У х в а л а

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Романяюк Я.М.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и л а:

5 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року позов ПАТ «БТА Банк» задоволено. Постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «БТА Банк»; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру, що є предметом іпотеки; визнано за ПАТ «БТА Банк» право власності на зазначену квартиру; встановлену початкову ціну предмета іпотеки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 252, 253, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року та від 3 лютого 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили із того, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється з припиненням основного зобов'язання. Встановивши, що основне зобов'язання не виконано, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що підстави для припинення іпотеки відсутні.

У наданих заявником для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, суд касаційної інстанції, погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що строк позовної давності щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки сплив через три роки після закінчення строку дії іпотечного договору;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанції, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що строк позовної давності стосовно вимог про повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії платіжної картки.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 1 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М.Романюк
В.М. Сімоненко