АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, про зобов'язання встановити факт настання інвалідності з дитинства, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про зобов'язання відповідача встановити факт настання у неї інвалідності у віці з 14 до 18 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на її звернення Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, посилаючись на те, що медико-соціальна експертна комісія повідомила про неможливість зробити висновок про настання у неї інвалідності у віці до 18 років, повідомило, що вона не може отримати передбачену ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яка призначається дітям померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись в вказаною ухвалою, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що судом не вірно застосовано норми законодавства та зроблено помилковий висновок про те, що між сторонами виник публічно-правовий спір.

Просила ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. До апеляційної скарги апелянтом було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин;

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Позивач, посилаючись на відмову Київського міського центру медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації у надати висновок про встановлення часу інвалідності, звернулася до суду з вказаним позовом та просила зобов'язати відповідача встановити факт настання її інвалідності внаслідок ампутації правої гомілки на рівні с/з у віці з 14 по 18 років.

Порядок оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій встановлений Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 року (далі - Положення).

Так, згідно п. 23 Положення, у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до Міністерства охорони здоров'я України (МОЗ). МОЗ України за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ України або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ України можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер (п. 24).

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку (п. 25).

Відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» медико-соціальні експертні комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров'я України, а висновки медико-соціальних експертних комісій про умови й характер праці інвалідів є обов'язковими для підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності і видів їх діяльності.

У відповідності до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, яким і є рішення МСЕК, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Отже, колегія погоджується з тим, що між сторонами наявний публічно-правовий спір, вирішення якого має проводитись за правилами КАСУ, тому ухвала першої інстанції є обґрунтованою.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/7546/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9149/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.