У х в а л а

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Мартинюка В.І., Олійник А.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 4 жовтня 2002 року між її чоловіком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язувалася здійснювати догляд за нею та її чоловіком, а останній передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1. Враховуючи, що відповідач не здійснювала догляд за ними, на час укладення договору ОСОБА_3 внаслідок хвороби не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними та що ним проведено відчуження майна, право на частку в якому, як подружжя, мала вона, а його частка у цьому майні виділена не була, просила задовольнити позов.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позові.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 4 жовтня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання за умовами якого відчужувач передав у власність останній жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1, а вона зобов'язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_3, ОСОБА_1, забезпечивши їх харчуванням, одягом, необхідною допомогою, доглядом, медичним обслуговуванням, похоронити їх та зберегти в їх довічному користуванні вказаний будинок. Розмір матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і допомоги) визначено сторонами в розмірі 200 грн. на місяць.

В обґрунтування вимог про визнання цього договору недійсним ОСОБА_1 вказувала на те, що відчужуваний будинок був спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3, як подружжя. На момент його укладення чоловік перебував в такому стані, коли не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. Вона стороною договору не була, частка подружжя у спільному майні не визначалась, що призвело до порушення її прав співвласника майна.

Відповідно до ст. 23 КпШС України, який був чинним на час укладення оспорюваного договору, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Згідно положень ст. ст. 425, 426 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час укладення оспорюваного договору, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Договір довічного утримання повинен бути нотаріально посвідчений (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно долученої до справи нотаріально посвідченої заяви від 4 жовтня 2002 року ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на відчуження (договору довічного утримання) ОСОБА_2 жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1, придбаного ними в період шлюбу (а. с. 109).

Виходячи з наведеного, надання позивачем письмової згоди на укладення договору довічного утримання, недоведеність перебування ОСОБА_3 в момент укладення договору в стані, коли він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених апеляційним судом на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухваленому ним рішенні висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.І. Мартинюк А.С. Олійник