Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1679/14-ц

02 лютого 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит»» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відповідно до договору поруки, -

встановив :

ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому поставило питання про стягнення в солідарному порядку з відповідачів, як з боржника та поручителя 136417,53 грн. несплаченого кредиту та коштів за його користування.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між відповідачем ОСОБА_2 та Івано-Франківською філією КБ «Банк «Фінанси та Кредит» 15.02.2007 року укладено кредитний договір №349/07-К8 відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у банку 15000 грн. кредитних коштів. Позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку встановленому Договором. Однак взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 15.07.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 136417,53 грн. з яких сума простроченої заборгованості по тілу кредиту 9904,95 грн., сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 20963,80 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу та комісії 105548,78 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 15.02.2007 р. За цим договором ОСОБА_3 поручився за позичальника по всіх взятих на себе зобов'язаннях перед банком. Однак поручитель також не виконує взятих на себе зобов'язань. Тому банк просить стягнути заборгованість, що виникла з обох відповідачів у солідарному порядку.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі з викладених в заяві підстав. Додатково представник позивача Новосад С.В. вказала, що відповідно до п.6.2. договору поруки, термін дії договору поруки не визначений конкретною датою, а припиняється лише в момент повного виконання позичальником чи поручителем усіх зобов'язань перед кредитором. Тому, просила стягнути борг солідарно з відповідачів.

Представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Вказав, що відповідно до п.3.2. Кредитного договору №349/07-К8 від 15.02.2007 року кредит виданий ОСОБА_2 на строк до 15.02.2010 року. Таким чином, з вказаної дати розпочався перебіг позовної давності. До суду позивач звернувся лише 12.08.2014 року - через 4 роки 5 місяців і 4 тижні, тобто після спливу позовної давності. Оскільки від імені ОСОБА_2 суду подано заяву про застосування строків позовної давності, то вважає, що у задоволенні позову до ОСОБА_2 слід відмовити з підстав передбачених ст. 267 ЦК України. Обов'язок ОСОБА_3 як поручителя відповідати перед кредитором, на думку представника відповідачів припинився з 16.08.2010 року, оскільки кредитор, відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимог до поручителя. Тому, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та Івано-Франківською філією КБ «Банк «Фінанси та Кредит» 15.02.2007 року укладено кредитний договір №349/07-К8 відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у банку 15000 грн. кредитних коштів. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитним ресурсам в розмірі 416,67 грн. та щомісячно в цей же строк сплачувати комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 315 грн. Позичальник вказаних умов не дотримався і з травня 2007 року допустив порушення строку платежів, провівши останнє погашення основного боргу 10.03.2008 року, а останній платіж по щомісячній комісії вніс 11.03.2010 року. Оскільки строк дії договору обумовлений сторонами завершився 15.02.2010 року, а ОСОБА_2 11.03.2010 року вніс 1597,10 грн. на погашення своїх зобов'язань перед банком, то строк позовної давності почав спливати саме з останньої дати. Виходячи з того, що позивачем позовні вимоги до ОСОБА_2 заявлені лише 13.08.2014 року, а відповідач клопотав про застосування наслідків спливу позовної давності, то відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України у задоволенні позову до ОСОБА_2 слід відмовити з цих підстав.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 15.02.2007 р. за якими ОСОБА_3 поручився за позичальника по всіх взятих ним на себе зобов'язаннях перед банком. Пунктом 2.1, 2.2 Договору поруки передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Однак, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено судом, виходячи з п.1.2. кредитного договору термін користування кредитним коштами був визначений на строк до 15.02.2010 року. Боржник своїх зобов"язань перед банком не виконав. Належних доказів на підтвердження того, що поручителю ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний строк кредитором направлялись вимоги про погашення боргу, представники позивача суду не подали. Посилання представника позивача на те, що у п.6.2 Договору поруки визначено, що договір діє до повного виконання позичальником чи поручителем усіх зобов'язань за кредитним договором не може розглядатись як встановлення строку дії договору поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст..252 ЦК України, відповідно до якої строк має визначатись роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію яка має неминуче настати.

Виходячи з наведеного, заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

В задоволенні позову ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 136417,53 грн. за кредитним договором №349/07-К8 від 15.02.2007 року та відповідно до договору поруки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.