Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/891/15 Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Кухаря С.В.,

Дзярука М.П.

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту ухилення від допомоги спадкодавцю, усунення на право спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту ухилення від допомоги спадкодавцю, усунення на право спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що вона з 24 липня 1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, проживали з ним однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані єдиним побутом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого проживання ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилася спадкова маса, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями після його смерті є позивач, син спадкодавця - ОСОБА_6 та відповідач.

ОСОБА_6 не претендує на свою долю в вищезазначеному майні, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Відповідач ОСОБА_4 претендує на свою долю в спадщині та звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_4 повинна бути усунена від права на спадкування після смерті свого батька, оскільки з 2009 року по день своєї смерті ОСОБА_5 страждав цілим рядом захворювань, потребував допомоги та стороннього догляду, знаходився в безпорадному стані. Протягом цього часу позивачка надавала своєму чоловіку необхідну допомогу, здійснювала за ним ухід. Після його смерті - здійснила похорони, оплатила поминальні обіди за особисті грошові кошти. Позивачка фактично вступила у володіння та користування спадковим майном - квартирою АДРЕСА_1, проводить поточний ремонт в квартирі, сплачує комунальні послуги.

З часу свого народження відповідачка проживала у місті Луцьку, а приблизно з 1999 року виїхала на постійне проживання в Федеративну Республіку Німеччини, вступила в шлюб з громадянином Германії та постійно проживає в даній державі. Протягом останніх п'ятнадцяти років відповідач зв'язку з батьком не підтримувала, не цікавилася станом його здоров'я та матеріальним становищем, ухилялася від надання допомоги своєму батьку, який в силу свого віку та тяжкої хвороби знаходився в безпорадному стані. Після смерті ОСОБА_5 відповідач приїхала до м. Миколаївка та заявила, що має намір отримати свою частку у спадщині.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач просила суд установити факт усунення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, який внаслідок похилого віку та тяжкої хвороби був в безпорадному стані та усунути відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_5.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне та об"єктвне з"ясування обставин справи судом, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачкою не було доведено факту перебування спадкодавця у безпорадному стані, який би потребував постійного стороннього за ним догляду і допомоги, а відповідач мав би змогу таку допомогу надавати.

З матеріалів справи вбачається. що ОСОБА_3 з 24 липня 1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, проживали з ним однією сім'єю, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого проживання ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилася спадкова маса, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями після його смерті є позивач, син спадкодавця - ОСОБА_6 та донька спадкодавця, ОСОБА_4, відповідач по спрааі.

ОСОБА_6 не претендує на свою долю в вищезазначеному майні, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Відповідач ОСОБА_4 претендує на свою долю в спадщині та звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою.

За нормами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для усунення від права на спадкування за законом необхідно довести: факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця і чи мав спадкоємець змогу її надавати

При розгляді справи суд прийшов до правильного висновку, що спадкодавець не мав тяжкої хвороби і не перебував у безпорадному стані, який би потребував постійного стороннього за ним догляду і допомоги.

Довідки медічних закладів, які не складені у вигляді комісійних висновків про те, що ОСОБА_5 протягом останнього періоду життя періодично потребував стороннього догляду, а саме: з 26.11.2009 року до березня 2010 року, з 27.07.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року не можуть свідчити про потребу постійного стороннього догляду за ним / а.с.11,136 /.

Крім того: ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою заявою від 11.07.2006 року при надання згоди про виїзд своєї доньки, ОСОБА_4 на постіне місце проживання до Німеччини зазначив, що не має до своєї доньки вимог щодо стягнення аліментних платежів; донька спадкодавця у період з 09.05.2012 року до 06.06.2013 року внаслідок хвороби свого сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 року була вимушена перебувати у медічному закладі зі своєю дитиною / а.с. 67,137 /.

Суд першої інстанції, всебічно і повно дослідивши докази, надані сторонами, в тому числі показання свідків, дійшов правильного висновку, що не мається достатніх підстав для усунення відповідача від спадкування після смерті спадкожавця.

За таких обставин справи, судова колегія вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачає. Доводи апеляційної скарги не грунтуються на матеріалах справи і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: