22-ц/775/602/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Топузова Н.М.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Песоцької Л.І., Ткаченко Т.Б.

при секретарі - Меркуловій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за скаргою публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області Андрусенка Ігора Олександровича, за апеляційною скаргою відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС Першотравневого РУЮ Андрусенка І.О. Заявник посилався на те, що державним виконавцем неправомірно було винесено постанову ВП № 46978702 від 25.03.2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виданим Першотравневим районним судом Донецької області судовим наказом № 0539/2033/2012 від 06.11.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованості за спожиту електроенергію, з тих підстав, що у судовому наказі відсутній ідентифікаційний номер боржника. Заявник просив визнати такі дії і вказану постанову державного виконавця незаконними та зобов'язати головного державного виконавця Першотравневого ВДВС Андрусенка І.О. усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження» шляхом скасування цієї постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено. Визнано дії головного державного виконавця ВДВС Першотравневого РУЮ Андрусенка І.О., щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом Першотравневого районного суду №0539/2033/2012 від 06.11.2012 року, такими, які не відповідають ЗУ «Про виконавче провадження». Визнано незаконною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП 46978702 від 25.03.2015 року, винесену головним державним виконавцем ВДВС Першотравневого РУЮ Андрусенко І.О. Зобов'язано головного державного виконавця відділу ДВС Першотравневого РУЮ Андрусенко І.О. усунути допущені порушення ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП 46978702 від 25.03.2015 року.

В апеляційній скарзі ВДВС Першотравневого РУЮ, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати і відмовити ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення в.о. начальника ВДВС Першотравневого РУЮ Матвійчука Д.В., який підтримав доводи скарги, заперечення проти скарги представника ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Ватраль О.Д., дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом № 0539/2033/2012 від 06.11.2012 року., виданим Першотравневим районним судом Донецької області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 670,02 грн. і витрати по оплаті судового збору в сумі 107,30 грн. Індивідуальний ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_2 відсутній.

Постановою головного державного виконавця Першотравневого ВДВС Андрусенка І.О. ВП № 46978702 від 25.03.2015р. ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 0539/2033/2012 у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено ідентифікаційний номер боржника.

Задовольняючи скаргу ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" та визнаючи дії державного виконавця незаконними, суд виходив з того, що державним виконавцем ВДВС Першотравневого РУЮ не використані в повному обсязі надані йому права та обов'язки, передбачені Законом «Про виконавче провадження», що відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податку, можуть бути здобуті в ході виконавчого провадження на вимогу органу виконавчої служби.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

Згідно із ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 04.07.2012р. N 5037-VI, чинної з 08.08.2012р. і на день набуття чинності судового наказу) у виконавчому документі повинні бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по-батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не звернув уваги на визначену ЦПК України судову процедуру розгляду заяв про видачу судового наказу. Так, згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України суддя видає судовий наказ без проведення судового засідання і виклику стягувача і боржника. Крім того, згідно зі ст. 32 Конституції України, ст. 302 ЦК України ніхто без згоди особи не може збирати та поширювати конфіденційну інформацію про неї чи її персональні дані.

Таким чином, в суду чи заявника відсутні можливості без згоди боржника, який не викликався до суду, отримати дані, про які в своїй постанові зазначив державний виконавець.

Посилання відділу виконавчої служби в апеляційній скарзі на положення ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», не можна визнати обґрунтованим, і таке посилання є формальним, оскільки судовий наказ (а.с. 18) містить основні його реквізити, передбачені ч. 2 ст. 103 ЦПК України: дату видання судового наказу (06.11.2012 р.), дату набрання судовим наказом законної сили (19.11.2012р. та строк пред'явлення судового наказу до виконання (20.11.2013р.), судовий наказ підписаний суддею, скріплений гербовою печаткою.

Посилання представника ВДВС в скарзі на безумовну обов'язковість зазначення у судовому наказі ідентифікаційного номеру боржника в буквальному читанні п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на вищевказані наявні в наказі реквізити, не відповідає такому принципу національного цивільного судочинства як виконуваність рішення суду та прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини щодо справ, де була встановлена неспроможність державних органів прийняти потрібні міри і вчасно виконати судове рішення (справи «Шмалько проти України», «Чіжов проти України» "Бурдов проти Росії", "Ясіунєнє проти Литви"), де зосереджувалась увага на найважливішій стадії судового процесу - виконанні судового рішення, до чого прагнула сторона, права якої були порушені.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права.

З урахуванням наведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за відсутності ідентифікаційного номеру боржника і неможливість здобуття цих даних в ході виконавчого провадження - є такими, що не відповідають вимогам закону, порушують права стягувача, закріплені в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та нормах національного законодавства - Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставами, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області - відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді