Справа № 473/5673/14-ц
УХВАЛА

"17" лютого 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказував, що 21 березня 2008 року між ВАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 51-14П/2008, відповідно до якого позивач надав останній на споживчі потреби кредит в розмірі 284 900 грн. на строк до 20 березня 2013 року, а позичальник зобовязалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини відповідно до узгодженого графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі від 18,5 % річних, а в разі користування кредитними коштами понад встановлений договором строк в розмірі 0,1 % річних.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обовязок останньої сплачувати банку неустойку, а саме за користування кредитом понад встановлений договором строк, порушення строків сплати процентів - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми, а також за невиконання прийнятих на себе зобовязань щодо сплати нарахованих процентів штраф в розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених процентів, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.

Додатковою угодою від 17 квітня 2009 року сторони внесли технічні зміни до кредитного договору, що не призвели до збільшення обсягу відповідальності жодного з них.

Крім цього в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між банком та ОСОБА_4, а також ОСОБА_2 було укладено два договори поруки за якими останні поручилися за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобовязань та зобовязалися нести з ОСОБА_3 перед позивачем солідарну відповідальність за порушення нею умов кредитного договору.

Проте ні позичальник, ні поручителі умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів належним чином не виконували в звязку з чим станом на 08 листопада 2010 року виникла заборгованість по кредитному договору.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 27 грудня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, що утворилася станом на 08 листопада 2010 року в загальному розмірі 399 773,87 грн., в тому числі 250 679,39 грн. заборгованості по кредиту, 77 419,38 грн. заборгованості по процентам, 24 645,72 грн. пені, 47 029,38 грн. штрафу та судові витрати.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 02 березня 2011 року, частково зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 серпня 2011 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, що утворилася станом на 08 листопада 2010 року в загальному розмірі 375 128,15 грн., в тому числі 250 679,39 грн. заборгованості по кредиту, 77 419,38 грн. заборгованості по процентам, 47 029,38 грн. штрафу та судові витрати.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на рухоме майно.

Проте рішення про стягнення боргу боржниками не виконані, зобовязання, що виникли з кредитного договору продовжують діяти, проте не виконуються позичальником чи поручителями, в звязку з чим у позичальника виникла додаткова заборгованість:

· по процентам за користування кредитом за період з 09 листопада 2010 року по 17 листопада 2014 року в розмірі 115 595,53 грн.;

· нарахована пеня за порушення умов договору за період з 28 жовтня 2013 року по 17 листопада 2014 року в розмірі 34 929,32 грн.;

· нарахований штраф за порушення умов договору в розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених процентів, що становить 11 159,55 грн.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив про солідарне стягнення з відповідачів нарахованої заборгованості за кредитним договором, а також всіх сплачених ним судових витрат.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволено частково.

З ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 та солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, що утворилася станом на 17 листопада 2014 року, а саме 111 595,53 грн. заборгованості по процентам, 32 632,06 грн. нарахованої пені, а всього 144 227,59 грн. Розподілено судові витрати.

30 січня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Підставами перегляду в сукупності вбачав:

· процесуальну підставу, а саме те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, внаслідок чого відповідач не мав можливості заперечувати проти позову, заявляти клопотання, подавати докази в підтвердження своїх заперечень;

· матеріальну підставу, зокрема неврахування судом під час ухвалення рішення того, що за іншими аналогічними рішеннями з нього та інших відповідачів вже стягується заборгованість, що виникла перед ПАТ «Мегабанк» і вказані рішення частково виконані за рахунок заробітної плати ОСОБА_2, одним з цих рішень в порядку стягнення боргу звернуто стягнення на предмет застави транспортні засоби, вартість яких покриває заборгованість, разом з тим судом під час стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом не застосовано передбачений законом трирічний строк позовної давності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав свою заяву про перегляд заочного рішення.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, вказуючи на відсутність для цього жодних підстав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України вважав можливим провести розгляд справи без участі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, оглянувши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що подається протягом десяти днів з дня отримання останнім його копії.

Водночас ч. 1 ст. 232 ЦПК України встановлює дві обставини, що в своїй сукупності є підставами для скасування судом заочного рішення, а саме:

· відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

· докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проте з матеріалів справи (а.с. 82-а, 94) вбачається, що ОСОБА_2 двічі направлялися судові документи разом з повістками про виклик до суду за місцем його зареєстрованого та фактичного проживання, зокрема про виклик на 23 грудня 2014 року повернуті в зв'язку з неявкою відповідача у відділ поштового зв'язку для їх отримання та про виклик на 22 січня 2015 року, які згідно поштового штемпеля особисто отримані відповідачем 31 грудня 2014 року (позивачем помилково проставлена дата 31 січня 2014 року). Незважаючи на ці обставини, в судове засідання останній не зявився та не повідомив про причини неявки.

Крім цього суд не може прийняти до уваги доводи відповідача щодо наявності матеріальних підстав для перегляду заочного рішення, оскільки під час розгляду справи та ухвалення судового рішення суд врахував та перевірив зазначені відповідачем обставини, зокрема щодо розміру стягнутих з ОСОБА_2 коштів в порядку виконання судового рішення та врахування їх банком під час нарахування нового боргу, відсутність реального виконання судового рішення в частині звернення стягнення на предмет застави - транспортні засоби, за рахунок реалізації яких можливе стягнення боргу, судом під час стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом враховано, що передбачений законом трирічний строк позовної давності переривався в зв'язку з діями, що свідчать про його визнання одним з боржників та на час подачі позову не сплив, разом з тим такий строк може бути застосований лише за відповідною заявою сторони, зробленою під час розгляду справи по суті.

Таким чином заява відповідача не вказує на наявність підстав для перегляду заочного рішення, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_2слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В.Вуїв