пр. № 6/759/351/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: Головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Ярмощук К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Гуріної Дар»ї Ігорівни про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гуріна Д.І. звернулася до суду з поданням про затвердження мирової угоди в процесі виконання зазначеного рішення суду. Подання обґрунтоване тим, що у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває на виконанні виконавче провадження № 36515879 за виконавчим листом № 2/759/1319/13 від 8 лютого 2013 року, виданим Святошинським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 10 січня 2013 року. Вказаним рішенням ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму боргу у розмірі 200 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 000,00 грн., а всього - 202 000,00 грн. На стадії виконавчого провадження між сторонами було укладено мирову угоду, з тексту якої вбачається, що сторони дійшли згоди щодо вирішення питання про повернення суми боргу мировим шляхом. У зв'язку з викладеним, посилаючись на ст. 372 ЦПК України, ст. 25, 49 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець просив затвердити зазначену мирову угоду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року вказане подання було задоволено, мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 затверджено, проте таку ухвалу було скасовано ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 25.06.2015 року, а вирішення цього питання передано на новий розгляд суду першої інстанції

Отже, вказане питання підлягає новому розгляду в іншому складі суду.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 просять суд затвердити мирову угоду укладену між ними в порядку виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу у розмірі 202 000,00 грн. наступного змісту:

1.1. Рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості Боржника перед Стягувачем за договором позики розмір якої визначений у резолютивній частині рішення суду.

1.2. Боржник визнає всю заборгованість перед Стягувачем у розмірі, встановленому рішенням суду.

1.3. Оскільки у Боржника відсутні грошові кошти для розрахунку зі Стягувачем, то Боржник передає у власність Стягувача транспортний засіб - мікроавтобус пасажирський «Mersedes-Benz Sprint» 312 D, № кузова НОМЕР_2, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3

За стягувачем визнається право власності в цілому без обмеження права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися мікроавтобусом, відповідно до чинного законодавства.

1.4. Стягувач на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди набуває право здійснити реєстрацію за собою в цілому права власності на вищевказаний мікроавтобус.

1.5 Боржник зобов»язується не чинити перещкоди Стягувачу у здійсненні реєстрації за ним в цілому права власності на мікроавтобус.

1.6. Боржник, визнає право власності вищевказаного мікроавтобуса за Стягувачем та розуміє значення своїх дій та їх правові наслідки, засвідчує, що після визнання та затвердження мирової угоди судом із закриттям провадження у справі він втрачає будь-які майнові права на мікроавтобус пасажирський «Mersedes-Benz Sprint» 312 D, № кузова НОМЕР_2, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

1.7. Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов мирової угоди, покладаються на Боржника.

1.8. Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до Боржника, з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди.

1.9. Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності цією мировою угодою він відмовляється від примусового виконання вказаного рішення суду, після чого виконавче провадження № 36515879 , відкрите державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ в м. Києві Соломка Ю.Г. у справі щодо виконання судового рішення, прийнятого 10.01.2015 р. Святошинським районним судом м. Києва по справі № 2/759/1319/13, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає закінченню.

1.10. Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією мировою угодою відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

1.11. Боржник та Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

1.12. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

1.13. Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди.

1.14. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди, а саме п. 1.3. даної мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі.

1.15. Уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді.

1.16. Ця мирова угода передається на затвердження до суду, який знаходиться за місцем виконання рішення суду (ст. 372 ЦПК України), і набуває чинності після затвердження цієї мирової угоди судом.

1.17. Мирова угода складена у чотирьох примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу.

Представник ОСОБА_5, якого було залучено судом в якості заінтересованої соби з огляду на ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 25.06.2015 року,у судовому засіданні заперечувала проти затвердження такої мирової угоди, вказуючи, що такою будуть порушенні права її довірителя, який також є стягувачем по виконавчому провадженню з гр. ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 1 924 024 грн. Вказуючи і те, що з 17.06.2010 року відповідне виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми заборгованості перебуває на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ в м.Києві, тоді як жодної суми в рахунок погашення вказаної заборгованості повернуто ОСОБА_5 так і не було. Вказала представник і на те, що в рахунок виконання вказаного виконавчого провадження на все майно боржника ОСОБА_3 було накладено арешт, зокрема і на той мікроавтобус, який тепер хочуть вивезти із-під арешту в обхід даному виконавчому провадженню, визнавши право вланості на нього за іншою особою.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Гуріна Д.І. у судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, на запит суду надала матеріали відповідного виконавчого провадження, у зв»язку з чим суд вважає за можливе вирішувати вказане питання без її участі.

Суд, вислухавши пояснення з»явившихся в судове засідання осіб, вивчивши матеріали справи, матеріали відповідного виконавчого провадження і перевіривши мирову угоду сторін та її відповідність вимогам закону дійшов висновку про відсутність підстав для її визнання з огляду на таке.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Водночас, згідно з частиною другою вказаної статті суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за догвором позики у розмірі 200 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 000,00 грн., а всього - 202 000,00 грн.

В порядку виконання вказаного рішення суду ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрите виконаче провадження. Саме в порядку виконання такого, його сторони і просять затвердити мирову угоду укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, згідно якої задля погашення суми заборгованості у розмірі 202 000,00 грн. передбачають визнати за ОСОБА_2 право власності на мікроавтобус пасажирський «Mersedes-Benz Sprint» 312 D, № кузова НОМЕР_2, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3

Тоді як, з матеріалів справи та зведеного виконавчого провадження вбачається і те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто борг у сумі 1 922 29,57 грн., судові витрати у розмірі 1 730,00 грн., а всього - 1 924 024,57 грн.

Вбачається і те, що в рахунок виконання такого рішення суду 17.06.2010 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрите виконаче провадження, тобто раніше, а ніж по стягненню заборгованості із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

З»ясовано і те, при відкритті 17.06.2010 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відповідного виконавчого провадження державним виконавцем також було накладено решт на все майно ОСОБА_3, зокрема і на мікроавтобус, який тепер фігурує у мировій угоді між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Таким чином майно боржника, а саме мікроавтобус пасажирський «Mersedes-Benz Sprint» 312 D, на яке з метою забезпечення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2010 року було накладено арешт, внаслідок укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мирової угоди фактично виводиться з-під арешту та вибуває з виконавчого провадження, чим порушує права ОСОБА_5, як стягувача суми заборгованості з ОСОБА_3 у розмірі 1 924 024,57 грн.

Необхідно вказати, що така ухвала про накладенню решту на все майно боржника ОСОБА_3 є чинною і тепер, як і відповідно сам арешт такого майна. Судом враховується і те, що досі виконавче провадження по стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми заборгованості у розмірі 1 924 024,57 грн. триває, жодної суми по ньому не погашено, а тому вихід із власності боржника ОСОБА_3 та відповідно вихід із-під арешту, частини його майна буде протирічити правам іншого стягувача, який з 2010 року так і не отримує відповідне виконання рішення щодо задоволення його грошових вимог.

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку при укладанні такої мирової угоди, сторони виконавчого провадження, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2намагаються здійснити перехід прав власності на рухоме майно, а саме вище вказаний автомобіль.

Тоді як, згідно Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.07.2015 року визначено, що є правильною практика тих судів, які виносили ухвалу про відмову у визнанні відповідної мирової угоди на підставі того, що нерухоме (рухоме) майно не було предметом судового спору. Зазначено в ньому і те, що суди мають звернути увагу на те, що внесення у подальшому змін чи доповнень до укладеної і затвердженої судом мирової угоди законодавством не передбачено.

Але мікроавтобус пасажирський «Mersedes-Benz Sprint» 312 D не був предметом судового спору між ОСОБА_2та ОСОБА_3 , оскільки такий стосувався боргу по договору позики. Такий автомобіль згідно вимог ЗУ "Про виконавче провадження" може бути предметом реалізації на прилюдних торгах, аукціонах тощо з дотриманням відповідної процедури.

Щодо інших доводів ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо можливості іншим шляхом виконати рішення суду щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 1 924 024,57 грн., то в цій частині суд такі оцінює критично, з огляду на те, що відповідне виконавче провадження по стягненню такої великої суми заборгованості триває з 17.06.2010 року, нараховує п"ять томів, безліч виконавчий дій, які так і не стали результатом його повного чи навіть частково виконання, оскільки жодної суми для погашення такої заборгованості не сплачено.

Існування іншого майна у боржника для погашення такої суми заборгованості, його вартість, не встановлено, його фактично не стягнуто в порядку виконання існуючих зобов"язань. Крім того, суд не може в даному провадженню оцінювати можливі дії державного виконаця по виконанню вказаних виконавчих документів.

Інші посилання щодо дій державного виконавця по виконанню таких рішень судів не мають значення у вирішенні цього питання, оскільки таке не стосується правомірності чи ні саме дій державного виконавця при виконанні останнім своїх обов»язків, вказуючи, що нормим ЦПК України визначений окремий порядок оскарження таких.

Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання та відповідно для затвердження мирової угоди.

Керуючись ст.ст. 175, 372, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Гуріної Дар»ї Ігорівни про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу залищити без задоволення.

Відмовити у визнанні мирової угоди укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на стадії виконання рішеня Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня проголошення, для тих хто був відсутній при оголошенні з дня отримання копії цієї ухвали (рішення Коституційного Суду України, від 27.01.2010 року за № 3-рп/2010 та інші, лист Вищого Спецалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2011 року ).

Суддя: