АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2014 у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А

В грудні 2013 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.05.2012 було укладено договір добровільного страхування водного транспорту № 022-000189/001 МТ. 28.10.2012 близько 24:00 годин внаслідок погіршення погодних умов затонув застрахований катер позивача ЧИБИС д.р.н. НОМЕР_1. Після настання вказаної події позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та додав необхідні матеріали для здійснення відшкодування. Листом № 2247 від 13.12.2012 відповідач повідомив, що страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи це тим, що позивачем не було дотримано умов необхідних для здійснення такого відшкодування. Однак позивач зазначав про виконання всіх необхідних умов, що передують сплаті страхового відшкодування. На підставі викладеного представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2014 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Справа 761/34251/2014
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1281/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, так як вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із неповним з'ясуванням всіх обставин справи. Апелянт вказує на те, що відмовляючи в задоволенні позову суд дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених вимог, залишивши поза увагою його пояснення та надані ним докази. На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено тих обставин, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 29.05.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування водного транспорту № 022-000189/001МТ, франшиза за договором складає 2000,00 грн. Згідно Договору, було застраховано туристичне самохідне судно «Чибіс» д. н. зн. НОМЕР_1 (а.с.4-5).

Згідно заяви позивача від 28.10.2012, внаслідок удару хвилі в борт застрахованого судна, судно затонуло.

30.10.2012 за вх. № 10-30/01 відповідачем було отримано від позивача заяву про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.8-14).

Відповідно до п. 12 договору про добровільне страхування водного транспорту чітко передбачено перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, який страхувальник подає страховику для отримання страхового відшкодування.

20.11.2012 за вх. 2011/02 відповідачем було отримано від позивача лист МВС України в Черкаській області вих. № 1106 від 16.11.2012, проте вказаний лист жодним чином не підтверджує факт затоплення застрахованого судна.

Позивачем не було подано відповідачу документи, що підтверджують факт настання страхового випадку (акт про транспортний випадок або документи компетентних органів, що підтверджують факт настання події, обставин, причини її виникнення, її наслідки), затоплення застрахованого судна та інші документи, передбачені п. 12 договору. Тому, 03.12.2012 відповідачем було направлено лист позивачу з вимогою надіслати документи, що підтверджують факт настання транспортного випадку та повідомлення про перевірку відповідачем достовірності наданих позивачем відомостей про подію та збирання додаткових документів, що мають значення для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Керуючись п. 10.4.1, 10.4.4, 14.4 Договору та ст. 25 Закону України «Про страхування», відповідачем направлено запит до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті з проханням повідомити: чи звертався позивач до Укрморрічінспекції з повідомленням про аварійну подію, чи складався відповідний акт про подію, чи мав право позивач виходити у плавання при погодних умовах, які мали місце на дату настання транспортної пригоди.

17.12.2012 відповідачем було отримано лист-відповідь від Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, де останнім повідомлялось, що: станом на 17.12.2012 повідомлення про аварійну подію з катером «Чибіс» (реєстраційний номер НОМЕР_1) до Укрморрічінспекції не надходило; судно не проходило обов'язковий щорічний технічний огляд; згідно журналу реєстрації прогнозу погоди Черкаської дільниці водних шляхів ДП «Укрводшлях» 28.10.2012 на Кременчуцькому водосховищі мали місце такі метеоумови: вітер північний, північно-західний 12-15 м/сек (3 бали за шкалою Бофорта), хвиля 120-140 см.; 28.10.2012 відповідно до свідоцтва про придатність малого судна до плавання, туристичний катер типу «Чибіс» розрахований для плавання при вітрі до 3 балів та висоті хвилі до 0,5 м. Таким чином, ОСОБА_1 не мав права при даних умовах виходити у плавання.

Згідно п.п. 10.3.7, 10.3.10 договору, страхувальник зобов'язаний використовувати застраховане судно за прямим призначенням, забезпечувати його охорону, зберігання, експлуатацію та обслуговування згідно з діючими нормативними актами; дотримуватись правил та норм техніки безпеки, пожежної та вибухобезпеки, умов утримання та експлуатації судна, забезпечувати його надійне зберігання.

Відповідно до п. 13 Договору, причинами для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є невиконання страхувальником будь-якого із зобов'язань, що вказані у цьому договорі і правилах; ненадання страхувальником документів, зазначених у п. 12 договору

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На виконання договору добровільного страхування водного транспорту № 022-000189/001 МТ позивач при настанні страхового випадку повинен був негайно повідомити про це відповідні компетентні органи та надати перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, а саме: акт про транспортний випадок або документи компетентних органів, що підтверджують факт настання події, обставини, причини її виникнення, її наслідки; акт огляду пошкодженого судна, акти експертизи, інші документи, що підтверджують розмір збитків (п.п. 11.3, 12 вказаного договору). Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано перелік документів, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків.

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачем було порушено умови договору, зокрема, не надано відповідачу всіх необхідних документів, передбачених п. 12 договору, відповідачем було обгрунтовано відмовлено у виплаті страхового відшкодування відповідно до п. 13 вказаного вище договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення в судовому засіданні фактів, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

На підтвердження позову ОСОБА_1 будь-яких належних доказів не надало. Зазначені обставини, якими позивач обгрунтовував свої позовні вимоги будь-якими письмовими доказами не підтверджені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом апеляційної інстанції.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального та процесуального законодавства.

Отже, суд першої інстанції повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.