Справа № 344/175/14-ц
Провадження № 2/344/162/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Гречун Т.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання розірвання шлюбу фіктивним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання розірвання шлюбу між ними від 16 грудня 2009 року фіктивним.

Позов обґрунтовано тим, що розірвання шлюбу між відповідачами відбулося з метою отримання додаткового державного житла в гуртожитку, хоча фактично шлюбні відносини не припинялися. Цими діями відповідачі позбавили позивача права на поліпшення житлових умов шляхом першочергового отримання безоплатного житла, як соціального захисту від держави.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позову не визнав.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що фіктивність розірвання шлюбу доводиться показаннями свідків та матеріалами справи. Вважає, що саме відповідачі порушили його право на отримання для проживання суміжної кімнати, оскільки неправомірно проживають у ній сім'єю. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні, та суду пояснив, що розірвання шлюбу жодним чином не перешкоджає здійсненню житлових прав позивача, а тому його позов є безпідставним. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2, який брав участь у кількох судових засіданнях, суду пояснив, що не проживає з ОСОБА_4 однією сім'єю і розірвання шлюбу між ними не є фіктивним. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи цей відповідач повідомлявся належним чином за адресою, вказаною в позовній заяві. Виходячи з необхідності забезпечення правової визначеності сторін щодо спору шляхом вжиття заходів для розгляду справи в розумні строки, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності цього відповідача, надіславши йому копію повного рішення для забезпечення можливості оскарження.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є дружиною позивача та з 2008 року проживає в гуртожитку поряд з відповідачами, оскільки їхні квартири знаходяться поряд. Знає, що відповідачі проживають разом в одній кімнаті однією сім'єю та ведуть спільне господарство.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він є сусідом сторін та проживає поверхом нижче. Бачив відповідачів разом кожних два дні. Вони разом дбають про житло.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є дочкою позивача та з 2008 року проживає поряд з відповідачами. Часто бачить їх разом. Інколи вони готують їжу на спільній кухні разом, а інколи окремо.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він є сусідом сторін та часто їх бачить. Відповідачі проживають в одній кімнаті та поводять себе, як сім'я.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із досліджених обставин випливають цивільні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Сімейного кодексу України, за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

Стороною відповідача ОСОБА_2 не заперечується факт розірвання шлюбу за заявою подружжя, про яке позивач зазначає в позовній заяві. Однак факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 заперечив, а тому він підлягає доведенню у судовому засіданні.

Суд вважає необґрунтованими жодними належними письмовими доказами доводи позовної заяви, оскільки такі докази позивачем суду не надані. Додатки до позовної заяви не є належними доказами наявності шлюбних відносин між відповідачами, оскільки не містять жодної інформації щодо предмета доказування, а копії протоколів допиту є недопустимими доказами з огляд на безпосередність дослідження доказів судом у відповідності з ч. 1 ст. 159 Цивільного процесуального кодексу України.

Показання свідків, двоє з яких є родичами позивача та проживають з ним, суд оцінює в сукупності з іншими наявними доказами і вважає підтвердження свідками проживання осіб у одній кімнаті недостатнім обґрунтуванням підставності позову. З огляду на положення частини 2 статті 21 Сімейного кодексу України, відповідно до яких проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, суд вважає, що наявність у відповідачів шлюбних відносин не доведена показаннями свідків, а тому визнання розірвання шлюбу фіктивним безпідставне.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає, що відповідачами не порушене право позивача на встановлення правовідношення між відповідачами, у зв'язку з чим це право відновленню та захисту не підлягає, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України, керуючись нормами цивільного процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання розірвання шлюбу фіктивним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяБойчук О.В.