Справа № 415/2790/15-ц
Провадження № 2/415/1781/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Павлові О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1, є власником транспортного засобу - легкового автомобіля HUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. 07.06.2014 року, перебуваючи у черговій відпустці, позивач на вказаному автомобілі разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 поїхав до міста Одеса на відпочином. На відрізку дороги між містом Рубіжне Луганської області та містом Кремінне Луганської області в районі АЗС ФОП ОСОБА_5 о 14.00 - 14.30 годині за київським часом відповідач, керуючи автомобілем Таврія, виїхавши на зустрічну смугу автомобільної дороги, вчинив зіткнення з автомобілем яким керував позивач. В результаті зіткнення обидва автомобілі зазнали механічні пошкодження. В порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку із відсутністю у відповідача вказаного полісу, він запропонував позивачу не викликати представників Державтоінспекції, визнав свою вину у спричиненій шкоді в результаті дорожньо-транспортної пригоди та заявив про готовність її відшкодувати. Розмір завданої шкоди сторони оцінили в 500,00 доларів США. В підтвердження визнання своє вини відповідач власноруч без будь-якого тиску склав розписку, відповідно до якої взяв на себе зобов'язання щодо відшкодування спричиненої автомобілю HUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1 шкоди в сумі 500,00 доларів США впродовж двох місяців з моменту складання даної розписки, тобто до 07.08.2014 року. При складанні відповідачем розписки була також присутня дружина позивача ОСОБА_4. Таким чином, відповідач визнав свою вину у дорожньо-транспортній пригоді та погодився із сумою заподіяної автомобілю HUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1, шкоди, власником якого є позивач, на підтвердження чого надав йому вказану вище розписку. У визначений у розписці термін відповідач суму заподіяної шкоди не відшкодував, будь-яких пояснень з цього приводу не надав. З метою вирішення даного питання та не доведення його до розгляду у суді позивачем 05.03.2015 року був направлений на адресу відповідача лист, в якому було зазначено про необхідність сплати вказаної у розписці суми. Однак жодної відповіді на вказаний лист позивачем отримано не було, визначена сума збитків відповідачем не сплачена. Враховуючи, що відповідно до наданої розписки відповідач взяв на себе зобов'язання по сплаті спричиненої шкоди у доларах США, то на момент пред'явлення позову сума зобов'язання за офіційним курсом НБУ відповідно до довідки ПАТ «Державний Ощадний Банк України» від 29.04.2015 року № 21- 03/538 складає 11 131,20 грн.

Так, своїми діями відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 4000,00 грн. виходячи із наступного. Так, дії відповідача призвели до пошкодження майна позивача - легкового автомобіля HUNDAI ACCENT 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. У зв'язку з цим позивач тривалий час не міг його використовувати за призначенням, оскільки був потрібний тривалий та дорогий ремонт. По причині неможливої в результаті механічних пошкоджень подальшої експлуатації автомобіля позивач був змушений разом зі своєю дружиною їхати до міста Одеси на відпочинок і назад потягом, що також доставляло незручності та призвело до додаткових матеріальних затрат. В продовж усієї відпустки позивач був змушений постійно думати про ремонт автомобіля, який чекав його по прибуттю із відпустки. Більш того, в результаті відмови відповідача від сплати заподіяної шкоди позивач був змушений додатково шукати гроші на відновлення пошкодженого автомобіля. Таким чином, дії відповідача призвели до глибоких душевних переживань у зв'язку із пошкодженням майна позивача.

На підставі викладеного просив суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 11 131,20 грн. завданої майнової шкоди, 4000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

До початку розгляду справи по суті позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій посилався на те, що відповідно до розписки від 07.06.2014 року відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну майнову шкоду в сумі 500 дол. США. На момент пред'явлення позову сума зобов'язання за офіційним курсом НБУ відповідно до довідки ПАТ «Державний Ощадний Банк України» від 29.04.2015 року № 21-03/538 склала 11 131,20 грн. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України та ч. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідає валюті на день ухвалення рішення. Відповідно до довідки ПАТ «Державний Ощадний Банк України» від 22.07.2015 року № 21-03/1170 курс долара США складає 2202,1461 за 100 доларів США. Отже станом на 22.07.2015 року, 500 доларів США в гривневому еквіваленті дорівнює 11 010,73 грн.

На підставі викладеного просив суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 11 010,73 грн. завданої майнової шкоди, 4000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, та просив суд уточнені позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, та просив суд уточнені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього моральної шкоди.

Заслухавши осіб, які приймають участь в справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу HUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з розпискою від 07.06.2014 року, ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язався виплатити 500 доларів США за спричинену шкоду автомобілю HUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1 протягом двох місяців (шістдесят днів) з моменту написання розписки.

Згідно з довідкою № 21/03-1170 від 22.07.2015 року, наданої Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», про те, що офіційний курс НБУ долара США по відношенню до української гривні станом на 22.07.2015 року за 100 доларів США - 2202,1461 грн.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3, виникли зобов'язальні правовідносини по відшкодуванню грошових коштів, в зв'язку з спричиненням збитків автомобілю позивача, що підтверджується фотокартками, наявними в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що він має зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1 по поверненню грошових коштів в розмірі 500 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання по поверненню грошових коштів перед позивачем ОСОБА_1 не виконав і грошові кошти у передбачений розпискою строк не повернув, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт наявності у відповідача ОСОБА_3 перед позивачем ОСОБА_1 грошового зобов'язання з відшкодування спричинених автомобілю позивача збитків, згідно з розпискою від 07 червня 2014 року, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти у сумі 11 010,73 грн.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, необхідно відмовити, оскільки будь-яких доказів всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач суду не надав на належне обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 000 грн. Окрім того, вина відповідача у встановленому законом порядку на день розгляду даної цивільної справи не встановлена, а правовідносини, між позивачем та відповідачем носять зобов'язальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 5 від 29.04.2015 року про сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 178,68 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 23, 509, 526, 610, 612, 1167 ЦК України, п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 11 010 (одинадцять тисяч десять) гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 178 (сто сімдесят вісім) гривень 68 копійок.

В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА