Справа № 307/1133/15-ц
Провадження № 2/307/849/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Олексик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача по кредитному договору.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача по кредитному договору, посилаючись на те, що 14.08.2007 р. між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір №МКТWАК04520044 про отримання кредиту в сумі 13743.04 доларів США. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору предметом договору виступали кредитні кошти, які банк видає готівкою через касу, що і було зроблено відповідачем. Строк дії договору визначений до 03.09.2027 року. Згідно з розділом 7 Особливі умови, п. 7.1 визначено, що кредит надається у вигляді є поновлюваної кредитної лінії у розмірі 15736,23 доларів США на наступні споживчі цілі - купівлю автомобіля. З часу укладення кредитного договору та видачі їй готівки вона справно сплачувала кредитні платежі в розмірі передбаченому даним договором, а саме 251.67 доларів США. В 2008 року під час оплати щомісячного платежу по кредитному договору, їй в банку усно було повідомлено, що її щомісячний платіж збільшено і потрібно сплачувати не 251, 67 доларів США. а більше, бо інакше виникне заборгованість на яку буде нараховано пеню та штрафні санкції. Сплачувати більший, змінений платіж вона не погодилася. У зв'язку з чим збільшено щомісячний платіж і банк її не повідомив. Вчиняючи такі дії відповідач ніяких додаткових угод чи пропозицій до укладення угод до кредитного договору їй не надсилав та не пропонував підписати зміни до графіку погашення кредитного договору. Відповідно до п. 2.3.1 договору визначено, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів ринку, а саме зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівняні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Однак банком ніяких повідомлень про збільшення процентної ставки їй не надсилалося та на її адресу не надходило. Згідно п. 4. ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з - дати її зміни. Без такого повідомлення будь- яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Як вона зазначила вище, банк не направляв їй письмового повідомлення щодо зміни умов кредитного договору та мотивів цих змін. Статтею 1.056-1 ч. 4 ЦК України визначено, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку . Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Отже дії відповідача викладені у позовній заяві прямо порушують її права визначені в кредитному договорі №МКТWАК04520044, а дії відповідача, щодо підвищення процентної ставки по кредиту суперечать договору та є не законними. Відповідно до п. 6, ч. 1, ст. З Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є. зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до п. 4, ч. І, ст. 21 Закону України „Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведенні виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Відносини, які виникли між нею та відповідачем відносяться до послуг споживчого характеру оскільки відповідно до п. 7.1 кошти видавалися на споживчі цілі.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Таким чином на відносини, що випливають з кредитного договору по зміні процентної ставки поширюється дія даного Закону.

Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)" 15-ргі/201 І від 10.1 1.201 1 року визначено, права споживачів на стадії виконання кредитного договору передбачаються також положеннями статті 1056 Кодексу, частини четвертої статті 55 Закону про банки, частини другої статті 6 Закону про фінансові послуги, згідно з якими банкам заборонено в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами, за винятком випадків, встановлених законом.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону, які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Тому просить суд визнати дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття процентної ставки по кредитному договору незаконними та такими, що здійснені з порушенням п. 2.3.1 кредитного договору № MKTWAK04520044 від 14.08.2007 року та зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_3 коштів по кредитному договору № MKTWAK04520044 від 14.08.2007 року за процентною ставкою, яка діяла на час укладення кредитного договору, а саме на 14 серпня 2007 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім цього пояснив, що позивачем не пропущено строки звернення до суду з даним позовом, так як і на теперішній час йому не відомо нащо саме було збільшено щомісячний платіж,чи на основну суму, чи на процентну ставку, чи на інший обов'язків платіж.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що позивачу надсилалось повідомлення про підняття процентної ставки, однак копію повідомлення надати суду не може, так як знищене архівом банку. Крім цього стверджує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 21.11.2011 р., між цими сторонами, встановлено обставини на які посилається позивач, а саме встановлено збільшення процентної ставки і, у відповідності до ст. 61 ч.3 ЦПК України, ця обставина при розгляді інших справ повторно не доказується. Разом з цим просить суд застосувати строки давності до даного позову стверджуючи, що позивачем у позовній заяві зазначено, що йому стало відомо про порушення його прав, а саме про збільшення щомісячного платежу в 2008 році.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 14.08.2007 р. між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір №МКТWАК04520044, згідно якого відповідач передав позивачу 13743.04 доларів США грн., а позивач за користування позикою зобов'язався оплатити кошти в сумі 0,84 % на місяць на суму залишку., а також зобов'язався повернути позику до 03.09.2027 р.

Як стверджує позивач у 2008 році працівник банку повідомив його проте, що йому збільшено щомісячний платіж і потрібно сплачувати не 251,67 доларів США, а більшу суму інакше виникне заборгованість на яку буде нарахована пеня та штрафні санкції..

З цих тверджень позивача вбачається, що у 2008 році банк в односторонньому порядку збільшив йому розмір процентної ставки за користування кредитом і процей фак. У судовому засіданні не заперечив представник відповідача..

Відповідно п.. 2.3.1 кредитного договору визначено, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів ринку, а саме зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівняні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Твердження представника відповідача проте, що позивачу надсилалось письмове повідомлення про зміну процентної ставки в судовому засіданні належними доками не підтверджено. Так на вимогу суду таке повідомлення, для огляду в судовому засіданні, не надано, а також не надано інших доказів проте, що таке повідомлення вручалось позивачу, через відділення поштового зв'язку, або іншим способом.

Також суд не бере до уваги твердження представника позивача проте, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 21.11.2011 р встановлено збільшення процентної ставки позивачу і ця обставина, у відповідності до ст. 61 ч.3 ЦПК України, не підлягає повторному доказуванню. Так з дослідженого в судовому засіданні вказаного рішення вбачається, що звернуто стягнення на предмет застави. Таким чином рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 21.11.2011 р саме ці обставини встановлені, а не ті на які посилається в даному позові позивач.

Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в порушення п.2.3.1 вищевказаного кредитного договору та ч.4 ст. 1056-1 ЦК України відповідачем збільшено розмір процентної ставки позивачу.

Однак, у відповідності до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Твердження представника позивача, що позивачу і наданий час не відомо який платіж збільшено, чи основну суму боргу, чи процентну ставку, і зв'язку з цим не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, суд до уваги не бере, оскільки про порушення своїх прав, а саме збільшення щомісячного платежу, де входить і суму боргу, і процентна ставка, і інші обов'язкові платежі, позивач дізнався у 2008 році і звернувшись з даним позовом до суду у 2015 році пропустив стоки передбачені ст.. 257 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття процентної ставки по кредитному договору незаконними та такими, що здійснені з порушенням п. 2.3.1 кредитного договору № MKTWAK04520044 від 14.08.2007 року та зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_3 коштів по кредитному договору № MKTWAK04520044 від 14.08.2007 року за процентною ставкою, яка діяла на час укладення кредитного договору, а саме на 14 серпня 2007 року слід відмовити у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, .. 60, 61, 213-215 ЦПК України, ст. 1056-1 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття процентної ставки по кредитному договору незаконними та такими, що здійснені з порушенням п. 2.3.1 кредитного договору № MKTWAK04520044 від 14.08.2007 року та зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_3 коштів по кредитному договору № MKTWAK04520044 від 14.08.2007 року за процентною ставкою, яка діяла на час укладення кредитного договору, а саме на 14 серпня 2007 року - відмовити у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення..

Суддя Тячівського

районного суду: В.В. Чопик