Справа № 303/7401/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: представника позивачів- ОСОБА_12., ОСОБА_1, ОСОБА_2-ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначали, що їм на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Також у вказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_4, чим останні створюють перешкоди позивачам у праві користування і розпорядження житлом.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили суд усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме: квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з квартири.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2014 року позовну заяву ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині позову ОСОБА_6 залишено без розгляду з підстав повторної неявки останнього у судове засідання (а.с.45). Даних про надіслання даної ухвали ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення -відмовлено. Копію даного рішення в порядку ст.222 ЦПК України надіслано ОСОБА_6 (а.с.48).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій вказують на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, при цьому посилаються на аналогічні обставини, що буди викладені в позові. Просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Також, як особа права якої порушено апеляційну скаргу подав ОСОБА_6

ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, що не перешкоджає суду на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянути справу в його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, які з»явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції констатував, що вирішення позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення можливе лише в поєднані з вирішенням питання про відсутність у відповідачів права користування квартирою, оскільки такої вимоги не заявлено, позов є безпідставним та до задоволення не підлягає.

З вказаним висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_6 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2014 року (а.с.13-14).

На підставі договору дарування 1/2 частки квартири ОСОБА_9 подарував, а обдаровані прийняли безоплатно у власність: ОСОБА_1 2/5 частки з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 3/5 частки з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності 3 особам: ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.17, 18,19).

Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено поняття спільної часткової власності - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Згідно довідки « І.Т.В Сервіс Плюс» від 21.11.2014 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_11 (1966 р.н.) та ОСОБА_4 (1940 р.н.), тобто попередні власники (а.с.20). Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою також підтверджується довідкою Мукачівського МВ ГУДМС України в Закарпатській області №4988 від 02.12.2014 року (а.с.25).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 33 Постанови Пленуму ВСС України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Пунктом 35 вказаної постанови визначено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Відчужуючи вказану квартиру відповідачі втратили право власності на неї, яке включає в себе право володіння, користування і розпорядження майном, тобто факт втрати права користування вказаною квартирою в даному випадку є доведеним, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не належить право власності на цю квартиру.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ст.391 ЦК України, суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року - скасувати та ухвали нове рішення, яким позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю.

Виселивши ОСОБА_7 (1966 р.н.) та ОСОБА_4 (1940 р.н.) з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: