Справа 431/469/15-ц
Провадження 2/431/431/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

(повний текст)

23 квітня 2015 року. Старобільський районний суд

Луганської області

у складі:головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем по справі. 29 вересня 2003 року у них народився син ОСОБА_5. 04 червня 2013 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано, згідно до рішення Старобільського районного суду Луганської області, але місце проживання дитини при цьому не визначалось. Після розірвання шлюбу сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують і відповідач виїхала до Російської Федерації, приїздить лише іноді. З сином колишня дружина спілкується рідко. Син постійно мешкає з позивачем. За цей час позивач в повному обсязі виконує обовязки батька по вихованню сина і вважає, що має всі права на виховання сина і щоб він мешкав постійно з ним. За час проживання після розірвання шлюбу син весь час мешкає зі ним і він справляється з обовязками по його вихованню. Також, позивач займається особистим селянським господарством та вирощує овочеву продукцію і має стабільний дохід і забезпечує сина всім необхідним. В будинку створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, задоволення його гармонійного розвитку і особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини та житла з нормальними умовами. Таким чином, позивач вважає, що проживання сина разом з ним відповідає його інтересам. Він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням сина, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з сином. Він хоче дати сину освіту і добробут. Сам син, якому виповнилось 11 років також бажає проживати з позивачем. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дитини умов проживання. Крім цього, колишня дружина мешкає з іншим чоловіком і вважає, що чужий чоловік не може надати сину батьківського тепла. Згідно акту обстеження умов проживання від 04 лютого 2015 року, зроблено висновок, що у позивача створені належні умови для проживання з ним сина.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд визначити місце неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, його рідним батьком.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив суд визначити місце неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, його рідним батьком ОСОБА_1.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї надійшло заперечення, в якому позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі і вважає, що їхній з позивачем син повинен проживати з матірю. По мірі можливості та сімейних обставин вона проявляє до нього турботу. У звязку з цим, просила суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні третя особа органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації ОСОБА_3 вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

Неповнолітній свідок ОСОБА_5, 29 вересня 2003 року, в присутності представника органу опіки та піклування та батька, в судовому засідання пояснив, що з батьком він проживає на протязі чотирьох років. Його мати уїхала до Російської Федерації. Проживання з батьком його влаштовує і у нього самого є таке бажання.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, докази по справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4

Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 04 червня 2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують і відповідач ОСОБА_4 виїхала до Російської Федерації, приїздить лише іноді.

Син ОСОБА_5 постійно мешкає зі своїм батьком ОСОБА_1, який повністю справляється з обовязками по вихованню свого сина.

Згідно акту обстеження умов проживання від 04 лютого 2015 року та висновку органу опіки та піклування Старобільської райдержадміністрації про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 від 08 квітня 2015 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. У нього створені належні умови для проживання з ним сина. Крім того, позивач займається особистим селянським господарством та вирощує овочеву продукцію і має стабільний дохід і забезпечую сина всім необхідним. В будинку створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, задоволення його гармонійного розвитку і особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У звязку з чим, орган опіки та піклування прийняв рішення вважати за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Також, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 мати неповнолітнього ОСОБА_5, бачиться з дитиною дуже рідко, бо перебуває в Російській Федерації, до себе сина на постійне проживання, виховання та утримання, не забрала та і взагалі не зверталась до служби у справах дітей з даного питання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_1 він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням сина.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 161 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його рідним батьком ОСОБА_6, 03 червня 1970 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров