Номер провадження 2/754/2603/15
Справа №754/4252/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2015 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача борг за договором позики в сумі 63772,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на початку травня 2012 року до нього звернулася ОСОБА_2, з проханням надати їй в позику грошові кошти в сумі 60000,00 гривень для термінового питання. З метою передачі коштів ОСОБА_2 позивач 4 травня 2012 року уклав кредитний № R9В в Дарницькому відділенні ПАТ «ВТБ БАНК» та отримав кошти в сумі 28000,00 грн., які відразу після отримання біля відділення банку передав ОСОБА_2 11 травня 2012 року позивач звернувся до відділення № 5 ПАТ «Терабанк», в якому уклав кредитний договір і йому було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано кредит на суму 11000,00 грн. гривень, які також були передані ОСОБА_2 19 травня 2012 року позивач отримав кредит в сумі 19900,00 грн., уклавши кредитний договір № 78#3 в Київському відділенні № 23 ПАТ «Сбербанк Росії», які були передані ОСОБА_2 Загальна сума коштів, яка була передана відповідачам складає 58 900,00 грн. 07.02.2013 року відповідач ОСОБА_3 надав розписку про те, що взяв у позивача борг в сумі 50000,00 грн. та зобов'язується повернути у термін до першого березня 2013 року. Однак позичальники не виконали взятих на себе за договором позики зобов'язань, грошові кошти не повернули.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача борг за договором позики в сумі 64025,00 грн. та судові витрати по справі. Мотивував таке збільшення тим, що під час звернення до суду позивачем надані докази сплати банкам суми 70772,00 грн. За 2015 рік до повного розрахунку позивач сплатив банкам ще суму 5753,00 грн. Таким чином, сплачена позивачем сума до погашення всіх кредитів складає 76525,00 грн. За розписками відповідачкою ОСОБА_2 позивачу передано 7000,00 грн., через деякий час ще 5500,00 грн. Разом станом на червень 2015 року повернута сума 12500,00 грн. Отже розмір грошового зобов'язання відповідачів становить 76525,00 грн. - 12500,00 грн. = 64025,00 грн.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, вказавши, що відповідачами було повернуто борг в сумі 13500,00 грн. на підставі чого з відповідачів слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 63025,00 грн.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, зазначивши, що, дійсно, між сторонами був укладений договір позики, частину коштів вони повернули, про що свідчать відповідні розписки, але залишок коштів на даний час не можуть повернути через скрутне матеріальне становище. Також зазначили, що категорично заперечують проти стягнення з них боргу в розмірі 64025,00 грн. Вказана позивачем сума боргу є занадто велика, оскільки ними було повернуто грошові кошти в розмірі 15500,00 грн., а не 13500,00 грн., як зазначила представник позивача. Просили позов задовольнити частково.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Як вказує позивач в своїй позовній заяві до нього звернулася відповідач ОСОБА_2 з проханням надати їй в позику грошові кошти в сумі 60000,00 грн. У зв'язку з тим, що позивач таких коштів не мав, він 4 травня 2012 року уклав кредитний договір № R9В в Дарницькому відділенні ПАТ «ВТБ БАНК» та отримав кошти в сумі 28 000,00 грн., які передав ОСОБА_2 11 травня 2012 року звернувся до відділення № 5 ПАТ «Терабанк», в якому уклав кредитний договір і йому було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано кредит на суму 11000,00 грн. грн., які також були передані ОСОБА_2 19 травня 2012 року позивач отримав кредит в сумі 19900,00 грн., уклавши кредитний договір № 78#3 в Київському відділенні № 23 ПАТ «Сбербанк Росії», які були передані ОСОБА_2 07.02.2013 року ОСОБА_3 надав позивачу розписку про те, що взяв в борг гроші в сумі 50000,00 грн. та зобов'язується повернути у термін до першого березня 2013 року.

Дані обставини не заперечуються відповідачами та підтверджуються копією розписки від 07.02.2013 року, оригінал якої зберігається у позивача ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідачі в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що сума позики у визначений в розписці строк в повному обсязі не повернута.

Також, відповідачами в рахунок погашення боргу 07.01.2014 року сплачено 1000,00 грн., 07.02.2014 року сплачено 1000,00 грн., 18.03.2014 року сплачено 1000,00 грн., 06.06.2014 року сплачено 1000,00 грн., 13.06.2014 року сплачено 1000,00 грн., 19.07.2014 року сплачено 1000,00 грн., 21.08.2014 року сплачено 1000,00 грн., 26.09.2014 року сплачено 1000,00 грн., 19.10.2014 року сплачено 1000,00 грн., 23.01.2015 року сплачено 1000,00 грн., 23.03.2015 року сплачено 1000,00 грн., 23.04.2015 року сплачено 1000,00 грн., 23.05.2015 року сплачено 500,00 грн., що підтверджується розписками, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 6, 7, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55).

Як вказувала в судовому засіданні представник позивача за підрахунками позивачу відповідачем ОСОБА_2 в рахунок погашення існуючої заборгованості було передано грошові кошти в розмірі 13500,00 грн. Суд приймає до розрахунку вказану суму, оскільки позивачем зараховано повернення боргу саме в такому розмірі.

Враховуючи, що за договором позики, укладеного сторонами 07.02.2014 року, грошові кошти (сума позики) були передані позикодавцем у власність позичальнику в розмірі 500000,00 грн., відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі та у такій самій кількості, що були передані йому у борг в строк та в порядку, що визначені в розписці.

Доводи представника позивача щодо повернення суми позики в розмірі 63025,00 грн., оскільки банком крім нарахованих відсотків нараховувалась пеня за прострочку платежів є необґрунтованими, оскільки договором позики такий обов'язок для відповідачів не встановлений.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача борг за договором позики у розмірі 36500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 365,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу - 36500,00 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати - суму сплаченого судового збору в розмірі 365,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення виготовлено 26.06.2015 року.

Суддя Н.Г.Таран