Провадження № 2/756/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарях - Острянко В.В., Мишковець М.В., Алфьоровій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту втрати родинних відносин та відсутності права на спадкування.

До початку розгляду справи до суті позивачем змінено предмет позову, в якому остання просила визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті свого чоловіка та батька своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2013 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_4 До складу спадкового майна, зокрема, увійшли квартира по АДРЕСА_1, житловий будинок та земельна ділянка в с. Карпилівка Козелецького району Чернігівської області, автомобіль марки Opel, модель Astra, тощо. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини із заявами про прийняття такої звернулися позивач від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2, та відповідач ОСОБА_3 Позивач наголошує, що відповідач ОСОБА_3 не має права на спадкування після смерті ОСОБА_4, оскільки за життя останнього ОСОБА_3 був усиновлений громадянином Данії. Крім того, позивач вказує, що позбавлена можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у неї відсутній оригінал реєстраційного посвідчення БТІ на квартиру та наявний спір між спадкоємцями.

За таких обставин, позивач просить визнати за собою та неповнолітньою ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спадкового майна в рівних частках по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1, житлового будинку по АДРЕСА_2, земельної ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, автомобіля Opel, модель Astra, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач у судове засідання не з'явився, заяв, клопотань на адресу суду не надіслав, повідомлявся за останнім відомим місцем проживання на території України, повістки про виклик у судове засідання були отримані уповноваженими особами. (а.с. 32, 78, 113) Крім того, в порядку виконання судового доручення про вручення документів відповідач повідомлявся через уповноважений орган Королівства Данії в особі суду міста Фредеріксберга, 27 серпня 2014 року уповноважена особа відповідача отримала копії позовних матеріалів, ухвали про відкриття провадження у справі, повістки про виклик в судове засідання. (а.с. 138-140) Відтак, відповідач є належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Від третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві на адресу суду надійшли пояснення, відповідно до яких у вирішенні справи управління покладається на розсуд суду, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.с. 44)

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4, увійшло наступне нерухоме та рухоме майно: квартира АДРЕСА_1, житловий будинок та земельна ділянка, розташовані по АДРЕСА_2, автомобіль марки Opel, модель Astra 1.6 і, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, тощо.

У відповідності до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 Цивільного кодексу України)

За приписами ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, а саме: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1260 ЦК України усиновлений та його нащадки не спадкують за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії.

За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (стаття 1297 Цивільного кодексу України)

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина щодо майна померлого ОСОБА_4

11 лютого 2013 року позивач звернулася до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій також повідомила про іншого спадкоємця - неповнолітню доньку ОСОБА_2

Родинний зв'язок між позивачем, неповнолітньою ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 24 квітня 1997 року та свідоцтвом про народження від 11 грудня 1997 року. (а.с. 48, 51)

26 липня 2013 року до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_3, сина спадкодавця. Заява про прийняття спадщини відправлена поштовим зв'язком 22 липня 2013 року. (а.с. 38-42)

Родинний зв'язок між спадкодавцем та відповідачем підтверджений свідоцтвом про народження, виданим 15 травня 2001 року. (а.с. 39)

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_3 за життя спадкодавця був усиновлений громадянином Королівства Данії ОСОБА_7, який є чоловіком матері відповідача. При цьому, позивач посилається на згоду ОСОБА_4 на усиновлення, датовану 28 вересня 2003 року, клопотання про усиновлення прийомної дитини від 12 березня 2003 року, підписане ОСОБА_7, заяву ОСОБА_4 від 17 квітня 2003 року, заяву ОСОБА_9 про відмову від аліментів у зв'язку з усиновленням ОСОБА_3 (а.с. 9-19)

Під час розгляду справи з метою з'ясування дійсних обставин та на виконання задоволених клопотань позивача суд неодноразово звертався до державних установ України та Королівства Данії з метою отримання інформації про усиновлення ОСОБА_3 громадянином Королівства Данії ОСОБА_7.

Згідно з відповіддю Міністерства закордонних справ України від 27 червня 2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на тимчасовому консульському обліку в дипломатичній установі з 24 листопада 2003 року за клопотанням матері ОСОБА_9, яка проживає на території Данії разом із сином з 01 червня 2002 року. 09 березня 2006 року Посольством був оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3. 05 червня 2014 року Посольство звернулось до Департаменту у справах сім'ї Міністерства юстиції Данії із проханням підтвердити або спростувати інформацію про усиновлення ОСОБА_3 громадянином Данії ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до Закону Данії «Про захист персональних даних» Департаменту у справах сім'ї Міністерства юстиції Данії відмовився надавати зазначену вище інформацію. (а.с. 115)

За правилами ст. 282 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач не є громадянином України, для усиновлення дитини, яка є громадянином України, потрібен дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Усиновлення іноземцем дитини, яка є громадянином України, здійснене у відповідних органах держави, на території якої проживає дитина, є дійсним за умови попереднього одержання дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Відповідно до ст. 233 ЦК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін.

Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

Під час розгляду справи судом встановлено, що зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 стосовно батька не вносилися. Такі факти не заперечувалися позивачем.

За таких обставин, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження усиновлення ОСОБА_3 громадянином іноземної держави. Поряд з цим, відповідач при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини надав належні докази наявності родинного зв'язку між ним та спадкодавцем.

Відтак, із заявами про прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_4 звернулися троє спадкоємців першої черги: дружина ОСОБА_1, дочка ОСОБА_2, син ОСОБА_3 Заяви від інших спадкоємців не надходили.

До складу спадкового майна померлого ОСОБА_4 увійшло наступне нерухоме майно: - квартира АДРЕСА_1, придбана спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 1997 року; - житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, право власності на які набуте ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2006 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 05 жовтня 2007 року. (а.с. 60-63, 119-120)

Згідно з листом Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01 вересня 2014 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 1997 року.

Основна частина нерухомого майна, що належить на праві власності спадкодавцю, знаходиться на території Оболонського району м. Києва, оскільки квартира по АДРЕСА_1 за своєю вартістю значно перевищує вартість будинку та земельної ділянки, розташовані в Козелецькому районі Чернігівської області. (а.с. 121-126, 131-132)

Крім того, спадкодавцем за життя придбаний автомобіль марки Opel, модель Astra 1.6 і, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 07 квітня 2007 року. (а.с. 58)

Позивач просить у судовому порядку визнати за собою та своєю неповнолітньою донькою право власності на 1/2 частину спадкового майна, мотивуючи свої вимоги тим, що спірне майно було придбано спадкодавцем під час шлюбу, а тому таке майно є одночасно об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шовкошитні В.В. від 20 січня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що між спадкоємцями існує судовий спір, що унеможливлює визначення кола спадкоємців по спадковій справі та визначення їх часток у спадщині, а також у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності на вказану вище квартиру на ім'я померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 226)

Отже, позивач у позасудовому порядку позбавлена можливості вирішити питання про визнання за собою та своєю неповнолітньою дочкою права власності на спірне спадкове майно.

Судом встановлено, що позивач та відповідач своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, неповнолітня дочка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї. Із заявами про прийняття спадщини звернулися лише спадкоємці першої черги, факт родинного зв'язку підтвердили належними доказами. Докази щодо усиновлення відповідача громадянином іноземної держави за життя спадкодавця позивачем не надано та під час розгляду судом справи не отримано. Матеріалами справи підтверджено, що на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_4 набув право власності на квартиру, розташовану в Оболонському районі м. Києва, житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться на території Козелецького району Чернігівської області, та автомобіль марки Opel.

У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом розгляду в даній справі є 1/2 частина вказаного вище нерухомого та рухомого спадкового майна. Спадкоємців першої черги щодо майна померлого - троє, а тому їхні частки у спадковому майні є рівними. Отже, позивач та її неповнолітня дочка мають право на 1/6 частину вищезазначеного спадкового майна кожна.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, вирішує визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності кожної на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_2, та автомобіля марки Opel, модель Astra 1.6 і, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, після смерті чоловіка та батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В порядку розподілу судових витрат позивач просила стягнути з відповідача судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із залученням перекладачів, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані з посвідченням довіреностей, виготовленням фотокопій документів, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 1200 грн., оплачені послуги перекладача у загальному розмірі 3716,03 грн., понесені витрати, пов'язані з викликом відповідача до суду, у розмірі 540 грн.

Інші витрати позивача, що стосуються оплати послуг виготовленням фотокопій документів та нотаріального посвідчення довіреностей на представника, за своїм змістом не віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Щодо стягнення витрат на правову допомогу оплата таких витрат позивачем не підтверджена належними доказами. (а.с. 227)

Відтак, загальний розмір судових витрат по справі становив 4256,03 грн. Суд присуджує до стягнення з відповідача судові витрати у сумі 2837,35 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,56 кв.м., житловою площею 30,00 кв.м., на 1/6 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2, загальною площею 78,90 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на 1/6 частину автомобіля марки Opel, модель Astra 1.6 і, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,56 кв.м., житловою площею 30,00 кв.м., на 1/6 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2, загальною площею 78,90 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на 1/6 частину автомобіля марки Opel, модель Astra 1.6 і, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальній сумі 3637 (три тисячі шістсот тридцять сім) гривень 35 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко