АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулися до суду із позовом до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № DNH4KP93640119 від 05 грудня 2005 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 9358,70 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 25,08% річних з кінцевим терміном повернення 05 грудня 2007 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, договором поруки укладеним 05 грудня 2005 року з ОСОБА_3 у зв'язку з чим вони є солідарними боржниками.

Просили стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 70334,19 грн.; з ПАТ "Акцент - банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10000 грн. та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судовий збір по справі.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Цим вимогам закону рішення суду відповідає

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 грудня 2005 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNH4KP93640119 у формі заяви, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 9358,70 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 25,08 % річних зі строком повернення до 05 грудня 2007 року (а.с. 7).

В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором 05 грудня 2005 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, у формі письмової заяви-поручителя та згідно цього Договору поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник у повному обсязі (а.с. 10).

У зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 умов кредитного договору заборгованість за ними, згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 07 травня 2013 року, складає 80334 грн. 19 коп., з яких 7406 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 27882,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 40743,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3801,63 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4).

Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені також шляхом укладання позивачем з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, згідно якого останній поручився за виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором на суму 10000 грн. (а.с. 5).

Відповідно до п. 2. та п.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) позичальник зобов'язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви, а Банк зобов'язаний надати Позичальнику кредит та при порушенні умов договору має право нарахувати пеню та інші штрафні санкції, а відповідно до заяви позичальника відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з цими Умовами є кредитним договором (а.с.5, 55-58).

А згідно із п. 6.6 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з цим, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки, а статтею 259 цього Кодексу встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за дормовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір було укладено 05 грудня 2005 року та цей договір діяв 24 місяці, тобто до 05 грудня 2007 року, а з урахуванням п. 6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), позивач мав право звернутися до суду для захисту свого права до 05 грудня 2012 року.

Крім того згідно розрахунку заборгованості позичальник після отримання грошових коштів в кредит їх погашення не здійснювала.

Разом з цим, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із даним позовом лише 14 травня 2013 року, тобто з пропуском п'ятирічного строку для пред'явлення позову, а відповідач, відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 51, 59 ), проте позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що право позивача на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідачів є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" про те, що строк позовної давності ними не порушено, оскільки цей строк було перервано, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, яка була надана позивачем станом на 07 травня 2013 року відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не сплачувала, проте в графі "погашення %" за 23 грудня 2011 року заначена сума 100 грн., разом з цим звідки взялася вказана сума позивач суду не зазначив, а також квитанції, чи ордеру про пслату вказаної суми в судовому засіданні надано не було.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а статтею ст. 212 ЦПК України передбачено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте позивачем інших доказів на підтвердження своїх вимог суду надано не було.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволені позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Що стосується позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до поручителів ОСОБА_3 та ПАТ "Акцент-Банк" то ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки вимоги як до ОСОБА_2 так і до ОСОБА_3 та ПАТ "Акцент-Банк" є взаємопов'язаними, а враховуючи те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, то і ці вимоги також є необгрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду, а також особистого тлумачення норм права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" -відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

М.Л. Прозорова