номер провадження 2/756/869/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Кричиної А.В.

при секретарі - Ганзюку Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, після уточнення позовних вимог (а.с. 82-83) позивач просив суд звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотеки від 18.07.2008 року, шляхом продажу майна позивачем від свого імені згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право ПАТ «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу, а кошти отримані від реалізації скерувати для задоволення вимог позивача за кредитним договором від 18.07.2008 року в розмірі 21937, 27 дол. США, що еквівалентно 510871,72 грн.; закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя; стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.07.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF50923, згідно умов якого банком ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 50 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 17 липня 2023 року зі сплатою 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 18.07.2008 року укладено іпотечний договір, згідно якого відповідач надав в заставу нерухомем майно, а саме : квартиру АДРЕСА_1. Позивачем 28.08.2014 року були направлені відповідачам листи повідомлення № 09-3/19243 та № 09-3/19245 з вимогою повного виконання зобов'язань за кредитним договором та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. 16.03.2015 року ОСОБА_1 відбулось часткове погашення заборгованості, а саме внесено 429281,24 грн. заборгованості за кредитним договором від 18.07.2008 року. З урахуванням зазначеного погашення, зміни курсу гривні до валюти кредиту, значного проміжку часу від дати подачі позовної заяви та нарахувань відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне повернення кредиту, заборгованість відповідачів становить 21937,27 дол. США, що еквівалентно 510871,72 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, суду пояснив, що відповідачкою дійсно внесені кошти на погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим позивачем зменшено розмір позовних вимог.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначили, що ОСОБА_1 16.03.2015 року було сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості перед банком, а саме в розмірі 429281,24 грн. згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року, та таким чином на теперішній час погашена повністю заборгованість по тілу кредиту та процентам за користування кредитом станом на серпень 2014 року. Відповідачі та їх представник вважають, що задоволення позову потягне за собою подвійне стягнення заборгованості по одним і тим же кредитним зобов'язанням.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF 50923, згідно умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 50 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 17 липня 2023 року зі сплатою 13,5 % річних, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1753_7 від 18.07.2008 року. (а.с. 9-11, 16)

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору від 18.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 18.07.2008 року укладено іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 13-15)

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. 28.08.2014 року позивачем було направлено відповідачам повідомлення-вимогу № 09-3/19243 та № 09-3/19245, в якій банк вимагав погасити заборгованість в розмірі 31465,18 дол. США простроченого боргу та 711,94 дол. США заборгованості за процентами. Також позивач зазначив у вимозі, що у разі непогашення заборгованості протягом 30 днів з дня отримання повідомлення банк буде ініціювати стягнення заборгованості або звернення стягнення на майно. (а.с. 19-20)

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 постанови від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вимогами про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за невиконання умов кредитного договору № KF 50923 від 18.07.2008 року.

Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року, яке набрало законної сили 26.02.2015 року, позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором № KF50923 від 18.07.2008 року у розмірі 429 281 грн. 24 коп.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 саме у зв'язку з добровільним виконанням рішення Голосіївського районного суду м. Києва 16.03.2015 року сплатила ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором № KF 50923 в розмірі 429281,24 грн., що підтверджується квитанцією від 16.03.2015 року № 577032. Про зазначене свідчить як розмір внесених коштів так і копія письмової заяви відповідачки до позивача від 16.03.2015 року. (а.с.41) Отже, відповідачкою ОСОБА_1 повністю погашена заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом за період з червня по серпень 2014 року.

Однак, як вбачається з розрахунку загальної заборгованості станом на 24.03.2015 року позивачем зазначено про наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13835,03 дол. США. Отже, на теперішній час задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки потягне за собою подвійне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором. (а.с. 76)

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки обставини зазначені у позові не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 599, 629, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 10, 15, 60, 61, 74, 88, 169, 208, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя