Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/450/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Андріянов О. В.
Категорія - спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

Іменем України

12.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Кривохижі В.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. З відповідача на користь позивачки стягнуто 5 000,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і просить постановити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні її вимог. Зокрема, вказує на те, що при вирішенні питання про стягнення пені, суд безпідставно не прийняв до уваги його доводи про те, що виконавча служба не повідомляла його про наявність заборгованості за аліментами. Також, судом не враховано, що він після розірвання шлюбу з позивачкою подарував дітям частину будинку, що знаходиться по вул. Б. Хмельницького,10 у місті Світловодську.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень із судовими повістками і копією апеляційної скарги, причини неявки не повідомили. Ураховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги у встановлених ст.303 ЦПК України межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.08.2008 року з відповідача на користь позивачки на утримання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі по 600,0 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.29). На виконання вказаного рішення судом 29.08.2008 року видано виконавчий лист № 2-1618/2008, який позивачка пред'явила до виконання (а.с.98).

За час роботи у ПАТ «Кременчуцький вагонобудівний завод» до 30. 09.2013 року у відповідача не було заборгованості за аліментами (а.с.98).

03.12.2013 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного виконавчого листа. Копія постанови була направлена відповідачу (а.с.101).

Із довідки ПП «СВ-САНІ-ТРАНС» від 10.06.2014 року вбачається, що відповідач працював на цьому підприємстві з 01.12.2013 року (а.с.81).

У порушення вимог ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи та бухгалтерію за новим місцем роботи по наявність у нього обов'язку по сплаті аліментів. Стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки розпочалося з червня 2014 року(а.с.103).

За даними відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції від 30.05.2014 року з жовтня 2013 року по квітень 2014 року включно відповідач аліменти на утримання дітей не сплачував, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 8 400 грн. (а.с.6).

Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що заборгованість за аліментами за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року включно виникла з вини відповідача і обґрунтовано визначив розмір неустойки (пені0 за прострочення сплати аліментів за вказаний період в сумі 10128,0 грн.

Відповідачем розмір неустойки не оспорюється.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів ()ч.2 ст.196 СК України).

Суд урахував доводи відповідача щодо його матеріального стану і зменшив розмір неустойки до 5 000 грн.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вимог цієї статті відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів відсутності його вини у прострочені сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Порядок та підстави припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на майно визначений ст.190 СК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.11.2009 року відповідач подарував своїм дітям ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ? частину будинку та ? частину земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.86-87).

Відчуження майна на користь дітей не було пов'язане з припиненням права на аліменти, тому наявність вказаного договору не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та доказах, висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, по суті правильне, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді