УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А.,Оніщука М.І.

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Верховна Рада України, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт, що він як народний депутат України сьомого скликання не голосував 16.01.2014 за прийняття відповідних законів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2015 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що звертаючись до суду, він не оскаржував дії або будь-які рішення, заява також не містила вимог про спростування недостовірної інформації з приводу голосування 16.01.2014.

Посилаючись на ч. 2 ст. 256 ЦПК України, вважав, що у поданій заяві відсутній спір про право, а відтак просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В поданій заяві просив встановити факт, що він як народний депутат України сьомого скликання не голосував 16.01.2014 за прийняття певних законів.

Справа № 761/14381/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9138/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. ст. 234, 256 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, не пов'язаного з наступним вирішенням спору про право.

Однак, ОСОБА_1 у поданій заяві вказав, що у засобах масової інформації зазначається про те, що він голосував за прийняття законів 16.01.2014. При цьому заявник звернув увагу, що встановлення того факту, що він не підтримував прийняття даних законів, необхідно йому у подальшому для відновлення чесного імені та справедливості.

Аналізуючи дані вимоги та враховуючи роз'яснення, які містяться у вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки з неї вбачається спір про право, який належить розглядати в порядку позовного провадження.

Суд також надає оцінку тій обставині, що результати голосування відображаються та доступні для вільного перегляду на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Відтак, факт, який ОСОБА_1просить встановити в порядку окремого провадження, є загальновідомим.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскільки питання захисту порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав особи відповідно до ст. 15 ЦПК Українивирішуються у порядку позовного провадження, правильним за таких обставин, є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність постановленої ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва