Провадження №2/761/5238/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім»:

матеріальну шкоду в наслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 6 694,02 грн.; 233,69 грн. витрат на лікування; 150 грн. проведення комп'ютерної томографії; 5000 грн. моральної шкоди; 600 грн. за проведення товарно-транспортної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 : 7000 грн. - втрати заробітку за 1,5 місяці; 20 000 грн. - моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 жовтня 2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю його мопеда та автомобіля, під керуванням відповідача ОСОБА_3 Внаслідок ДТП були пошкодженні обидва транспортні засоби та завдано ушкодження його здоров'ю. Вироком Солом'янського районного суду м. Києва у настанні ДТП визнано винним ОСОБА_3

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім».

Внаслідок ДТП був пошкоджений його мопед «Plaggio 100», д.н.з. НОМЕР_1, матеріальна шкода яка завдана йому внаслідок пошкодження мопеда становить 6 694,02 грн.

Вважає, що вказана шкода та витрати, що виникли внаслідок завдання шкоди його здоров'ю та витрати на проведення експертизи, а саме: 233,69 грн. на лікування; 150 грн. проведення комп'ютерної томографії; 600 грн. за проведення товарно-транспортної експертиз, повинні бути відшкодовані ПрАТ «Київський страховий дім», також внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн. та яка також підлягає до стягнення з страхової компанії.

З відповідача ОСОБА_3 підлягає до стягнення 7 000 грн. що становлять втрату заробітку за 1,5 місяці та 20 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у тимчасовій втраті працездатності та моральних стражданнях його дружини, для якої подія стала шоком, що призвело до ускладнення його нормального способу життя. Завдані тілесні ушкодження призвели до лікування та необхідності звернення до медичних закладів, бігання по аптеках, неможливості жити нормальним, активним життям, виконуючи свої сімейні та громадські обов'язки.

За захистом своїх прав він звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що позивач не отримав заробітну плату за 1,5 місяці, крім того, ним не вказано, за які саме місяці, оскільки в матеріалах справи є довідка ТОВ «Фантезі 2013 », яка підтверджує оплату заробітку позивача за період втрати непрацездатності. Що стосується відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. вказані обставини були дослідженні судом при ухвалені вироку суду від 10.04.2014 року та по ним прийнято рішення.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в судове засідання не з'явився надав суду письмові заперечення на позовну заяву, з яких вбачається, що позов відповідач визнає в частині 233,69 грн. витрат на лікування; 150 грн. проведення комп'ютерної томографії; моральну шкоду в розмірі 5 % від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 12 гривень; а разом 395,69 грн., в решті вимоги вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року, який скасовано в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2014 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 гривень в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_3 18.10.2013, приблизно о 17-50 год., керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме, технічно справним автомобілем марки «ВАЗ- 21114», д.н.з. НОМЕР_4, рухався по вул. Петровського в сторону вул. Уманській в м. Києві зі швидкістю приблизно 10 км/год. В той же час по проїзній частині вул. Уманської в напрямку бул. Чоколівського рухався моторолер «РІАGGIO FLY 100», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 Під'їжджаючи до прибудинкової території будинку № 42 по бул. Чоколівському в м. Києві, ОСОБА_3, грубо порушуючи та ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), (д), 10.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та, рухаючись по вищевказаній проїзній частині, почав виконувати маневр лівого повороту, в бік бул. Чоколівському, не надавши перевагу в русі водію зазначеного вище моторолера під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті даної ДТП водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 1783/Е від 20.12.2013 у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини: перелом 6-10 ребер зліва по лопатковій лінії. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 18.10.2013 внаслідок мотоциклетної травми - травми водія моторолера, що рухається при зіткненні його із перешкодою. Виявлене тілесне ушкодження не є небезпечним для життя та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Висновку № 115/14 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку від 21 лютого 2014 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла «Plaggio 100», д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП, що сталася 18.10.2013 року, становить 6694,02 гривні.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується полісом № АС 4260072 від 05.08.2013 р.

21.10.2013 року ОСОБА_3 повідомив ПрАТ «Київський страховий дім» про подію ДТП, яка сталася 18.10.2013 р.

29.10.2013 року до страхової компанії звернувся ОСОБА_1 також з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

10 березня 2015 року до ПрАТ «Київський страховий дім» звернувся з адвокатським запитом, у зв'язку з наданням правової допомоги, ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та просив провести виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Крім цього, відповідно до ст. 26-1 зазначеного вище закону передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Судом встановлено, що всупереч вищевказаної норми закону, ОСОБА_1 не звертався до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування та не подав документів зазначених в ст. 35 зазначеного вище закону.

Отже, відсутні правові підстави для відшкодування страховою компанією завданої в наслідок ДТП шкоди, яка складається з: 6 694,02 грн. - матеріальна шкода внаслідок пошкодження транспортного засобу; 233,69 грн. витрат на лікування; 150 грн. проведення комп'ютерної томографії; 600 грн. за проведення товарно-транспортної експертизи та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Так, відповідно до листків непрацездатності виданого 22 жовтня 2015 року серії АВУ № 998648 Київської міської клінічної лікарні № 17 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 18 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2013 року та від 23 жовтня 2013 р. серії АВЮ № 829476 поліклініки № 3 Солом'янського району перебував на амбулаторному лікуванні з 23 жовтня 2013 року по 1 листопада 2013 року.

Відповідно до довідки ТОВ «Фантезі 2013», виданої 18 лютого 2014 року, № 1 ОСОБА_1 про те, що він дійсно працює в ТОВ «Фантазі 2013» адміністратором торгового зала Бару «Банка», його заробітна плата за період з вересня 2013 р. по січень 2014 року нарахована по 5 000 грн. за кожний місяць, а всього 25 000 грн.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження втрати заробітку.

Отже, ОСОБА_1 всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України).

При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу.

Крім цього не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки вироком Соломянського районного суду м. києва від 10.04.2014 року, який є обов'язковим в даній справі, питання відшкодування моральної шкоди, з тих самих підстав, на які посилається позивач, було вирішено та стягнуто з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 000 грн.

За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову до ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: