Справа № 138/2736/14-ц Провадження № 22-ц/772/292/2015Головуючий в суді першої інстанції Лисенко Т. Ю.
Категорія 27Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Денишенко Т.О., Сала Т.Б.,

при секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.12.2014 року, ухваленого по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» /надалі ПАТ КБ «Приватбанк»/ звернулось в суд з вказаним позовом до ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.07.2007 року, між позивачем - ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») та відповідачем - ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №VIМ0АК05880002, в забезпечення виконання умов цього договору між цими ж сторонами і в цей же день був укладений договір застави. За умовами договору застави ОСОБА_2 надав в заставу автомобіль DAEWOO. Модель: SENS, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання щодо виконання умов кредитного договору не виконував. Станом на 28.11.2013 року його заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанком» становила 2669,73 доларів США. Повідомлення про ліквідацію цієї заборгованості ОСОБА_2 залишені поза увагою.

В зв'язку з цим ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом про звернення стягнення на заставлений відповідачем автомобіль, шляхом його вилучення та подальшої реалізації. Заявлені позовні вимоги задоволені, проте ОСОБА_2 не погодився з рішенням суду і оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення в порушення вимог ст. 15 ЦПК України не забезпечив об'єктивного, неупередженого, всебічного і повного дослідження обставин справи, допустив вільне тлумачення окремих умов кредитного договору та договору застави рухомого майна.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що взяті на себе кредитні зобов'язання він виконав повністю в липні 2012 року, сплачуючи щомісячно платежі в сумі 204,85 доларів США, однак ця обставина судом залишена поза увагою.

Окрім цього, суд не дослідив питання на якій правовій чи договірній підставі він, як позичальник мав сплачувати щорічні страхові платежі, не застосував строків позовної давності, щодо сплати окремих щомісячних платежів та звернув стягнення на предмет застави, не повідомивши його про дострокове повернення наданої суми кредиту в повному обсязі. На переконання відповідача вилучення предмету застави можливе лише на стадії виконання рішення суду органами державної виконавчої служби.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «Приватбанк», перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вибірковому суб'єктивному тлумаченні окремих положень кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, норм матеріального права, які регулюють кредитні відносини на помилковій оцінці встановлених по справі обставин без врахування положень Договору застави, укладеного між тими ж сторонами 12 липня 2007 року. А тому, за своїми наслідками апеляційна скарга ОСОБА_2 не тягне скасування оскаржуваного рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2І не виконав умов кредитного договору №VIМ0АК05880002, укладеного 12.07.2007 року між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк», щодо повернення простроченої заборгованості в сумі 2669,73 доларів США, який було забезпечено переданим ОСОБА_2 під заставу автомобілем DAEWOO модель: SENS, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі договору про заставу, укладеного між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» того ж 12.07.2007 року.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обставини.

Встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 12.07. 2007 року був укладений кредитний договір, відповідно до п. 7.1. якого ОСОБА_2 наданий кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 10575,36 доларів США із яких 8632,76 доларів США на купівлю автомобіля, 34 грн. для сплати послуг по реєстрації обтяжень та 1922,30 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відкриття кредитної не поновлювальної лінії передбачає можливість поетапного використання кредитних коштів. ОСОБА_2 одночасно були надані кредитні кошти в сумі 8632,76 доларів США на придбання автомобіля. З урахуванням отриманої суми кредиту був розрахований щомісячний платіж в розмірі 204,85 доларів США, який мав здійснювати ОСОБА_2 для погашення заборгованості за кредитним договором.

Порядок використання кредитних коштів у розмірі 1922,30 доларів США, визначений положеннями п. 2.2.7. Кредитного договору, відповідно до яких у випадку не надання позичальником Банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженим з Банком Договорах страхування, Банк сплачує страхові платежі за рахунок Кредиту відповідно до п.2.1.3. даного Договору.

Зобов'язання про страхування заставленого майна заставодавцем, визначені п. 17.1 Договору застави, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк».

Встановлено і цього не заперечував відповідач, що страхові платежі він самостійно не здійснював і тому Банк діючи відповідно до вимог п.2.1.3. Кредитного договору самостійно здійснював сплату чергових страхових платежів за рахунок кредитних коштів, наданих відповідачу в розмірі 1922,20 доларів США.

Відповідно до п.2.2.7. Кредитного договору позичальник зобов'язаний погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплату відсотків за його користування.

Здійснюючи сплату щомісячних платежів в розмірі 204,85 доларів США, ОСОБА_2 виконував зобов'язання частково щодо отриманого кредиту в сумі 8632,76 доларів США без врахування того що його кредитні зобов'язання зросли за рахунок отриманих ним коштів на сплату страхових внесків які були використані на їх сплату.

Доводи апеляційної скарги про те, що питання щодо укладення договору страхування та сплати страхових внесків Кредитним договором не визначені за наведених обставин є безпідставними і такими що не відповідають встановленим по справі обставинам.

Не відповідають встановленим по справі обставинам твердження відповідача про те, що його не повідомляли про існуючу заборгованість по кредитному договору, укладеному між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк». В матеріалах справи наявне повідомлення, направлене ОСОБА_2 (а.с.8) в якому ставилась вимога про погашення заборгованості по кредиту.

Хибними є доводи відповідача про те, що звернення стягнення на предмет застави і його вилучення застосовується лише як спосіб виконання судового рішення.

Правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою передбачені ст. 589 ЦК України. Одним із таких наслідків є право звернення стягнення на предмет застави. Тому, твердження відповідача про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України не ґрунтуються на законі.

Безпідставними є доводи відповідача і про те, що суд задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу не застосував строків позовної давності. Але як встановлено, питання про застосування строків позовної давності жодною із сторін у спорі не ставилось.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

А тому, за наведених обставин, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.12.2014 року, ухваленого по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т.О. Денишенко

Підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ В. П. Нікушин