АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/147/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 193/2002/14-ц інстанції - Шумська О.В.
Категорія № 47 ( 1 ) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представників позивача - Неліпи Олени Вікторівни та Харченко Катерини

Юріївни, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

Григорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні пішохідною доріжкою, яка знаходиться на земельній ділянці загального користування,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Девладівська сільська рада Софіївського району Дніпропетровської області (далі - Сільська рада) звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_4, в обґрунтування якого зазначила, що в 1973 році на території села Девладове Софіївського району Дніпропетровської області силами територіальної громади збудована пішохідна доріжка, яка об"єднує вулиці Фрунзе та Піонерську і прокладена через вулицю Чапаєва для проходу громадян до вулиць Фрунзе, Піонерська та до провулку Чкалова. Зазначена пішохідна доріжка, яка має ширину 0,5м та знаходиться на відстані 1,50м від краю до найбільш виступаючої конструкції будівлі (покрівлі) будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_1, разом з вулицею Фрунзе знаходиться на балансі Девладівської сільської ради, а тому має статус майна, яке є комунальною власністю Сільської ради. З 2011 року відповідачкою постійно чиняться перешкоди мешканцям с. Девладове у її користуванні шляхом перекриття пішохідної доріжки будівельними матеріалами, засипки землею, встановленням огорожі та інше. Тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні громадянами пішохідною доріжкою шляхом заборони руйнування будь-яким способом доріжки та плит, з яких вона викладена, складування на ній будівельних матеріалів, перекриття її огорожею або яким іншим способом, та не чинити перешкоди в подальшому, а також стягнути з ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року позовні вимоги Сільської ради задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та закриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову Сільської ради, оскільки згідно листа начальника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Софіївської РДА Федорчака В.Б. за № 292-А від 02 серпня 2011 року спірна пішохідна доріжка прокладена незаконно, влаштована з порушенням нормативів ДБН 360-92, оскільки влаштування такої пішохідної алеї можливо при умові відступу від краю конструкції будівлі її будинку на 1 метр (де повинна бути влаштована огорожа по межі). Крім того, згідно правил дорожнього руху пішохідна доріжка позначається знаком 4.13, що означає заборону руху і зупинки транспортних засобів в зоні дії такого знаку, проте Сільською радою жодних вимог щодо облаштування даної доріжки не здійснено, у зв'язку з чим по ній рухаються транспортні засоби, що створює небезпеку пішоходам та при зустрічному русі, розминаючись на доріжці, транспортні засоби заїджають до неї на город та руйнуть їй паркан і будинок. А також за відсутності на доріжці твердого покриття на ній піднімається страшений пил, внаслідок чого неможливо знаходиться на подвір?ї та дихати повітрям.

У письмових запереченнях позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1973 році на території села Девладове Софіївського району Дніпропетровської області силами територіальної громади була збудована пішохідна доріжка, яка об"єднує вулиці Фрунзе та Піонерську та прокладена через вулицю Чапаєва с. Девладове для проходу громадян до вулиць Фрунзе, Піонерська та до провулку Чкалова.

Згідно інвентаризаційної справи від 07.04.2014 року та довідки Девладівської сільської ради від 06.04.2014 року №419 зазначена пішохідна доріжка разом з вулицею Фрунзе знаходиться на балансі Девладівської сільської ради, а тому має статус майна, яке є комунальною власністю сільської ради (а.с. 26).

27 серпня 2012 року відповідач ОСОБА_4 звернулась із заявою до Девладівської сільської ради про створення комісії для вирішення питання можливості перенесення пішохідної алеї (а.с. 10).

Відповідно до акту обстеження місця розташування тротуарної доріжки, яка з'єднує вулиці Фрунзе і Піонерську та пролягає біля присадибної земельної ділянки громадянина ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, встановлено, що пішохідна доріжка розташована на відстані більше, як 1,0 м до огорожі +0,5 м. до тротуарної доріжки =1,50 м. до найбільш виступаючої конструкції будівлі (покрівлі) будинку АДРЕСА_1, в якому проживає відповідач. Місцерозташування тротуарної доріжки, що проходить біля межі присадибної ділянки, на якій розташова житлова будівля, відповідає нормам ДБН 360-92 пункт 3.25 (для обслуговування будівель та проведення поточних ремонтів відстань від сусідньої межі до найбільш виступаючої конструкції стіни (даху) повинна бути не менше 1,0 метра) (а.с. 11-14).

04 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до Софіївського РВ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про незаконність забудови алеї та її перенесення від будинку (а. с. 16).

Рішенням Девладівської сільської ради від 14 листопада 2013 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перенесення пішохідної алеї у звязку з тим, тим, що алея відповідає ДБН України 360-92* та ДБН В. 2.3.-5-2001 (а.с. 19).

18 березня 2014 року мешканці с. Девладове разом з депутатом сільської ради Сулеймановою Н. І. звернулися із заявою до начальника Софіївського РВ УМВС Дніпропетровської області про порушення кримінального провадження відносно відповідача за руйнування пішохідної доріжки (а.с. 20-21).

Згідно відповіді начальника Софіївського РВ УМВС Дніпропетровської області від 1 квітня 2014 року №2690 за незаконні дії відповідача і її сина винесено офіційне попередження та роз"яснено право звернення до суду в цивільно-правовому порядку (а.с. 23).

Відповідач також неодноразово зверталася до Девладівської сільської ради та правоохоронних органів з питаннями про перенесення пішохідної доріжки, з приводу чого проводилися перевірки, складалися відповідні акти та приймалися рішення про відсутність підстав для перенесення пішохідної доріжки (а.с. 27).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та зобов"язав відповідача усунути перешкоди у користуванні громадянами пішохідною доріжкою, яка об"єднує вулиці Фрунзе та Піонерську та прокладена через вулицю Чапаєва с. Девладове.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах діючого законодавства, на які суд правильно послався у судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують.

Так, не можуть бути взятими до уваги посилання на лист начальника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Софіївської РДА Федорчака В.Б. за № 292-А від 02 серпня 2011 року, який роз'яснив, що спірна пішохідна доріжка влаштована з порушенням нормативів ДБН 360-92, оскільки влаштування такої пішохідної алеї можливо при умові відступу від краю конструкції будівлі її будинку на 1 метр (де повинна бути влаштована огорожа по межі).

Як пояснили в суді апеляційної інстанції представники Сільської ради, при збудові будинку АДРЕСА_1, в якому проживає відповідач, були порушені норми ДБН та будинок збудовано на межі земельної ділянки, виділеної для його обслуговування, без обов'язкового відступлення від межі на 1 метр.

Відповідач ОСОБА_4 підтвердила цю обставину та пояснила, що стіна належного їй будинку, повз якої прокладена пішохідна доріжка, дійсно побудована на межі колишніми господарями домоволодіння, які будували будинок та в яких у 1969 році її чоловік ОСОБА_7 разом із нею придбав домоволодіння, та про таке порушення норм ДБН їй було відомо під час придбання будинку у власність.

Судом встановлено, що спірна пішохідна доріжка розташована на відстані 1,5м до найбільш виступаючої конструкції будівлі (покрівлі) будинку, в якому проживає відповідач.

Таким чином, порушення норм ДБН 360-92 відбулися при збудові будинку АДРЕСА_1, в якому проживає відповідач, оскільки для обслуговування будівель та проведення поточних ремонтів відстань від сусідньої межі до найбільш виступаючої конструкції стіни (даху) повинна бути не менше 1,0 метра, а при збудуванні пішохідної доріжки силами територіальної громади порушення норм ДБН не допущено.

Також не можуть бути взятими до уваги доводи апеляційної скарги про те, що Сільською радою не дотримано вимоги щодо облаштування доріжки, у зв'язку з чим по ній рухаються транспортні засоби, заїджають до неї на город та руйнуть їй паркан і будинок.

Як убачається із матеріалів справи та фотокарток, долучених до справи за клопотанням відповідача ОСОБА_4, спірна доріжка викладена плитами розміром 50 см на 50см, призначена для пересування пішоходів та не пристосована для руху автомобільного транспорту, проте мототранспорт має змогу пересуватись поруч із доріжкою по землі, про що свідчить наявна на фотографії (07/02/2015 11:14) колія.

У зв'язку з цим безпідставними є й посилання відповідача на те, що за відсутності на доріжці твердого покриття на ній піднімається страшений пил, внаслідок чого неможливо знаходиться на подвір'ї та дихати повітрям, оскільки із вищезазначеної фотокартки вбачається, що пил здіймається під час руху по землі, а не по тротуарним плитам, з яких збудовано доріжку.

Крім того, із наявної у справі колективної заяви мешканців села Девладове на ім'я начальника Софіївського РВ УМВС України в Дніпропетровській області вбачається, що 15 березня 2014 року силами благодійної організації та жителів вулиць Фрунзе та Чапаєва було проведено суботник по благоустрою спірної тротуарної доріжки, її підсипано шлаком та укладено бетонні блоки для запобігання осипання шлаку на належний відповідачу город. Проте відповідач ОСОБА_4 разом із своїм сином зруйнували бетонні блоки та присипали доріжку землею (а.с. 21-22).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

На думку колегії суддів, позивачем доведено порушення права територіальної громади с. Девладове, від імені та в інтересах якої діє позивач, на користування об'єктом комунальної власності - спірною пішохідною доріжкою, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну заяву Сільської ради.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

Зважаючи на недоведеність відповідачем своїх заперечень та відсутність порушень її прав та інтересів з боку позивача, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 необхідно відмовити, а рішення суду залишити - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів