Справа № 357/1366/15 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/3055/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 22 27.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Таргоній Д.О.,

при секретарі - Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Сидорівська сільська рада Білоцерківського району Київської області про визнання недійсним договору оренди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 24 червня 2003 року належить земельна ділянка площею 2,7902 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

11 грудня 2014 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської областібуло зареєстровано договір оренди вказаної земельної ділянки від 14 серпня 2014 року, який укладено між ОСОБА_2 та приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Сидори» (далі - ПОСП «Сидори»).

Позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки від 14 серпня 2014 року є недійсним, оскільки вона його не підписувала, а з її дозволу цей договір підписала її дочка ОСОБА_3 від її імені. Проте, позивач не мала волевиявлення на укладення цього договору відповідно до умов, які були підписані її дочкою, та умови договору відповідач з нею не погоджував.

Зазначала, що 08 грудня 2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору оренди землі від 14 серпня 2014 року, на що отримала відмову.

З урахуванням наведеного, позивач просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 14 серпня 2014 року між нею і ПОСП «Сидори» та зобов'язати відповідача повернути їй вказану земельну ділянку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в момент укладення оспорюваного договору оренди землі позивач мала волевиявлення на його укладення, надавши усний дозвіл на його підписання від свого імені ОСОБА_3, оскільки через вік, поганий слух і хворобу має труднощі самостійно писати.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них та договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями ст.14 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року договір оренди землі укладається у письмовій формі.

За змістом ст.ст.93,125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 24 червня 2003 року належить земельна ділянка площею 2,7902 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.7,8).

З матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2014 року між ПОСП «Сидори» (орендарем) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди належної ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки (а.с.51).

11 грудня 2014 року вказаний договір оренди землі зареєстрований Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.15).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 не підписувала вищевказаний договір оренди землі з відповідачем, а з її дозволу цей договір оренди підписала її дочка ОСОБА_3 від її імені.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 3 ст.237 ЦК України встановлено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Оскільки дочка позивача ОСОБА_3 права на здійснення правочинів від імені позивача не мала, довіреність у встановленому законом порядку їй позивачем не надавалась, то правовідносини сторін нормою ст.241 ЦК України не урегульовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки позивач ОСОБА_2 не підписувала договір оренди землі, не можна вважати, що вказаний договір відповідав волі орендодавця та вимогам закону.

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

На підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ст.125 ЗК України договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212-1215 ЦК України ).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди землі, укладений у письмовій формі (а.с.12-13) та в установленому законом порядку пройшов державну реєстрацію (а.с.15).

Отже, враховуючи, що вказаний вище договір оренди землі, укладений у письмовій формі, в установленому законом порядку пройшов державну реєстрацію, є укладеним, а отже - оспорюваний, але волевиявлення позивача не було направлено на укладення угоди, яку вона не підписувала, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання договору оренди землі недійсним з підстав, передбачених ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Оскільки оспорюваний договір оренди визнаний недійсним, то колегія суддів вважає, що вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути належну їй земельну ділянку також підлягає задоволенню.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України на вказані вище вимоги законів уваги не звернув, наведених обставин не врахував, доводів сторін по суті позовних вимог належним чином не перевірив, фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановив.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Згідно з частинами 1 і 5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а при подачі апеляційної скарги позивач сплатила судовий збір у розмірі 120 грн. 80 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і позов ОСОБА_2 задовольняє, тому з відповідача на її користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», треті особи: реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Сидорівська сільська рада Білоцерківського району Київської області про визнання недійсним договору оренди - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 2,7902 га, укладений 14 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Сидори», який зареєстрований у Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 11 грудня 2014 року за № 8079251.

Зобов'язати приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» повернути ОСОБА_2 належну їй на підставі державного акту на право власності на землю серії Р2 №356287 земельну ділянку,площею 2,7902 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Стягнути з приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на користь ОСОБА_2судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді