Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3529/14-ц Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Новоград-Волинської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1, третя особа: відкрите акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення коштів затрачених на лікування потерпілих

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Новоград-Волинський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Новоград-Волинської міської ради Житомирської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Просив стягнути з відповідача кошти, затрачені на лікування потерпілих від ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у сумі 7 771 грн. 68 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а тому сума, витрачена на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, підлягає стягненню з відповідача на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено відкрите акціонерне товариство національну акціонерну страхову компанію «Оранта» (а.с.17).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Новоград-Волинської міської ради Житомирської області кошти, затрачені на лікування потерпілих у сумі 7 771 грн.68 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що належним відповідачем по справі є страхова компанія ВАТ НАСК «Оранта», оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована та ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров'ю та життю, становить 100 000 грн. на одного потерпілого, що перевищує суму позову.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідальність за відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених та відшкодуванню підлягають витрати на стаціонарне лікування.

Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Тобто, законодавець покладає обов'язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин та у відповідному порядку визнана винною у вчиненні злочину.

Згідно зі змістом ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ від 16 липня 1993 року №545 (надалі - Порядок).

Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету (п.4 Порядку).

Матеріалами справи доводиться та судом встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за ч.2 ст.286 КК України (а.с.7-10).

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25 жовтня 2013 року, та її наслідками.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_3 - середньої тяжкості.

Потерпілі внаслідок злочину перебували на лікуванні у Новоград-Волинському міськрайонному ТМО. У зв'язку з цим заклад охорони здоров'я вимушений був понести витрати на стаціонарне лікування потерпілих.

Медичне об'єднання визначило суму понесених ним витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, виходячи з 13 ліжко-днів, проведених ОСОБА_2 на лікуванні з 25 жовтня 2013 року по 07 листопада 2013 року у сумі 5 472 грн. та 9 ліжко-днів, проведених ОСОБА_3 на лікуванні з 25 жовтня 2013 року по 03 листопада 2013 року у сумі 2 299,68 грн. (а.с.39,40 листи від 29 жовтня 2014 року №№1910,1911).

У довідках медичного закладу також вказується, що затрачені на лікування потерпілих кошти мають відшкодовуватися до міського бюджету. Фінансове управління є структурним підрозділом відповідної ради та має статус юридичної особи.

З огляду на вище викладене, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1, який вчинив злочин, на користь фінансового управління відповідної ради кошти у сумі 7 771 грн. 68 коп., які затрачені комунальним закладом охорони здоров'я, на стаціонарне лікування потерпілих від злочину осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума витрат медичного об'єднання на стаціонарне лікування потерпілих мала б бути стягнута зі страхової компанії, з якою укладено договори обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності, є безпідставними (поліси №№АС/1398780,АС/2471656, а.с.30,31).

Так, із преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», витрати, понесені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілих, не можуть бути стягнуті зі страховика, оскільки вони не є шкодою життю і здоров'ю потерпілого у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.23,24).

Так, витрати на стаціонарне лікування потерпілих поніс місцевий бюджет в особі закладу охорони здоров'я, а не потерпілі, а тому належним відповідачем по справі є ОСОБА_1, а не страхова компанія.

З огляду на викладене, ліміт відповідальності страховика не має правого значення для вирішення даного спору.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому згідно ст.308 ЦПК України рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: