Справа № 293/517/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

за участю:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача не з'явилася

представника відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Троковицької сільської ради про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Троковицької сільської ради (далі - відповідач) про визнання права приватної власності на житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом (далі - позовна заява або позов).

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 (далі - будинок). За життя ОСОБА_2 заповіт не склав. Позивач своєчасно у встановлений законодавством шестимісячний термін прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Постановою Черняхівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та його реєстрації як об'єкта нерухомості. А тому позивач просить визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_2

В судовому засіданні 05.05.2015 позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право приватної власності на будинок після смерті її матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, яка прийняла спадщину після ОСОБА_2 Також позивач в судовому засіданні позов з урахуванням внесених змін підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач заперечень проти позову не подав.

Листом від 30.04.2015 № 52 (а.с. 36) відповідач повідомив, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, а також просив розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.2001 (а.с. 6).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, який був чинним станом на момент смерті ОСОБА_2 (далі - ЦК України 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В матеріалах справи відсутні докази складення ОСОБА_2 за життя заповіту. А значить спадкування за ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв... . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ... .

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину в шестимісячний термін фактично прийняла ОСОБА_3 слідуючим чином: обробляла земельну ділянку та прийняла в користування особисті речі, що підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 908 (а.с. 12).

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 05.12.2014 (а.с. 14).

У період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по даний час заяви від імені Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання відумерлою спадщини ОСОБА_2 не подавались, що підтверджується листом Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 12.05.2015 № 51 (а.с. 54).

Враховуючи, що ОСОБА_3:

є дружиною ОСОБА_2, а тому входить до числа його спадкоємців першої черги;

1)
фактично прийняла спадщину ОСОБА_2 у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном;

2) в матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини ОСОБА_2 іншими його спадкоємцями першої черги спадкування за законом, що додатково підтверджується листом Черняхівської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 № 379/01-16 (а.с. 34);

3) станом на момент розгляду справи спадщина ОСОБА_2 не визнана відумерлою,

суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_2, який прийняв спадщину, є його дружина ОСОБА_3, та саме їй належить спадщина ОСОБА_2 з моменту відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_2).

В свою чергу, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.02.2014 (а.с. 42).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за ОСОБА_3 здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до відомостей, наданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області у листі від 12.05.2015 № 508/04-26 (а.с. 53), дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є:

ОСОБА_4, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4;

1)
ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_5;

2) ОСОБА_6, народилася ІНФОРМАЦІЯ_6;

3) ОСОБА_7, народився ІНФОРМАЦІЯ_7.

В матеріалах справи відсутні докази укладення ОСОБА_3 нового шлюбу після смерті її чоловіка ОСОБА_2, а також докази перебування ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі станом на момент її смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3). При цьому, її чоловік, ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.2001 (а.с. 6). З огляду на це суд приходить до висновку, що на момент смерті ОСОБА_3 був відсутній інший з її подружжя, який її пережив, а тому він не входить до першої черги спадкування за законом після ОСОБА_3

В матеріалах справи відсутні докази, що батьки ОСОБА_3 були живими на момент її смерті. При цьому, з пояснень позивача, які не спростовані іншими наявними в матеріалах справи доказами, вбачається, що батьки ОСОБА_3 померли раніше, а тому вони не входять до першої черги спадкування за законом після ОСОБА_3

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 за життя була усиновлювачем, а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених ОСОБА_3 осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Крім того, на час відкриття спадщини усі діти ОСОБА_3 були живими, а тому відсутні підстави для залучення до спадкування спадкоємців за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України.

Позивач є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 08.06.1973 (а.с. 5), довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 906 (а.с. 11), рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2015 у справі № 295/19750/14-ц, яке набрало законної сили 29.04.2015 (а.с. 15, 63), листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області від 12.05.2015 № 508/04-26 (а.с. 53). З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом першої черги.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В матеріалах справи відсутні докази, що станом на момент смерті ОСОБА_3 з нею разом проживали її спадкоємці першої черги. Крім того, з аналізу відомостей про спадкоємців ОСОБА_3 за законом першої черги суд приходить до висновку, що усі її спадкоємці на час відкриття спадщини були повнолітніми. В матеріалах справи відсутні докази визнання спадкоємців ОСОБА_3 за законом першої черги недієздатними або обмеження їх дієздатності у порядку, визначеному положеннями ст.ст. 39, 40 та ст.ст. 36, 37 ЦК України відповідно. А тому суд приходить до висновку про відсутність осіб, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 у порядку, визначеному положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_1, дочка померлої, яка прийняла спадщину за заявою про прийняття спадщини від 23.07.2014 за № 363, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 03.12.2014 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 8) та листом Черняхівської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 № 379/01-16 (а.с. 34).

В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після ОСОБА_3 протягом строку для прийняття спадщини іншими її дітьми, крім позивача, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_6 та (або) ОСОБА_7 Відсутність заяв від інших спадкоємців, крім позивача, про прийняття спадщини підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 03.12.2014 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 8) та листом Черняхівської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 № 379/01-16 (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В матеріалах справи відсутні письмова згода спадкоємців ОСОБА_3, які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини після спливу строку на прийняття спадщини, а також судові рішення про визначення спадкоємцям ОСОБА_3 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, який прийняв спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позивач має право на усю спадщину ОСОБА_3 без врахування положень ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України про зміну розміру часток у спадщині.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначено позивачем у позові та підтверджується матеріалами справи, до складу спадщини ОСОБА_3 входить, зокрема, житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 (далі - будинок).

Станом на момент розгляду справи право власності на будинок за ОСОБА_2, ОСОБА_3 або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується довідкою Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 12.11.2014 № 529 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна (а.с. 9, 48), листом Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 28.04.2015 № 396 (а.с. 40), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 31), інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 32).

Крім того, станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, за ОСОБА_2, ОСОБА_3 або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 18.05.2015 № 447 (а.с. 60), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 31), інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 32).

Земельна ділянка, на якій розміщено будинок, була виділена ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування будинку, проте документи не збереглися і відновити їх неможливо, що підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 907 (а.с. 49). Водночас, з огляду на визнання відповідачем позову суд приходить до висновку, що факт виділення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування будинку є обставиною, що згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України визнана сторонами, а тому не підлягає доказуванню. З огляду на це суд приходить до висновку, що будинок розміщений на земельній ділянці, наданій ОСОБА_2 саме для будівництва будинку. А значить ОСОБА_2 земельна ділянка використана відповідно до мети її виділення.

Належність ОСОБА_2 будинку підтверджується відомостями з погосподарської книги № 5 за 2001-2005 роки, особовий рахунок НОМЕР_2, що підтверджується довідками виконкому Троковицької сільської ради від 04.11.2014 № 830 (а.с. 13), від 12.05.2015 № 426 (а.с. 5), витягом з погосподарської книги № 5 на 2001-2005рр., особовий рахунок НОМЕР_2 (а.с. 61).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 49 вулиця Житомирська село Троковичі від 06.11.2014 (а.с. 16-18) (далі - технічний паспорт) будинок побудовано в 1950 році.

Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 19 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А отже, положеннями вказаного закону випискам з погосподарських книг надано сили документів, що підтверджують право власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. З огляду на це суд приходить до висновку, що вказані вище записи у погосподарській книзі з урахуванням визнання відповідачем позову, є належними і допустимими доказами належності будинку саме ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку в АДРЕСА_1 від 20.05.2015 № 34 (а.с. 64) будинок відповідає будівельним нормам та придатний для проживання, що додатково підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 15.05.2015 № 438 (а.с. 62).

Враховуючи, що будинок було збудовано на земельній ділянці, яка була відведена саме з цією метою, відомості про власника будинку були внесені до погосподарських книг у порядку, чинному на момент такого внесення, відсутність доказів, що при будівництві будинку були порушені будівельні норми і правила, суд приходить до висновку, що будинок не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України та що на час відкриття спадщини будинок належав ОСОБА_2, а тому будинок відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини ОСОБА_2

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2, який прийняв спадщину. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України від 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду на це суд приходить до висновку, що будинок з моменту смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) належав ОСОБА_3

В свою чергу, згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що будинок належить позивачу з часу відкриття спадщини за ОСОБА_3 - з ІНФОРМАЦІЯ_3. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 03.12.2014 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 8), а також довідки виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 907 (а.с. 49) суд приходить до висновку про втрату правовстановлюючого документа на право власності на будинок на ім'я ОСОБА_2 та неможливість з огляду на це отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом згідно зі ст. ст. 1296-1298 ЦК України.

Будинок є нерухомою річчю у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В свою чергу, відповідно до ч. 1 п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. При цьому, згідно з п. 37 вказаного порядку свідоцтво про право на спадщину є одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. А тому, з огляду на неможливість реєстрації позивачем права власності на будинок суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на будинок у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка, в свою чергу, є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2

Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 5, 11, 15, 16, 20, 36, 37, 39, 40, 181, 182, 328, 376, 392, 1216, 1218, 1223, 1258-1261, 1266-1270, 1272, 1296-1298 ЦК України, ст.ст. 1-4, 8, 10, 11, 14, 15, 57-61, 64, 79, 80, 88, 107, 114, 174, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 загальною інвентарною вартістю 63 160,00 грн. як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ходорків Попільнянського району Житомирської області.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г. Г. Мініч