Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Нагорний А.О. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 313/1065/14
17 лютого 2015 року Справа № 22ц/778/822/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 21.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" (далі-Товариство,Господарство) про відшкодування збитків (упущеної вигоди), посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 10,57 га на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області. Зазначена земельна ділянка на підставі договору оренди до 30.12.2010 року перебувала у користуванні Товариства. Після припинення договору, відповідач не повернув орендовану земельну ділянку та безпідставно користувався нею до початку 2012 року. Тому, покликав суд, відшкодувати неодержані доходи (упущену вигоду) за період самовільного користування земельною ділянкою у розмірі 49 721 грн. 10 коп.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 21.11.2014 року позов задоволено частково. Суд стягнув на користь заявника 4700 грн., як плату за безпідставне користування земельною ділянкою за 2010-2011 роки.

В апеляційній скарзі на це судове рішення ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду щодо відмови у задоволені вимог в повному обсязі не відповідає встановленим обставинам справи і крім того, ухвалене з порушенням норм матеріального права. Прохала ухвалити нове рішення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 10,57 га на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області (Державний акт а.с.5).

На підставі договору оренди від 30.12.2005 року, згадана земельна ділянка була передана Товариству відповідача до 30.12.2010 року (а.с.8).

Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору Господарство не повернуло землевласнику земельну ділянку й використовувало її у власних інтересах за призначенням протягом 2011 року.

З огляду на викладене, користування земельною ділянкою в цей час може вважатися самовільним.

Зажадаючи задоволення заявлених вимог позивач свою позицію обстоював положеннями ст.22 та ст.1066 ЦК.

Зі змісту статті 22 ЦК України вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Збитками також є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У цивільному праві упущена вигода - це не отриманий прибуток, який підлягає відшкодуванню.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання земельної ділянки (ст.58,60 ЦПК).

Саме позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

При цьому під неодержаним доходом у земельних правовідносинах слід розуміти доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її в непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Увагу суд звертає й на те, що вимоги заявника про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі своєчасного повернення орендованої земельної ділянки й обчислені на статичних даних врожаю 2011 року.

Однак, з точки зору суду, такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами (як-то: придбання зерна, укладення угод про посів зернових, чи передачу у оренду земельної ділянки, сукупні кошториси з цього приводу тощо), що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був одержати позивач, якщо б відповідач не здійснював утримання земельної ділянки.

У цьому зв'язку, досліджені у суді першої інстанції розрахунки не надали підстав визнати, що заявник мав би реальну можливість отримати доходи у визначеному ним розмірі і не отримав їх.

Натомість, підприємство відповідача погодилось виплатити землевласнику 4700 грн. за користування земельною ділянкою протягом спірного періоду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо заявленого спору.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає що підстав для скасування рішення суду не має.

На підставі наведеного та керуючись ст.307,308,314, 315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 21.11.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: