Справа № 364/313/14ц Головуючий у І інстанції Моргун Л.Г.
Провадження № 22-ц/780/2962/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 22 28.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Гайок» про визнання договору оренди недійсним та зустрічним позовом Фермерського господарства «Гайок» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Гайок» на рішення Володарського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року,

встановила:

Позивач у березні 2014 року звернувся з названим позовом, в якому вказував, що йому належать земельна ділянка площею 4,075 га. 22.05.2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського РУЮ Київської області було зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 21.01.2013 року, який нібито було укладено між ФГ «Гайок» та ним відносно належної йому земельної ділянки. Позивач стверджує, що він не укладав та не підписував договір оренди землі з ФГ « Гайок» , а в договорі оренди в графі «Орендодавець» та в акті прийому - передачі замість його підпису стоїть підпис іншої особи.

28.03.2014 року до Володарського районного суду надійшла зустрічна позовна заява Фермерського господарства «Гайок» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним. ФГ «Гайок» зазначає, що якщо ОСОБА_2 знав, що він не підписував договір оренди та не повідомив про це ФГ «Гайок», то це свідчить про те, що він діяв з умислом та вчинив обманні дії шляхом навмисного замовчування обставин при цьому отримував орендну плату. З цих підстав ФГ «Гайок» просить суд визнати недійсним Договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2 від 21.01.2013 року, який зареєстровано 22.05.2013 року Державною реєстраційною службою Володарського РУЮ як такий, що вчинений під впливом обману зі сторонни ОСОБА_2. Скасувати державну реєстрацію Договору оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2 від 21.01.2013 року Державною реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року первісний позов ОСОБА_2 до Фермерського господарства « Гайок» про визнання договору оренди недійсним - задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 25.05.2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 25 травня 2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі Фермерське господарство «Гайок» вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати недійсним договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 22.05.2013 року державною реєстраційною службою Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки площею 4,075 га з кадастровим номером НОМЕР_1, як такий, що вчинено під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 та розірвати договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 22.05.2013 року державною реєстраційною службою Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки площею 4,075 га з кадастровим номером НОМЕР_1.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Так, визнаючи недійсним договір оренди землі з підстав, які були зазначені первісним позивачем, суд першої інстанції виходив з того, що право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір оренди не можливо вважати вчиненим, оскільки, даний громадянин не проявив своєї волі та не підписував договір оренди та акт прийому - передачі земельної ділянки, що належить йому на праві власності .

З такими висновками погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 4,075 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області , що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 ( а.с.10).

Зазначений факт жодною зі сторін не оспорюється та є беззаперечним.

В судовому засіданні в суді першої інстанції було оглянуто та досліджено два оригінали Договору оренди землі від 22.01.2013 року та один оригінал Договору оренди землі від 25.05.2013 року, в яких зазначено орендодавцем - ОСОБА_2 та орендарем - ФГ«Гайок». Предметом договору у вказаних вище договорах оренди як від 22.01.2013 року так і від 22.05.2013 року є одна й та ж сама земельна ділянка площею 4,075 га, що належить ОСОБА_2 та була передана орендарю згідно Акт-прийому передачі об'єкту оренди (земельної ділянки), тому розбіжність у датах суд оцінив як описку. Вказаний Договір оренди землі було зареєстровано 25.05.2013 року державною реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області.

Згідно висновку експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 16.01.2015 року № 10712/10713/14-32 , встановлено , що підписи від імені ОСОБА_2, що містяться: у розділі «Підпис сторін» в графі « Орендодавець» на четвертому аркуші у двох примірниках договору оренди землі від 22.01.2013, укладеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок»; у рядку «підпис» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 24.01.2013 року складеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_2, що містяться: у розділі «Підписи сторін» в графі «Орендодавець» на четвертому аркуші у двох примірниках договору оренди землі від 22.01.2013 року, укладеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства « Гайок»; у рядку « підпис» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 24.01.2013, складеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок» , виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ( а.с. 170-177).

Наведені вище обставини стверджуються також витребуваним судом із матеріалів кримінального провадження Володарського РВ ГУ МВС України Київської області та приєднаного до матеріалів справи - висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Київській області № 312-ВКЕ від 14.04.2014 року (а.с.82-101), який вказує, що підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Орендодавець» в договорах оренди землі від 22.01.2013 та 25.05.2013 року, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , які було надано гр. ОСОБА_2, ФГ «Гайок», та вилучені в реєстраційній службі Володарського РУЮ Київської області, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_2 в графі « Орендодавець» в договорах оренди землі від 22.01.2013 та 25.05.2013, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, як були надані гр. ОСОБА_2; ФГ « Гайок», та вилучені в реєстраційній службі Володарського районного управління юстиції Київської області, виконані однією особою ( а.с.82-101)

Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Стаття 14 Закону України "Про оренду землі" визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинитися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що спірні договори оренди землі не відповідали волі позивача ОСОБА_2. Відсутність підпису сторони у договорі власника земельної ділянки, свідчить про відсутність його волі на укладання такого договору та є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Наведене вище вказує, що правових підстав для визнання договору оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 25 травня 2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 недійсним, з підстав передбачених ст. 230 ЦК України, у суду не має .

Щодо вимог ФГ «Гайок» по зустрічній позовній заяві та визнання договору оренди земельної ділянки що належить ОСОБА_2 недійсним з підстав того, що ОСОБА_2 знаючи, що він не підписував договір оренди, не повідомив про це ФГ «Гайок», що на думку представника даного господарства, вказує на те, що власник земельної ділянки діяв з умислом та вчинив обманні дії шляхом навмисного замовчування обставин при цьому отримував орендну плату. Даючи оцінку наведеним твердженням представника ФГ «Гайок», колегія суддів вважає, що у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права сторін, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

У судовому засіданні встановлено, що власник земельної ділянки ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій, які б вказували, що він діє навмисно для введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Отримання ОСОБА_2 від ФГ орендної плати не суперечить жодним правовим засадам, оскільки ФГ «Гайок» фактично використовував земельну ділянку названого громадянина хоч і без його волевиявлення та згідно договору, який лише тепер визнається судом недійсним. Таким чином, твердження представника ФГ «Гайок» не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги ФК «Гайок» щодо неправомірності призначення по справі експертизи за відсутності матеріалів, стосовно яких постановлено проведення експертизи відсутні експериментальні, вільні, умовно-вільні зразки підпису позивача є необґрунтованими, оскільки в матеріалах експертного дослідження дані зразки присутні.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Гайок» відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.