СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/30/15
ун. № 759/1246/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконним рішення та дії головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бурла В.Е. від 15.01.2015 року №40232548/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа №2/759/2214/13, виданого 24.05.2013 року Святошинським районним судом м. Києва заборгованості в розмірі 5 200 грн., по 25 %, яка виникла при несплаті аліментів з отриманого доходу за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 року в розмірі 20 800,00 грн. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що 18.01.2015 року заявник отримав від державного виконавця лист про стягнення заборгованості в розмірі 5 200 грн., яка виникла при несплаті аліментів за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 року. Заявник не погоджується з прийнятим рішенням державного виконавця, зазначає, що з його доходів (пенсії), починаючи з 2014 року по теперішній час щомісячно стягуються аліменти на утримання дітей та наявна заборгованість по сплаті аліментів за 2013 рік, загальний розмір стягнення якого становить 50 % від пенсії. Повторному стягненню заборгованість по сплаті аліментів не підлягає. Крім того, розмір нарахованої заборгованості є невірним, оскільки стягнення повинно відбуватись з 29.01.2013, як зазначено в рішенні, а не з 01.01.2013 року, як визначено державним виконавцем. Стягнення має відбуватись від суми доходу заявника, зокрема, від 12 412,72 грн., а не з встановленого державним виконавцем розміру 20 800 грн. Скаргу передано судді 28.01.2015 року.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Представник ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, заінтересовані особи до суду не з'явилися, повідомлялися в установленому порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 13.05.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29.01.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 7-8 - копія рішення суду).

15.01.2015 року головний державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 5 200,00 грн., по 25 %, яка виникла при несплаті аліментів з отриманого доходу з 01.01.2013 по 30.09.2013 в розмірі 20 800,00 грн. (а. с. 5 - копія вимоги).

ОСОБА_1 вважає вказану вимогу державного виконавця неправомірною, оскільки з доходу заявника проводиться стягнення заборгованості по аліментах за 2013 рік. Крім того, розмір заборгованості є спірним.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом (ч. 4 ст. 195 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів (ч. 7 ст. 74 Закону). Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 9 ст. 74 Закону).

Зі змісту скарги ОСОБА_1 вбачається, що заявник просить визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бурла В.Е. від 15.01.2015 року щодо нарахування і стягнення заборгованості, яка виникла при несплаті аліментів в розмірі 5 200 грн. з отриманого доходу за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 року в розмірі 20 800,00 грн.

Пунктом 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено: спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що за 2013 рік у заявника виник борг по сплаті аліментів і дану обставину боржник визнає, проте він не згоден із розміром такої заборгованості, тобто існує спір, який підлягає розгляду в позовному провадженні, згідно ч. 4 ст. 195 СК України.

За таких обставин відсутні підстави для визнання протиправними рішення та дії державного виконавця щодо стягнення заборгованості по аліментам, оскільки заборгованість виникла. Фактично предметом скарги є не процесуальні рішення і дії державного виконавця, а розмір заборгованості. Заявник, отримавши вимогу про стягнення заборгованості по аліментах не погоджується саме з розміром заборгованості, тобто існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в порядку розділу VII ЦПК України. Суд роз'яснює заявнику право на звернення до суду з позовною заявою в порядку позовного провадження.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ