АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанській Н.К., Міцнея В.Ф.

при секретарі: Лук»янишиній М.В.

з участю сторін: відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 05 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/260/2015 р. Головуючий у І інстанції:Ярема Л.В.

Категорія: 19/27 Суддя-доповідач:: Владичан А.І.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Однак відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 14278 грн. 47 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту на суму 3022 грн. 14 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом на суму 10100 грн. 21 коп., штрафу (фіксована частина) на суму 500 грн., штрафу (процентна складова) на суму 656 грн. 12 коп..

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов'язання, порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 05 квітня 2007 року, у розмірі 14278,47 гривень та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що незаконність та необґрунтованість рішення суду полягає в неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та порушенні судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити, у зв'язку із втратою банком права вимоги.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Як вбачається із розрахунку заборгованості, останній платіж нею здійснено 25 листопада 2008 року, а дія картки закінчилась 04 квітня 2009 року, з позовом до суду банк звернувся у червні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Також зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції нею було зроблено усну заяву про застосування строків позовної давності, однак судом дане клопотання було проігноровано, що стало підставою для постановлення незаконного та необґрунтованого рішення. Просила скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з того, що 05 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 14278,47 гривень, яка підлягає стягненню на користь банку.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п.6.5. вказаних Умов та правил відповідач зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

У п.6.6. вказаних Умов та правил передбачено обов'язок відповідача у випадку невиконання зобов'язань за договором по вимозі банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ст.526, ч. ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції при постановленні рішення не застосував строку позовної давності, про яку вона просила в судовому засіданні, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що відповідачкою під час розгляду справи судом першої інстанції не було зроблено жодної усної заяви про сплив позовної давності, що підтверджується технічною фіксацією судового засідання по вказаній цивільній справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав, для застосування строку позовної давності.

Посилання апелянта ОСОБА_1 про те, що вона не була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки там відсутній її підпис, спростовуються матеріалами справи, а саме заявою про відкриття кредитного рахунку, де конкретно вказано, що вона ознайомлена та згідна з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що підтверджується її підписом. (а.с.13,14) .

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що вона ознайомилася та згідна з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, і виразила свою згоду, що вказана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, тобто кредитний договір.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Наведене свідчить, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставин, з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: