Справа №591/2905/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1392/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сумській області про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, неналежне дослідження доказів, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому зазначає, що до даного спору необхідно застосовувати Постанову Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 2993 року, якою затверджено Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом, шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків. Вказує, що спірний автомобіль був придбаний за власні кошти позивача, а не в порядку передбаченому для забезпечення інвалідів автомобілями. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які свідчать, що автомобіль належить на праві власності позивачу, та не визначився з нормами матеріального права, які слід застосовувати до спірних правовідносин.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був забезпечений автомобілем як інвалід трудового каліцтва, згодом в порядку заміни йому видали новий автомобіль, а попередній транспортний засіб був переданий відповідачу як це передбачено Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, тому вважав позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам та нормам матеріального права.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва і він з 1999 року перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення (а.с. 6). Відповідно до рішення арбітражного суду Сумської області від 15 серпня 2000 року фінансування витрат на придбання автомобіля здійснено за рахунок коштів виручених від продажу майна боржника банкрута в сумі 13650 грн., які були перераховані Управлінню соціального захисту населення.

Управління соцзахисту займалось питанням придбання автомобіля та звернулось 28 лютого 2001 року з письмовим клопотанням до ТОВ «Суми - Авто» про продаж автомобіля (а.с. 8, 12).

Згідно п. 25 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1997 року № 999 інвалідам внаслідок каліцтва від джерела підвищеної небезпеки автомобілі видаються за рішенням суду за рахунок підприємств, установ, з вини яких заподіяно каліцтво, а у разі одержання нового автомобіля інвалід повинен повернути автомобіль установі, яка його оплатила.

Встановлено, що підприємство на якому позивач отримав каліцтво ліквідовано, особова справа на інваліда передана фонду соцстрахування. В березні 2014 року ОСОБА_3 отримав новий автомобіль «Таврія» згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року N 999, тобто відповідно до п. 14 вказаного Порядку відбулась заміна автомобіля. Згідно акту приймання - передачі № 1 від 28 лютого 2014 року. ОСОБА_3 передав управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального спеціальний легковий автомобіль, яким був забезпеченим у 2001 році (а.с. 9).

Відповідно абз. 5 № 14 вищезазначеного порядку у разі заміни автомобіля інвалід унаслідок трудового каліцтва первинний автомобіль повертає управлінню виконавчої дирекції.

За цих обставин доводи апелянта про те, що відповідач відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України без достатньої правової підстави утримує автомобіль «Таврія» є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не надав належних доказів про порушення його майнових прав відповідачем з підстав заявлених ним.

Врахувавши всі обставини справи, суд правильно визначився в правах та обов'язках сторін, тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -