Справа № 484/4084/14-ц
Провадження № 2/484/31/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Мельничук О.В.

при секретарі - Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів солідарно на його користь 23739,10 грн., 243,60 грн. сплаченого судового збору, а всього 23982,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2012 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1. За цим договором позивач взяв на себе обов'язок у разі настання події, яка є страховим випадком, і в наслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась на участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплачу страхового відшкодування.

25.04.2013 року в м. Кіровоград трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_4 під керування ОСОБА_3 (потерпілий у ДТП) та автомобіля «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.07.2013 року останній був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_3 звернувся з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування № АЕ/0916611 і 03.07.2013 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 23739,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13836 від 03.07.2013 року.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачі мали письмово повідомити позивача про ДТП, однак цього не зробили.

Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, передбачених у п.п. 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогами відшкодувати шкоду в добровільному порядку, але останні ніяких дій на врегулювання даного питання не здійснили, в зв'язку з чим страховик отримав право для пред'явлення регресного позову.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, а його представник ОСОБА_4 надав заяву про проведення розгляду справи у відсутність його та ОСОБА_2, проти задоволення позовних вимог стосовно ОСОБА_2 заперечує, про що надав відповідні заперечення, в яких вказав, що згідно ст. ст. 993,1187 ч.2 ЦК України та Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка повинна відшкодовувати завдану в результаті ДТП шкоду являється ОСОБА_1, який керував транспортним засобом та скоїв ДТП.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Копією поліса № АЕ/0916611 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 07.12.2012 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підтверджено, що був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 ( а.с.5).

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с.6) підтверджено, що ОСОБА_3 належить автомобіль «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_4.

Копією довідки №9190591 від 29.04.2013 року Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.13-14) підтверджено, що 25.04.2013 року о 17.30 годин в м. Кіровограді на перехресті вулиці Волкова з проспектом Правди сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення транспортних засобів «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3.

Копією постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.07.2013 року (а.с.15) підтверджено, що винним у вищевказаному ДТП являється саме ОСОБА_1, який порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Копіями заяви про настання страхового випадку по договору страхування ОСОБА_3 від 29.04.2013 року (а.с.8-11), звіту про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу (а.с.16-21), калькуляції вартості ремонту від 14.05.2013 року (а.с.22), акту огляду транспортного засобу від 29.04.2013 року (а.с.23-25), страхового акту від 01.07.2013 року (а.с.26), розрахунком страхового відшкодування (а.с.27) та платіжного доручення № 13836 від 03.07.2013 року (а.с.28) підтверджено розмір та виплата ОСОБА_3 страхового відшкодування в сумі 23739,10 грн.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦУПК України суд знаходить доведеним наявність страхового випадку - ДТП, обов'язок та розмір страхової виплати проведеної позивачем і відповідно обґрунтованість його вимог про стягнення 23739,10 грн.

Однак, суд вважає, що стягнення необхідно проводити лише з ОСОБА_1, а в стягненні з ОСОБА_2 необхідно відмовити, так як ст. 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а ст. 1187 ч.1, 2 ЦІК України передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом фізичної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху України).

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині відшкодування шкоди в сумі 23739,10 грн. з ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а в задоволенні таких вимог до ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215, 294-296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 23739,10 грн. виплаченого страхового відшкодування та 243,60 грн. сплаченого судового збору, а всього 23982,70 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 23739,10 грн. виплаченого страхового відшкодування з ОСОБА_2 - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: