Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/9268/14-ц
Провадження № 2/644/76/15
02.07.2015 Справа № 644/9268/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Зябрової О.Г.,
при секретарі Масло Т.М.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, -
У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та ОСОБА_3 10.07.2014р. у зв»язку з неналежним виконанням та скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 не виконує умов договору, у зв»язку з чим договір слід розірвати через неналежне його виконанням.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та доповнила позовними вимогами ОСОБА_2 щодо визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник, а також представник ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що умови договору виконувались належним чином, проте, позивач після звернення до суду відмовляється отримувати допомогу, яку їй намагається надати за договором довічного утримання відповідач.
Третя особа надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи встановлено, що 10.07.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладено договір довічного утримання , який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, реєстр1144. Згідно зазначеного договору ОСОБА_3 зобов'язалась довічно утримувати ОСОБА_6, а також за рахунок суми матеріального забезпечення і в межах її вартості, за замовленням відчужувача, зобовязана придбати та безоплатно доставити до місця проживання позивачки продукти харчуванням, одяг, медикаменти або забезпечити надання побутових послуг. Вартість матеріального забеспечення за згодою сторін визначено у розмірі мінімальної пенсії щомісячно. В свою чергу, відповідачка набуває право власності на квартиру АДРЕСА_2, що належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 20.05.2003 року, реєстровий № 2-260.
Пунктом 3.6 вказаного Договору передбачено, що договорі довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду у разі невиконання, або неналежного виконання набувачем, взятих на себе цим договором обов'язків.
Згідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або ї частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувателя, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.
Як вбачається з пояснень позивача та не оспорюється відповідачами по справі, ОСОБА_2 з моменту укладання договору довічного утримання приходила протягом трьох тижнів до додому до ОСОБА_3, де їй надавали їжу, також один раз за її проханням її обрізали нігті на ногах. Потім ОСОБА_2 перестала потряпляти до квартири ОСОБА_3 і відповідно її перестали кормити за цією адресою. Продукти харчування їй не купувались, оскільки її кормили спочатку вдома у ОСОБА_3, як про то домовились сторони за договором. На даний час між сторонами за договором довічного утримання склались неприязнені стосунки.
Щодо надання будь-яких інших послуг за договором довічного утримання, придбання одягу, медикаментів або забезпечення побутових послуг, а також надання грошових коштів, як пояснила позивач, то їй не було надано більш нічого з цього переліку. Також, позивач через похилий вік та незадовільнити стан здоров»я не може обслуговувати себе сама, проте, ОСОБА_3 жодного разу не була у нєї вдома після укладання договору довічного утримання, не надавала їй побутових послуг, не купувала медикаментів та одягу, не допомагала їй у догляді за собою. Ці обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
Суд не приймає до уваги доводи відповідача та представників відповідачів щодо придбання ОСОБА_3 для ОСОБА_2 одягу, медикаментів та надання їй у неї вдома послуг з прибирання її квартири та допомоги щодо здійснення нею гігієнічного догляду, оскільки ці обставини не підтверджені ними жодними доказами.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору довічного утримання з підстав неналежного виконання відповідачем обов'язків по довічному утриманню позивача.
Підлягають також задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на квартиру, оскільки відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України, при розірванні вказаного договору у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків, позивач набуває право власності на вказане майно.
Між тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо скасування реєстрації права власності відповідача, оскільки розірвання договору довічного утримання та визнання за позивачем права власності на квартиру є безумовною підставою анулювання реєстрації права власності відповідача та зняття заборони на відчуження квартири, і окремого застереження не потребують.
Питання судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.10, 11, 15, 61, 79, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.744, 755 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 10 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 1144.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 130 по пр..Московському , будинок № 296 в м.Харкові.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 1893 гривні 60 коп., в дольовому співвідношенні по 946 гривень 80 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: