У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Вайда Я.П.

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1,

старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород скаргу ПАТ Кредобанк на дії, бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.06.2014року,-

встановив:

ПАТ Кредобанк в особі представника звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на дії, бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.06.2014 року, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11 виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 з винесення 25.06.2014р. постанови про повернення виконавчого документу стягувачу при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11 виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 щодо не направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку та строки передбачені ЗУ «Про виконавче провадження»;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувану від 25.06.2014р. винесену старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11 виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості

Мотивуючи вимоги скарги, вказує на те, що на примусовому виконанні у міському відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-2307/11 виданий Ужгородським міськрайонним судом 31.08.2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» в сумі 88 873,01 грн. 19.12.2012р. старшим державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №35736775) з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 25 червня 2014 року старший державний виконавець Бачинська О.В. винесла постанову ВП № 35736775 про повернення стягувачу виконавчого документу на підставі п.2 та п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження, а саме: у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення та майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку . Однак, згідно з п.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону підставою для повернення виконавчого документу є не тільки відсутність майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, але також і те, що заходи по розшуку такого майна державним виконавцем виявилися безрезультатними. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений главою 4 Закону України «Про виконавче провадження», а звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію і інші доходи передбачений главою 6 цього ж Закону. Однак, у справі виконавчого провадження боржника ОСОБА_3 відсутні докази прийнятих заходів державним виконавцем по розшуку майна і грошових коштів боржника. Вважає, що старшим державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 не в повній мірі виконано вимоги ЗУ "Про виконавче провадження", та допущено бездіяльність щодо примусового виконання рішення суду в тому числі: не проведено належної перевірки майнового стану боржника; не здійснено виходів державного виконавця за місцем проживання боржника з метою здійснення дій щодо вилучення майна, на яке може бути звернене стягнення, як це передбачено ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»; надання запитів для отримання інформації щодо пенсії, заробітної плати чи інших доходів боржника; не здійснено виклики боржника до органу державної виконавчої служби з метою сплати заборгованості на користь стягувача; не накладено на боржника штрафних санкцій згідно ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав визначених державним виконавцем у зазначеній постанові немає, з огляду на не вчинення державним виконавцем вичерпного переліку дій, направлених на реальне виконання рішення суду на примусове виконання якого видано виконавчий лист №2-2307/11. 21.10.2014року на адресу МВ ДВС направлено звернення щодо надання інформації про стан виконання виконавчого листа,щодо боржника ОСОБА_3 Проте, станом на 19.11.2014 року не надано відповідь по суті звернення. Крім того зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа ВП № 35736775 від 25 червня 2014 року як і оригінал виконавчого листа станом на 19.11.2014р. в порушення норми ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу не надіслано. Вказує на те, що ПАТ «КРЕДОБАНК» отримав інформацію про винесення, на підставі п.п.2,7 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження, 25.06.2014р. старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 постанови про повернення виконавчого провадження винесеної у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11 виданого 31.08.2012р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 19.11.2014р.

Вищезазначені дії та бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 з підстав викладених вище вважає протиправними та такими , що порушують права стягувача та з посиланням на викладене просить вимоги скарги задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника уточнив вимоги скарги і просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11 виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 з винесення 25.06.2014р. постанови про повернення виконавчого документу стягувачу при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11 виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 щодо не направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку та строки передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у скарзі і надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Крім того, зауважив , що транспортний засіб , власником якого є боржник, затримано 10.11.2014 року працівниками роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Закарпатській області, що підтверджується листом від 05.12.2014 року.

В судовому засіданні старший державний виконавець міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 заперечила проти задоволення скарги, письмовий відзив на скаргу не надала та просила суд відмовити у задоволенні скарги. Вказала на те, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2307/11 виданий Ужгородським міськрайонним судом 31.08.2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» в сумі 88 873,01 грн. відкрито старшим державним виконавцем 19.12.2012 р. Вважає, що в межах даного виконавчого провадження нею , як старшим державним виконавцем проведені всі заходи , щодо виявлення майна боржника. Розшук майна боржника проведено шляхом надіслання запитів , з відповідей яких встановлено про відсутність майна належного боржнику. Крім того вказала на те, що постановою старшого державного виконавця було оголошено розшук майна боржника, а саме автомобіля , що належить боржнику. Проте, протягом року даний транспортний засіб органами внутрішніх справ не виявлено. 25.06.2014 року нею винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка була направлена на адресу стягувача. Вважає, що постанова про повернення виконавчого документа винесена нею правомірно. Доказів про надіслання копії постанови від 25.06.2014 року стягувачу не надала з причин неможливості їх надання.

Заслухавши пояснення представника заявника, заперечення старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 , з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі

доказами, дослідивши матеріали справи,надавши їм правову оцінку, суд вважає, що скарга підлягає

задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток),доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

При цьому, згідно ст. 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Судом встановлено, що 06.12.2012 р. представник ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до відділу ДВС Ужгородського МРУЮ з письмовою заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості.

Постановою від 19.12.2012 р. старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2307/11 р. та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 26.12.2012 р.

Як встановлено судом, у встановлений для добровільного виконання рішення суду строк боржник рішення не виконав, тому державним виконавцем були направлені запити в ДПС України, Ужгородський міський центр зайнятості, Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області для виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Постановою від 18.02.2013 р. старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 оголошено розшук майна , а саме транспортного засобу марки Мітсубісі Ланцер, належного боржнику.

Встановлено також, що 25.06.2014 р. старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було складено акт про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення; про те, що транспортний засіб оголошений в розшук 18.02.2013р. не розшуканий протягом року органами внутрішніх справ та не проживання за адресою.

25.06.2014р. старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесена постанова ВП № 35736775, згідно якої відповідно до п.2 та п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення та транспортний засіб оголошений в розшук не розшукано органами внутрішніх справ протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Вивчивши матеріали виконавчого провадження № 35736775по виконанню виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості , суд приходить до висновку, що державним виконавцем безпідставно було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, при цьому суд виходить з наступного.

Згідно ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є:

1. звернення стягнення на майно боржника;

2. звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3. вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні;

4. інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст. 50 Закону „Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження майна боржника звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення суду: не було виявлено належне боржникові інше майно, на яке може бути накладено стягнення.

Так, державним виконавцем були зроблені запити щодо наявності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, та отримані відповіді даних утсанов про відсутність такого майна, окрім транспортного засобу який було оголошено в розшук .

Однак, державним виконавцем не були вжиті заходи щодо виявлення належного боржникові іншого майна за місцем проживання боржника, не зясовано, чи є в наявності майно боржника, яке знаходиться у третіх осіб (ст. 53 Закону „Про виконавче провадження).

Акт державного виконавця від 25.06.2014 р. про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, суд не бере до уваги з наступних підстав. Акт складено у відсутності боржника. Як пояснила в судовому засіданні державний виконавець та як зазначено в акті , боржник з 2012 року не проживає за даною адресою, проте не зазначено за якою адресою.За таких обставин, на думку суду, акт від 25.06.2014 р. не може бути доказом відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Як встановлено судом, державинм виконавцем не здійснені виклики боржника до органу ДВС.

Державний виконавець не надав суду жодних доказів, не було їх встановлено і під час розгляду скарги, які б підтверджували, що ним було вжито всіх заходів для встановлення та отримання інформації про наявність у боржника майна .

Враховуючи викладене, суд вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів по зверненню стягнення на майно боржника, в тому числі шляхом його виявлення, опису та арешту.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, виходячи з того, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, яке відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для виконання і відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав та свобод людини елементом справедливого судового розгляду, суд вважає бездіяльність старшого державного виконавця при примуовому виконанні виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості та дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - неправомірними.

При цьому, суд виходить з того, що виконавчий документ може бути повернутий з підстав відсутності майна у боржника тільки у разі, якщо здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Але в ході дослідження матеріалів виконавчого провадження, відкритого за вищевказаним виконавчим листом, судом з'ясовано, що ніякі заходи з виконання судового рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не здійснювались, протягом тривалого часу не здійснювались виклики боржника, не перевірявся факт проживання його за зазначеною у виконавчому документі адресою, тощо.

За таких обставин суд вважає, що державний виконавець в порушення вимог ст.11 Закону не прийняв усіх належних, своєчасних заходів для повного виконання судового рішення, а винесення ним постанови про повернення виконавчого документа з вказаних підстав є передчасним та неправомірним.

При цьому стягувач не був належним чином повідомлений про винесення оскаржуваної постанови.

Згідно ч.4 ст. 47 Закону „Про виконавче провадження про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону „Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Державний виконавець не надав суду жодних доказів, не було їх встановлено і під час розгляду скарги, про те, що постанова про повернення виконавчого документа була надіслана стягувачу. Зокрема, в матеріалах виконавчого провадження , які досліджувались в судовому засіданні наявний супровідний лист про надіслання постанови стягувачу про те, на ньому відсутні реквізити , а саме дата надіслання та номер.

В судовому засіданні державний виконавець повідомила, що не може надати суду докази надіслання постанови від 25.06.2014 року стягувачу.

За таких обставин бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо ненадіслання ПАТ «КРЕДОБАНК» копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у порядку та строки передбаченому законом слід визнати неправомірною.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що уточнені вимоги скарги підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 10,11,60, 383, 385 ЦПК України, ст.ст. 2, 4, 6, 11, 31, 32, 47, 50, 52, 82 ЗУ Про виконавче провадження , суд, -

ухвалив:

Уточнену скаргу ПАТ Кредобанк на дії, бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.06.2014року задовольнити .

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 при примуовому виконанні виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості.

Визнати неправомірною дії старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 з винесення 25.06.2014 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу при примуовому виконанні виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо ненадіслання ПАТ «КРЕДОБАНК» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2014 року у порядку та строки передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4