Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2015 Справа №607/5515/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

при секретарі Палашовській У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

·

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 35 770, 53 грн., посилаючись на те, що 12.06.2013 року останній позичив у нього 12 000 грн., що еквівалентно 1 500 дол. США та зобов'язувався їх повернути до 01.11.2014 року в доларах США, однак до цього часу не повернув, а тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 35 335, 53 грн., що еквівалентно 1 500 дол. США та 435 грн. - 3 % річних за несвоєчасне повернення позики, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

12.06.2013 року ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 12 000 грн., що еквівалентно 1 500 дол. США, терміном до 01.11.2014 року, про що ОСОБА_2 написав відповідну розписку.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.2 ст.1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання згідно з договорами та надав ОСОБА_2 позику в сумі 12 000 грн., що еквівалентного 1 500 дол. США.

В свою чергу ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав, не повернув позивачу позичені у нього кошти.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на дату ухвалення рішення відповідачем не представлено доказів погашення заборгованості перед позивачем.

На момент розгляду справи в суді відповідач борг в сумі 35 335, 53 грн., що еквівалентно згідно з офіційним курсом НБУ станом на 25.03.2015 року 1 500 дол. США., добровільно не повернув.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума нарахованих 3 % річних від простроченої суми заборгованості відповідача перед позивачем складає 435 грн. ( 2,90 грн. х 150 днів (листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень 2015 року).

Аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача боргу за договором позики в сумі 35 335, 53 грн., що еквівалентно 1 500 дол. США та 3 % річних від простроченої суми заборгованості в сумі 435 грн., а всього на загальну суму 35 770,53 грн., а також 357, 71 грн. сплачених судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.1, 2; 213-215, 217, 218, 223, 294 ч.1, 295ч.4 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_2) 35 770 грн. 53 коп. заборгованості за договором позики від 12.06.2013 року, а також 357,71 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак