення), визначення якого закріплене у ст. 509 ЦК України. Характерними рисами зобов»язального правовідношення в сенсі наведеної норми цивільного права, є наявність визначеного кола осіб учасників зобов»язання - боржника та кредитора, а також його особливого об»єкта цивільно- правового обов»язку боржника перед кредитором і, відповідно, права вимоги кредитора та боржника.
Отже, спірний Контракт, який є предметом цього позову, є строковим трудовим договором, на підставі якого виникли трудові відносини між сторонами у справі, а не різновидом зобов»язань, передбачених Главою 47 Розділу І Книги п»ятої ЦК України, на які і може розповсюджуватися правила , зокрема ч. 8 ст. 110 ЦПК України.
А отже підсудність цієї справи визначається за загальними правилами підсудності.
З огляду на викладене дана справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.
Згідно п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст. 116 ЦПК України, суд
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Передати справу за позовом « Класичного приватного університету» до ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до Контракту з працівником та кредитного договору недійсною, визнання Контракту з працівником припиненим, на розгляд Кіровського районного суду м. Кіровограда по підсудності.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

25.06.2015