Справа № 396/2415/14-ц
Провадження № 2/396/16/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого Музика О.В.

секретар Пицюка Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції, третя особа державний нотаріус Новоукраїнської районної державної контори ОСОБА_2, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна до ВДВС Новоукраїнського РУЮ, третя особа державний нотаріус Новоукраїнської районної держнотконтори ОСОБА_2

Посилається на те, що її дошлюбне прізвище ОСОБА_1, вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3, в чому їй було відмовлено у зв'язку із наявністю арешту, накладеного в 1969 р. на усе нерухоме майно, в т.ч. й на будинок за адресою АДРЕСА_1, який входить у спадкове майно.

ЇЇ батько ОСОБА_3 був забудовником і власником спірного будинку, будинок мав нумерацію АДРЕСА_1, проте згодом нумерація будинку була змінена на № 28.

Арешт на будинок було накладено помилково, так як зобов'язальною особою був ОСОБА_4, який ніколи не був власником будинку й не має до нього жодного відношення.

Просить задовольнити позов і зняти арешт з нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, послалась на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що їй невідомо про будь-які зобов'язальні відносини між її батьком ОСОБА_3 і Свеклосахартрестом, вважає, що арешт на нерухоме майно накладений помилково, просить задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що арешт на нерухоме майно накладався в 1969 року. Підставою обтяження було повідомлення Свеклосахартресту від 25.07.1969 року без номеру, матеріали виконавчого провадження не збереглися, а тому йому невідомо про наявність будь-яких зобов'язальних правовідносин між спадкодавцем ОСОБА_3, та батьком позивачки ОСОБА_1 і Свеклосахартрестом. Відповідно до «Порядку роботи з документами в органах виконавчої служби» п. 9.9, строки зберігання виконавчих проваджень становлять 3 роки, після вони підлягають знищенню, тому на сьогоднішній день відсутня можливість зняття арешту з домоволодіння ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. Погоджується з тим, що у зв'язку із проведеною інвентаризацією і зміною нумерації по АДРЕСА_1 наявний арешт стосується спірного будинку. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, державний нотаріус Новоукраїнської районної держнотконтори ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у відсутності третьої особи, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності третьої особи.

Згідно повідомлення завідувача Новоукраїнської районної держнотконтори від 06.08.2014 р. позивач ОСОБА_1 своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 (а.с.14).

Згідно постанови № 35 від 15.09.2014 р., державним нотаріусом Новоукраїнської районної держнотконтори ОСОБА_2 було відмовлено позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 у зв'язку із наявністю арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно витягу з Реєстру прав власності не нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.09.2014 р., будинок за адресою АДРЕСА_1 має обтяження - арешт, підставою для обтяження було повідомлення Свеклосахартрестувід 25.07.1969 р. б/н, власником будинку рахувався ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження й довідки про укладення шлюбу, позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 р., її дошлюбне прізвище ОСОБА_1, її батьком був ОСОБА_3, після укладення шлюбу 14.11.1987 р. змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.16,17).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3, який є батьком позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с.18).

Згідно свідоцтва про право власності від 31.05.1968 р., будинок за адресою АДРЕСА_1, належав ОСОБА_3 (а.с.19).

Згідно довідки виконкому Новоукраїнської міської ради від 18.03.2013 р., батько позивачки ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 та був власником цього домоволодіння, в 1987 р. у зв'язку із проведенням перенумерації номер будинку, належного ОСОБА_3 було змінено з № 24 на № 28 (а.с.25,29).

Згідно повідомлення ВДВС Новоукраїнського РУЮ від 10.04.2013 р., у зв'язку із відсутністю матеріалів виконавчого провадження відсутня можливість зняття арешту із спірного будинку (а.с.28).

Даючи оцінку поясненням сторін та дослідженим в судовому засіданні доказам, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_6 у встановленому законом порядку своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, в чому їй було відмовлено у зв'язку із наявністю обтяження - арешту будинку, який входить до складу спадкового майна.

Позивач намагалась у позасудовий спосіб вирішити питання про зняття арешту та скасування заборони відчуження з належного її батькові нерухомого майна, проте їй було повідомлено про неможливість вчинення будь-яких дій щодо зняття арешту з майна через відсутність матеріалів виконавчого провадження у зв'язку із закінченням строків їх зберігання.

Встановлені факти та відповідні їм правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 N2274/5 передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, відповідно п.9.10 цього Порядку - виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для повного задоволення позову позивача, оскільки наявність арешту майна є порушенням її майнових прав як спадкоємиці власника на прийняття спадщини та щодо володіння, користування і розпорядження належним нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відсутність виконавчих проваджень та будь-яких зобов'язальних правовідносин між власником будинку та особою, за повідомленням якої накладено арешт на нерухоме майно власника унеможливлює зняття арешту з комплексу будівель у позасудовий спосіб.

З огляду на вищевказане, очевидною є відсутність підстав для збереження арешту нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_3, відповідно арешт нерухомого майна мають бути зняті, в тому числі і щодо комплексу будівель за адресою АДРЕСА_1.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 212- 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зняти заборону на нерухоме майно - арешт із житлового будинку АДРЕСА_1, накладений згідно повідомлення ПМК Свеклосахартресту від 25.07.1969 року, без номеру, зареєстрований 19.04.2008 року реєстратором Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 1, реєстраційний номер обтяження № 7057111.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О. В. Музика