Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2848/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/4042/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2012 року по лютий 2015 року сторони перебували в фактичних шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилась дочка ОСОБА_5. Дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні.

Вона не працює, доглядає за дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу, інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги.

Відповідач працює офіційно в системі правоохоронних органів, а саме у підрозділі ППС, має регулярну заробітну плату, розмір якої їй не відомий, інших аліментних зобов'язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дочки і кошти на її утримання.

В зв'язку з тим, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки і кошти на її утримання не регулярно і не в повній мірі, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно по 1/4 частині із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини, та кошти на її утримання щомісячно по 1/4 частині із всіх видів заробітку до досягнення ОСОБА_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 квітня 2015 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ОСОБА_5 трьох років, починаючи стягнення з 24 квітня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмолено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, стягнути з ОСОБА_4 на її користь на період знаходження у відпустці по догляду за дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_3 року аліменти в розмірі 1/4 частині усіх видів заробітку відповідача, в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Обов'язок з доведення вказаних обставин, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, покладається на ту сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народила доньку ОСОБА_5, батьком якої являється ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4).

Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували.

ОСОБА_3 не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Донька проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідно до вимог ст.ст.84,91 СК України позивачка має право на отримання від відповідача коштів на своє утримання, та визначив аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку відповідача, з врахуванням його матеріальної спроможності.

Відповідач має постійне місце роботи, в зв'язку з чим суд визначив розмір аліментів у частці від заробітку.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо можливості ОСОБА_4 надавати аліменти позивачці на її утримання в більшому розмірі, ніж це було визначено судом. Із довідки Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області №26/7-381 від 23.07.2015 р. вбачається, що ОСОБА_4 працює в ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, його середня заробітна плата за останні 6 місяців складає 2221,02 грн. ( а.с. 63).

Будь-яких доказів про наявність у відповідача інших джерел доходів ніж заробітна плата позивачка не надала та не посилається на такі обставини в апеляційній скарзі. Апеляційна скарга ОСОБА_3 містить лише посилання на недостатність коштів, стягнутих на її утримання, для задоволення її потреб та потреб дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу дитині в достатньому розмірі, не приймає участі у лікуванні і оздоровленні дитини, є неприйнятними, оскільки зазначені обставини не стосуються оскаржуваної частини рішення.

На утримання дитини суд стягнув аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, рішення суду в цій частині не оскаржується і в силу положень ст. 303 ЦПК України не переглядається в апеляційному порядку. Питання про додаткові витрати позивачка не порушувала.

Отже, висновок суду про матеріальну спроможність відповідача надавати утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 заробітку ґрунтується на поданих сторонами доказах, відповідає фактичним обставинам справи.

Обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, у розумінні ч. 1 ст. 184 СК України, та які не були враховані судом, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не зазначаються. Будь-які нові докази, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, жодна із сторін не надає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують. Вимоги апеляційної скарги про зміну рішення суду і стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку відповідача є безпідставними.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: