Дата документу 06.02.2015
Справа № 320/9732/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, в якому просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, об»ємом двигуна 1500 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 1500 грн., витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, а саме: станок для обробки деревини «Фуганок», вартістю 5000 грн., станок для обробки деревини «Циркулярка», вартістю 1500 грн., фрезерний станок, вартістю 2000 грн., мотооприскувач «Штиль», вартістю 5000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, з 1979 року вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1, разом вели спільне господарство, у тому числі спільно купували майно та обладнання.

Від попереднього шлюбу ОСОБА_4 мала дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є відповідачами по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Ще за життя дружини позивач видав нотаріально посвідчену довіреність на право розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Вказаний автомобіль експлуатував саме ОСОБА_2, автомобіль перебував у його володінні.

Вказує, що після смерті дружини відповідачі змусили позивача виїхати з будинку АДРЕСА_1, де залишилися всі його речі. Після спроби позивача забрати свої речі ОСОБА_3 були йому нанесені легкі тілесні ушкодження, у зв»язку з чим порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України. У зв»язку з цим позивачем було скасовано раніше видану довіреність на право розпоряджатися вищевказаним автомобілем, але відповідач ОСОБА_2 автомобіль позивачу не повернув.

Відповідач ОСОБА_3 незаконно володіє належним позивачу майном а саме: станком для обробки деревини «Фуганок», вартістю 5000 грн., станком для обробки деревини «Циркулярка», вартістю 1500 грн., фрезерним станком, вартістю 2000 грн., мотооприскувачем «Штиль», вартістю 5000 грн.

Посилаючись на норми ст.. ст.. 328, 386, 387 ЦК України, просить витребувати від відповідачів вищезгадане майно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 повністю підтримали позовні вимоги за вищевказаними обставинами. Крім того, пояснили, що документи на вказані станки відсутні, оскільки позивач їх збирав протягом декількох років самотужки, відповідач ОСОБА_3 ніякого відношення до них не має, оскільки не мав достатнього досвіду зі зборки станків. Пояснив, що у вересні 2013 року видав довіреність на ім»я відповідача ОСОБА_2 на право розпорядження автомобілем з таким розрахунком, що буде й надалі проживати в будинку, де мешкав 35 років разом з ОСОБА_4 й відповідач не буде йому в цьому заважати. Але за рік після смерті дружини позивачу запропонували виїхати з будинку, при цьому відповідачі віддали йому усю дребедень, утримавши станки та мотооприскувач, які належать позивачу. В подальшому в судовому засіданні позивач зазначив, що йому також відповідачі віддали пасіку, ваги, причеп.

Вказав, що мотооприскувач купував разом з відповідачем ОСОБА_2 десь у 2010 році .

Також вказав, що востаннє бачив автомобіль ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску під керуванням ОСОБА_2 десь у травні 2014 року, де зараз знаходиться автомобіль, не знає.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, пояснили наступне. ОСОБА_3 самотужки зібрав у 1990-х роках станок для обробки деревини «Фуганок», у 2010-2011 роках-станок для обробки деревини «Циркулярка», в 1991 році- фрезерний станок для особистих потреб, для чого мав достатній досвід, оскільки працював плотником-столяром у СМК «Дружба» з 1990 по 29.02.2000 рр. У власності ОСОБА_1 перебували аналогічні станки, який той теж самотужки збирав, але позивач перевіз їх до свого сина, який згодом їх відчуждив. Мотооприскувач «Штиль» купували разом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на сумісні кошти, отримані від збору врожаю черешні, паспорт на даний інструмент знаходиться на руках у відповідача.

Крім того, зазначили, що 21.07.2006 року позивач надав довіреність відповідачу ОСОБА_2 на керування автомобілем ВАЗ, модель 21061, строк дії довіреності - до 21.07.2016 року.

Поряд з цим, в період дії даної довіреності -27.09.2013 року позивачем надана інша довіреність, нотаріально засвідчена на право розпорядження з правом продажу та експлуатації автомобіля на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_5. У цей же час ОСОБА_2 сплатив позивачу 7000 грн., що на думку відповідачів, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 викупив долю позивача в спільному майні подружжя-автомобілі. На підставі цієї довіреності наприкінці травня 2014 року ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль за 4000 грн.. невідомій особі, яка відгукнулася на оголошення про продаж автомобіля. Після цього у зв»язку із виникненням конфлікту між сторонами справи, позивач скасував останню довіреність.

Крім того, пояснили, що в червні 2014 року відповідачі віддали позивачу його майно, а саме: причеп, пасіку, медогонку, поштові ваги, морозильну камеру, свідками чого були ОСОБА_8, ОСОБА_9, які допитані в судовому засіданні. Претензій до відповідачів під час передачі майна від ОСОБА_1 не надходило.

Вважають позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні позивачу та його представнику роз'яснювалося право змінити підстави і предмет позову до початку судового розгляду справи по суті, чим вони не скористалися.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені позивачем обставини, якими він аргументує свої позовні вимоги, наданими суду доказами не доведені.

За положеннями ст. 395,396, 387 ЦК України, особа, яка має володіння, або користування чужим майном - речові права на чуже майно, має право на захист цього права, шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння

Судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу-автомобіля ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, об»ємом двигуна 1500 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.10), ОСОБА_1 є власником даного транспортного засобу. 21.07.2006 року позивач надав довіреність відповідачу ОСОБА_2 на право керування автомобілем ВАЗ, модель 21061, строк дії довіреності - до 21.07.2016 року(а.с.38).

Поряд з цим, в період дії даної довіреності -27.09.2013 року позивачем надана інша довіреність, нотаріально засвідчена на право розпорядження з правом продажу та експлуатації автомобіля на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.45).

03 червня 2014 року ОСОБА_1 скасовано останню довіреність шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса (а.с.11).

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_2, він наприкінці травня 2014 року (тобто в період дії довіреності) продав вказаний автомобіль невідомій особі, яка відгукнулася на оголошення про продаж транспортного засобу. Свідок ОСОБА_10 теж зазначила про продаж відповідачем даного автомобіля. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що востаннє бачив автомобіль під керування ОСОБА_2 в травні 2014 року.

Позивачем жодних доказів факту утримання автомобіля відповідачем ОСОБА_2 до суду не надано, факт продажу останнім даного транспортного засобу не оспорено, більш того, в судовому засіданні позивач зазначив, що він не знає, де зараз перебуває автомобіль, востаннє бачив автомобіль під керування ОСОБА_2 в кінці травня- на початку червня 2014 року.

У зв»язку з викладеним, у суду немає підстав вважати, що спірний автомобіль знаходиться у володінні відповідача ОСОБА_2 На теперішній час у суду відсутні підстави вважати відповідача ОСОБА_2 належним відповідачем за вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення зазначеної позовної вимоги.

Крім того, позивачем не надано доказів належності йому станка для обробки деревини «Фуганок», станка для обробки деревини «Циркулярка», фрезерного станку або їх комплектуючих, мотооприскувача «Штиль».

З суперечливих показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, які були допитані в судовому засіданні з боку сторони позивача та свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були допитані з боку сторони відповідача, які давали різні показання стосовно походження вказаних станків (виготовлення їх позивачем або відповідачем ОСОБА_3) неможливо встановити належність даного майна саме позивачу. Крім того, неможливо встановити їх місцеперебування.

Щодо витребування мотооприскувача «Штиль» необхідно зазначити, що з товарного чеку на його продаж, наданого відповідачами, неможливо встановити особу, якій він був проданий. Позивачем не доведено в судовому засіданні факт його набуття саме ним.

Таким чином, суд вважає обставини, зазначені в обгрунтування позову ОСОБА_1 не доведеними, а, отже, такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 15, 18, 60, 61,212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова