Справа № 760/3753/15-ц
Провадження № 2-2802/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Подобєді О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
23.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.
Обгрунтовуючи позов вказала, що 19.04.2012 уклала договір довічного утримання з ОСОБА_2, за яким вона передала, а ОСОБА_2 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1, в замін чого остання зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно, а саме: щомісячно надавати їй грошові кошти в розмірі 700,00 грн., сплачувати комунальні платежі, а також надати одноразове грошове утримання в розмірі 50 000 грн., яке було отримано ОСОБА_1 до підписання договору довічного утримання.
Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом П'ятої КДНК Войстрік О.В. 19.04.2012 за р. № 7-325. Позивачка посилається на те, що відповідач порушує умови договору, оскільки не в повному обсязі сплачує за комунальні послуги.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд до відома не поставила.
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України та позицію позивачки і її представника, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Договір довічного утримання ( догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини (п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України).
Судом встановлено, що 19.04.2012 сторони уклали договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом п`ятої Київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7-325, за яким ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1.
В свою чергу ОСОБА_2 зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно, а саме: щомісячно надавати їй грошові кошти в розмірі 700,00 грн., сплачувати комунальні платежі, а також надати одноразове грошове утримання в розмірі 50`000 грн., яке було отримано ОСОБА_1 до підписання договору довічного утримання, із зберіганням в її безкоштовному довічному користуванні вказаної квартири.
Так, пунктом 7 договору довічного утримання визначені обов'язки набувача - ОСОБА_2, а саме: забезпечення відчужувача грошовими ресурсами для задоволення потреб створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде безпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя, грошова оцінка яких складає за згодою сторін 700 (сімсот) гривень, яка здійснюється шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку щомісяця; щомісячно сплачувати комунальні послуги, до яких належать послуги по утримання будинку, плата за газ, теплопостачання, водопостачання (в обсязі: гаряча вода 4 куб.м, холодна вода 4 куб.м), електроенергію в обсязі 150 кВт/год, абонентська плата за телефон, послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону.
Таким чином, судом встановлено, що істотними умовами договору довічного утримання є утримання позивача, яке становить 700,00 грн. щомісяця та сплачувалося відповідачкою вчасно, що не заперечується позивачкою, та оплата комунальних послуг.
Позивачка посилається на те, що підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання відповідачкою в повному обсязі умов договору довічного утримання в частині сплати комунальних послуг в період з жовтня 2014 року до часу звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто до лютого 2015.
Згідно ч. 2 п. 7 Договору, за комунальні послуги повинна була сплачувати позивач. При цьому грошова оцінка вартості комунальних послуг сторонами в договорі не встановлена.
До того ж, відповідно до ч. 2 п. 7 Договору у випадку зміни тарифів на вищезазначені послуги відчужувач зобов'язаний письмово повідомляти про це набувача протягом п`яти днів з дня отримання ним квитанцій з новими тарифами. У випадку несвоєчасного повідомлення відчужувачем про зміну тарифів набувач не несе відповідальності за виникнення заборгованості по сплаті комунальних послуг.
З довідки ВПЗН Київ-49 від 11.03.2015 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 за пів року надходили перекази: від 08.09.2014 року на суму 1020, 00 грн.; від 13.10.2014 року на суму 1020, 00 грн.; від 17.11.2014 року на суму 1020, 00 грн.; від 10.12.2014 року на суму 1020, 00 грн.; від 08.01.2015 року на суму 1020,00 грн.; від 10.02.2015 року на суму 1060, 00 грн..
Разом з цим, як вбачається з квитанцій, наданих позивачкою, в жовтні 2014 за комунальні послуги нею було сплачено в загальному розмірі 263,29 грн., в листопаді 2014 - 315, 11 грн., в грудні 2014 - 447, 39 грн., в січні 2015 - 439, 59 грн., в лютому - 435,44 грн..
Враховуючи, що кожного місяця, період з жовтня 2014 по січень 2015, відповідачка перераховувала на користь позивачки гроші в розмірі 1020,00 грн., з яких: 700,00 грн. - щомісячне утримання позивачки і 320,00 грн. - оплата комунальних платежів, суд дійшов висновку про те, що в жовтні - листопаді 2014 року відповідачка перераховувала на користь позивачки кошти в розмірі достатньому для погашення комунальних платежів.
Як зазначила позивачка в судовому засіданні, з грудня 2014 року підвищилися тарифи за оплату комунальних послуг, в зв'язку з чим в грудні 2014 року, січні -лютому 2015 року оплата за комунальні послуги підвищилася на: 127,39 грн. - в грудні 2014; 119,59 грн. - в січні 2015; 74,44 грн. - в лютому 2015.
Таким чином суд дійшов висновку про те, що відповідачка сплатила за ці місяці, грудень 2014 - лютий 2015, комунальні послуги не в повному обсязі.
Між тим, як вбачається з п. 7 договору довічного утримання, позивачка, у випадку зміни тарифів на комунальні послуги зобов'язана письмово повідомляти про це відповідачку протягом п`яти днів з дня отримання нею квитанцій з новими тарифами. У випадку несвоєчасного повідомлення позивачкою про зміну тарифів відповідачка не несе відповідальності за виникнення заборгованості по сплаті комунальних послуг.
Позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідачка письмово була повідомлена про зміну тарифів за житлово-комунальні послуги з грудня 2014 року в бік зростання.
Посилання позивачки на те, що листом від 17.11.2014 Центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів ОСОБА_2 була повідомлена про підвищення тарифів є безпідставними, оскільки відповідно до вказаного листа відповідач повідомлялася про наявність заборгованості по сплаті комунальних послуг, а не про підвищення тарифів. До того ж, вказаний лист ОСОБА_2 не отримала, що вбачається з копії конверта в якому цей лист був відправлений, т.я. на конверті значиться відмітка «повернуто за закінченням терміну зберігання».
Таким чином, за змістом договору довічного утримання, відповідачка не несе відповідальності за частково виниклу заборгованість по оплаті за комунальні послуги за період з грудня 2014 по лютий 2015, а саме: 127,39 грн. - в грудні 2014; 119,59 грн. - в січні 2015; 74,44 грн. - в лютому 2015, оскільки позивачка не виконала, покладені на неї договором обов'язки щодо повідомлення відповідачки про зміну тарифів на комунальні послуги в цей період.
Пунктом 15 Договору передбачено, договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку. При цьому істотними умовами договору, згідно п. 14 Договору, вважатимуться вчасна проплата щомісячних платежів і довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі.
Разом з цим, за встановлених вище обставин, суд не вбачає в діях відповідачки невиконання істотних умов договору довічного утримання, оскільки грошова оцінка вартості комунальних послуг сторонами в договорі не встановлена, відсутні докази на підтвердження письмового повідомлення відповідачки про підвищення вартості комунальних послуг, в іншій частині договір довічного утримання відповідачкою виконується в повному обсязі.
Стаття 755 ЦК України визначає підстави для розірвання договору довічного утримання в судовому порядку. Підстава для розірвання договору пов`язана з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором довічного утримання. При цьому, для притягнення набувача до відповідальності необхідними елементами складу цивільного правопорушення є наявність заподіяної відчужувачеві шкоди; протиправність дій набувача, що виявляється у невиконанні чи неналежному виконанні договору; причинний зв`язок між двома вказаними елементами.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1, в порядку ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надала суду доказів, щодо неналежного виконання відповідачкою умов договору довічного утримання, враховуючи, що у випадку несвоєчасного повідомлення позивачкою про зміну тарифів відповідачка не несе відповідальності за виникнення заборгованості по сплаті комунальних послуг. При цьому судом встановлено, що позивачка не виконала умови договору в частині зобов'язання письмово повідомляти про зміну тарифів відповідачку протягом п`яти днів з дня отримання позивачкою квитанцій з новими підвищеними тарифами.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З матеріалів справи слідує, що при укладенні договору позивачу було достовірно відомо про всі істотні умови договору, що засвідчується її підписом на договорі довічного утримання.
З огляду на викладені вище обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 і дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 744, 755 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - відмовити вповному обсязі.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: