РІШЕННЯ

іменем України

"10" лютого 2015 р. 145/1721/13-ц

2/145/7/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4.

Шлюб між ними розірвано, шлюбні стосунки припинені, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у липні 2003 року за спільні кошти нею та відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу від 29 липня 2003року було придбано (набуто у спільну власність) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок був ними реконструйований та фактично наново збудований, а саме: добудовано ванну кімнату з туалетом та прихожу кімнату, будинок повністю обкладено ззовні білою цеглою, поставили нові пластикові вікна, переобладнали дах будинку, побудували кам'яний паркан (огорожу) від вулиці, а також зробили внутрішні оздоблювальні роботи в середині будинку.

Також за спільні кошти ними було придбано інше майно, яке відповідач самовільно забрав собі і до цього часу не відшкодував їй половину його вартості, а саме: відеокамера "Soni", вартість якої становила 3000, 00 гривень, пральна машина марки "LG" вартість якої становила 6000, 00 гривень.

Відповідач самовільно без її згоди розукомплектував опалювальну систему в будинку - зняв опалювальний котел "WESTEN QUASAR 24F ", вартість якого складає 6000,00 гривень, відкрутив та забрав собі п'ять секцій опалювальних батарей, вартість однієї секції становить 700,00 гривень (загальна сума 3500,00 гривень). Також Відповідач самовільно познімав усі внутрішні міжкімнатні двері в будинку - шість дверей по 1000,00 гривень. Про вказані дії вона зверталась із відповідною заявою до Гніванського МВМ. До цього часу відповідач не відшкодував їй вартості вказаного спільного майна.

Окрім того, вона була вимушена звернутися до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, оскільки відповідач не давав їй можливості у ньому проживати та створював усі перешкоди аби вона в ньому не проживала, Тиврівським районним судом було розглянуто її позов та задоволено її позовні вимоги, зобов'язано відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні житловим будинком, який підлягає поділу.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами предмети побуту вони придбали разом із відповідачем за спільні кошти, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її власністю та власністю її колишнього чоловіка.

Ними не досягнуто згоди, щодо розподілу спільного майна, тому вона вимушена звертатися до суду, аби здійснити його поділ та отримати відшкодування за майно, яке відповідач самовільно забрав собі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Просить суд обов'язково взяти до уваги той факт, що після шлюбу з відповідачем у них є спільна дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею.

Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Спір владнати мирним шляхом не вдалось, тому вона вимушена звернутися до суду аби захистити свої права та права своїх неповнолітніх дітей.

Просить здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача на її користь 1/2 вартості спільного майна, яке Відповідач самовільно забрав собі, а саме: відеокамера "Soni", вартість якої становила 3000, 00 гривень, пральна машина марки "LG" вартість якої становила 6000, 00 гривень, опалювальний котел "WESTEN QUASAR 24F ", вартість якого складає 6000,00 гривень, п'ять секцій опалювальних батарей, вартість однієї секції становить 700,00 гривень (загальна сума 3500,00 гривень), внутрішні міжкімнатні двері в будинку - шість дверей по 1000,00 гривень, загальна сума яка підлягає стягненню (відшкодуванню) складає - 9750,00 гривень.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, в тому числу витрати на правову допомогу адвоката.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні, оскільки будинок самовільно перебудований, а тому не може бути розподілений, як будинок, а тільки по будівельних матеріалах.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне позов задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст.380 ЦК України Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав;

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з

моменту такої реєстрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.04.2001 року, шлюб розірвано 12.01.2010 р. (а.с.16).

Під час шлюбу сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу від 29 липня 2003 року (а.с.14).

Вказаний житловий будинок був ними реконструйований та фактично наново збудований, та самочинно збудовані та переобладнані приміщення у житловому будинку не зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому суд вважає, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникло право на частку у спільній сумісній власності тільки на будівельні матеріали, з яких побудовано зазначений будинок.

Також під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали пральну машинку марки "LG", моделі «F1020ND», опалювальний котел марки «WESTEN» моделі «QUASAR 24F», п'ять секцій сталевих опалювальних батарей, міжкімнатні двері, відеокамеру "Soni" .

Відповідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи №1043-1045/14-21 від 14.07.2014 р. ринкова вартість оціненого спільного майна складає 12896,14 грн., а саме: (пральна машинка марки "LG", моделі «F1020ND» - 1803,87 грн., опалювального котла марки «WESTEN» моделі «QUASAR 24F» - 3937,50 грн., п'яти секцій сталевих опалювальних батарей 2067,60 грн., внутрішніх міжкімнатних полотен - 5087,17 грн.

Вартість відеокамери "Soni" визначити не надалось можливим внаслідок відсутності моделі.

Суд, вважає, що необхідності відступати від засад рівності часток і збільшити частку позивача у спільному майні до 10000 грн., як просить представника позивача, немає, у зв'язку із недоведеністю позивачем .

Позивачка ОСОБА_3 при подачі позовної заяви сплатила судовий збір у сумі 1205,67 грн., а також оплатила судову товарознавчу експертизу -1530 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому суд стягує із відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 146,38 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 60, 70, 71 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

вирішив:

Позов задоволити. частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 вартості спільного майна (відеокамери "Soni", пральної машина марки "LG", опалювального котла "WESTEN QUASAR 24F" п'яти секцій опалювальних батарей, внутрішніх міжкімнатних дверей в будинку), що становить 6448 (шість тисяч чотириста сорок вісім) гривень 08 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 146 (сто сорок шість) грн. 38 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О.Ратушняк