Справа № 441/2393/13 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/233/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Відділу Держземагенства у Городоцькому районі Львівської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, -

встановила:

Рішенням Городоцького районного суду Львівскої області від 28.05.2014 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівсьої області, Відділу Держземагенства у Городоцькому районі Львівської області про визнання недійсними:

Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 022479, що виданий 27.02.2003 року ОСОБА_5;

Договору дарування земельної ділянки від 20.12.2006 року, що укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_8 за реєстром № 2220;

Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 487255, що виданий 26.06.2008 року ОСОБА_7- відмовлено за спливом позовної давності.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що у зв'язку із проведенням у грудні 2007 року обстеження земельної ділянки вона довідалася тільки про факт накладення земельних ділянок, а не про наявність у ОСОБА_5 чи відповідача оформлених держаних актів. Вважає, що судом неправильно застосовано наслідки спливу позовної даності і не взято до уваги обставини, що підтверджують наявність поважних причин неможливості її звернення до суду у визначений ЦК України 3-річний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 022479 від 27.02.2003 року належала земельна ділянка площею 0,0871 га для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с.17). Зазначений Державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 27.02.2003 року за № 385 (а.с.125).

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 20.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, (а.с.16) останній 26.06.2008 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 487255 для обслуговування житлового будинку площею 0,0873 га, що на АДРЕСА_1 (а.с.20).

ОСОБА_2 належить житловий будинок на АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 03.03.2007 року (а.с.6).

Районним судом установлено, що 26.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати поважними причини пропуску позовної давності та визнати недійсними: Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 022479, що виданий 27.02.2003 року ОСОБА_5; договір дарування земельної ділянки від 20.12.2006 року, що укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_8 за реєстром № 2220; державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 487255, що виданий 26.06.2008 року ОСОБА_7 Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що у 2013 році при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі виявлено, що земельна ділянка, якою вона користується для обслуговування належного їй будинку, частково накладається на земельну ділянку при будинку на АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_9

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 26.11.2007 року звернулася до селищної ради з заявою про те, що при приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 нею виявлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на суміжну земельну ділянку, належну ОСОБА_7, включає частину належної їй земельної ділянки (а.с.172). Таким чином, із змісту заяви вбачається, що позивачка у 2007 році знала про наявність державного акта на право власності на суміжну земельну ділянку та про факт накладення земельних ділянок.

Із складного на підставі звернення позивачки комісійного акту Великолюбінської селищної ради від 05.12.2007 року, вбачається, що з виходом на місце та врезультаті аналізу документів комісія дійшла висновку, що до земельної ділянки ОСОБА_7 долучено частину земельної ділянки площею 66 кв.м. ОСОБА_2 (а.с.148).

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ще у 2007 році позивач знала про порушення права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, проте з даним позовом звернулася до суду 26.11.2013 року, тобто за спливом позовної давності, не навівши поважних причин пропущення позовної давності, що за наявності заяви відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності, є підставою для відмови у позові.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л.Шумська