Номер провадження: 22-ц/785/2182/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Черевка П.М., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - "Про повернення суми позики", -

ВСТАНОВИЛА:

04.09.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просила стягнути з відповідача на її користь суми позики у розмірі 40000 доларів США, що еквівалентно 320000 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що 14.11.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем власноручно була складена розписка, відповідно до якої відповідач позичила у позивача 40000 доларів США та зобов'язалась повернути кошти на протязі 6 місяців, позика безпроцентна. До теперішнього часу кошти відповідачем повернуто позивачу не було, від виконання зобов'язання щодо повернення коштів відповідач ухиляється.

Крім того, 04.09.2014 року позивач подала клопотання про забезпечення позову, по якому просила заборонити відчуження будівлі магазину по АДРЕСА_1, яка належить відповідачу.

Обгрунтовуючи клопотання про забезпечення позову, позивач посилалась на те, що оскільки предметом позову є значна сума грошових коштів, наявна імовірність того, що задля уникнення виконання зобов'язання щодо повернення коштів у разі задоволення позовних вимог позивача, відповідач може відчужити належне їй нерухоме майно, що в майбутньому утруднить виконання рішення суду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2014 року був забезпечений позов ОСОБА_2, шляхом заборони відчуження будівлі магазину по АДРЕСА_1, яка належить відповідачу.

07.11.2014 року ПАТ "Укрсоцбанк" подало апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, по якій просить ухвалу районного суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову, посилаючись на те, що зазначена будівля магазину є предметом іпотеки, накладена районним судом заборона відчуження перешкоджає реалізації права задовольнити вимоги банка за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції колегія суддів всесторонньо і повно перевірила законність і обґрунтованість ухвали на основі ма теріалів справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Судова колегія вважає, що таким заходом забезпечення позову як накладння заборони на відчуженні відповідного майна відповідача, враховуючи ціну позову, суд першої інстанції захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову шляхом накладання заборони на відчуження майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, судова колегія вважає, що накладання заборони - забезпечення позовних вимог позивача у справі не носять дискримінаційного характеру по відношенню до відповідача.

Застосування заборони відчуження майна здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін на момент забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що в відповідності з зазначеними нормами процесуального права у суду першої інстанції були всі підстави для забезпечення позову на момент постановлення даної ухвали суду, оскільки від позивача до суду надійшла відповідна заява про забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів керується роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими в п.4 Постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", яким судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позовних вимог. Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильною по суті, відповідає вимогам ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.2 п.2, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - відхилити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

11.02.2015 року м. Одеса