Номер провадження 2/754/2569/15
Справа №754/4145/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 у рівних долях. Її мати ОСОБА_5 померла, спадщина на цю частину не оформлена. Квартира складається з трьох кімнат, площею 18, 1 кв.м., 11, 9 кв.м. та 11, 62 кв.м. відповідно, загальною жилою площею 41, 4 кв.м. Між ними постійно виникають суперечки щодо оплати квартплати та комунальних послуг. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд встановити порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй у користування кімнату, площею 11, 4 кв.м., а відповідачам - кімнати, площею 18, 1 кв.м. та 11, 9 кв.м., місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зважаючи на те, що визначити порядок користування у даній квартирі не є можливим.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою відповідача ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 73, 64 кв.м., жилою площею 41, 4 кв.м., що складається з трьох ізольованих кімнат, площею 18, 1 кв.м., 11, 9 кв.м. та 11, 4 кв.м., що підтверджується поверховим планом.

Вказана квартира належить на праві власності позивачці ОСОБА_1, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках (по 1/5 частині), що підтверджується свідоцтвом про право власності.

На початку 2014 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири за заповітом, складеним на ім"я дітей ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Спадкоємці звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але до цього часу свідоцтво видано не було.

На даний час у спірній квартирі зареєстровано чотири особи - позивачка ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою форми № 3.

Але у квартирі проживають позивачка разом зі своїм чоловіком та дитиною, а також відповідач ОСОБА_2, інші відповідачі у квартирі на даний час не проживають.

Між сторонами склався наступний порядок користування жилим приміщенням - позивачка займає кімнату, площею 18, 1 кв.м., а відповідач ОСОБА_2 - кімнату, площею 11, 9 кв.м.

Як встановлено при розгляді справи та підтверджується поясненнями сторін по справі, спору щодо користування жилим приміщенням між ними немає, але виникає спір щодо сплати квартплати та комунальних послуг, у зв"язку з чим позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

В своїх позовних вимогах позивачка просить суд встановити порядок користування жилим приміщенням, виділивши їй у користування кімнату, площею 11, 4 кв.м., а відповідачам - кімнати, площею 18, 1 кв.м. та 11, 9 кв.м.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користуванні майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з положень вимог діючого законодавства, порядок користування жилим приміщенням, що належить на праві часткової власності, може бути встановлений у випадку, якщо такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у жилому приміщенні, а також з урахуванням їх часток у праві власності.

Але при розгляді справи встановлено, що на даний час право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_5, не оформлено, свідоцтво про право на спадщину за законом сторонами не отримано, а тому суд вважає, що з урахуванням вказаних обставин, на даний час питання про встановлення порядку користування жилим приміщенням не може бути вирішено, а позовні вимоги є передчасними.

Крім того, слід зазначити, що кімнат, які б точно відповідали частками співвласників у жилому приміщенні, немає, оскільки доля кожного із співвласників у житловій площі становить 8, 28 кв.м., а площа кімнати, яку просить виділити позивачка, становить 11, 4 кв.м., що на 3, 12 кв.м. більше її частки у праві власності. А це робить неможливим встановлення такого порядку користування між сторонами у спірній квартирі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, ст. 317, 319, 358 ЦК України, ст. 9, 150, 155 Житлового кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: