Справа №577/2332/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко В. О.
Номер провадження 22-ц/788/1512/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Гагіна М. В. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Конотопагротехсервіс»

про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Конотопагротехсервіс» (далі - ПАТ «Конотопагротехсервіс») на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі за 2012 - 2014 роки загальною сумою 67,26 грн., а також в рахунок відшкодування сплаченого судового збору - 27,73 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Зазначає, що неповна та несвоєчасна сплата орендної плати за 2012 - 2014 роки як в грошовому, так і в натуральному виді є підставами для розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки відповідачем в цій частині не виконуються обов'язки за умовами укладеного 06 грудня 2007 року договору оренди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Бушти В.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника відповідача Жаренка В.Ф., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неповна сплата орендної плати відповідачем не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки навмисного заниження такої плати з метою обману та систематичної невиплати не встановлено, а різниця у грошовій оцінці продукції при натуральному розрахунку за відсутності обумовленої в договорі ціни та якісних характеристик на зернові, цукор тощо, за наявності взаємної згоди сторін на такий вид розрахунку, не є обставиною, яка свідчить про неналежне виконання умов договору.

В частині задоволених вимог суд виходив з того, що до землі позивачки застосована нормативно грошова оцінка земель, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не особистого селянського господарства, тому різниця в оплаті орендної плати за спірний період склала 67,26 грн.

З таким висновком суду можна погодитись, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власницею земельної ділянка площею 1,4 га, розташована в с. Підлипном м. Конотоп Сумської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12, 13).

06 грудня 2007 року ОСОБА_3 та ПАТ «Конотопагротехсервіс» (правонаступник ВАТ «Конотопське підприємство «Конотопагротехсервіс») уклали договір оренди землі, за умовами якого в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції передана земельна ділянка площею 1,4 га ріллі на строк 10 років (а.с. 60-63).

Умовами договору також визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, форма та розмір орендної плати, які за взаємною згодою сторін додатковим правочином від 08 липня 2009 року та додатковою угодою змінювалися, а саме:

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки встановлена у розмірі 14358,04 грн.(п. 5 договору);

- орендна плата визначена в розмірі 430,74 грн., що складає 3% від грошової оцінки земельної ділянки і виплачується орендодавцю у вигляді 50% пшениці, 50% ячменю або іншою продукцією за взаємною згодою сторін (п. 9 договору).

Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата у натуральній формі вноситься один раз на рік до початку наступного року.

Умовами договору також передбачено, що підставою для припинення його дії шляхом розірвання є судове рішення на вимогу однієї з сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 36 договору).

Крім того, п. 37 передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови невиконання умов договору та ухилення орендаря від сплати орендної плати.

З 2009 року зміни чи доповнення до цього договору сторонами не вносилися.

З викладеного вбачається, що за взаємною згодою сторін договору орендна плата, розмір якої зафіксовано у гривні, виплачувалася як у грошовій так і у натуральній формі, при цьому умовами договору не визначені якісні характеристики та ціни зернових культур або іншої продукції.

Отримуючи орендну плату у натуральній формі, позивачка з якістю та кількістю цієї продукції погоджувалася, що сторонами не заперечується.

Хоча зміни до договору не вносилися, проте орендар за згодою орендодавця виплачував орендну плату, виходячи з офіційних даних Управління Держземагенства У Конотопському районі про грошову оцінку земельної ділянки.

Проте, при визначенні розміру орендної плати орендар помилково взяв нормативно грошову оцінку земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського товариства у сумі 19099,66 грн. за 1 га ріллі, а не нормативно грошову оцінку земельних ділянок сільськогосподарського призначення по Сумській області за 1 га у сумі 19633,48 грн., яка мала застосовуватися, так як нормативно грошову оцінку земельних ділянок призначених для ведення особистого селянського господарства не проводилась, а тому суд першої інстанції вірно визначив розмір заборгованості по орендній платі за 2012-2014 роки у сумі 67,26 грн.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

Зокрема п. «д» ст.141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Таким чином, підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт систематичної несплати орендної плати.

Невірне визначення розміру орендної плати через відсутність нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивачки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, та використання у зв'язку з цим оцінки як для земель сільськогосподарського виробництва, не є систематичною несплатою орендної плати у розумінні вимог п. «д» ст.141 ЗК України та ухиленням орендаря від сплати такої плати за умовами п. 37 договору, тобто не є передбаченою договором та законом підставою для одностороннього розірвання спірного договору у судовому порядку.

Не є підставою для припинення дії спірного договору шляхом його розірвання і через несвоєчасність внесення орендної плати у 2012-2014 роках, оскільки фактично орендна плата хоча і з затримками, проте виплачена.

Крім того, п. 14 договору передбачене право орендодавця у разі невнесення орендної плати орендарем у визначені договором строки на стягнення пені у розмірі 20% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином, ОСОБА_3 всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги про розірвання спірного договору, в зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: