Справа № 184/209/15-ц
Номер провадження 2-о/184/33/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Територіальна громада м. Орджонікідзе в особі виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області «про встановлення факту сумісного проживання», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою і просить суд встановити факт його постійного сумісного проживання разом з ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1980 року і по день її смерті.

Заявник в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Територіальна громада м. Орджонікідзе в особі виконкому Орджонікідзевської міської ради в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, з якою ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з 1980 року і по день її смерті. Протягом 34 років заявник проживав разом з нею без реєстрації шлюбу однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1 та вів з нею спільне господарство. У січні 1994 року сторони приватизували вказану квартиру. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1994 року зазначена вище квартира була передана їм у приватну власність у рівних частках: 1/2 та 1/2 частки. Їхнє право власності на вказане житло було зареєстровано КП «МБТІ» м. Нікополь. Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної квартири. Заповіту ОСОБА_2 не залишила. Спадкоємців першої, другої та третьої черги після її смерті немає. ОСОБА_1 з нею не перебував у зареєстрованому шлюбі, а також вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком і дітей у неї не було. Спільних дітей у сторін також не було. Вона померла у віці 82 років, її батько загинув на фронті, а матір та її сестра теж давно померли. З ними заявник не був знайом взагалі і місце їх проживання йому невідомо. ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом після її смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Заявнику необхідно у судовому порядку встановити факт його сумісного проживання з померлою ОСОБА_2 з 1980 року і по день її смерті для отримання права для звернення до нотаріуса для відкриття спадкової справи як спадкоємець четвертої черги за законом.

Вказаний факт сумісного проживання заявника разом з померлою ОСОБА_2 підтверджується письмовими доказами: паспортними даними про реєстрацію постійного місця проживання заявника разом з ОСОБА_2 з 15.04.1980 року та копією свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1994 року на них двох, довідками МКП «ЖЕО» з місця їхнього проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Заявник такої заяви не подавав і не має наміру подавати.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином, суд вважає необхідним встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1980 року і по день її смерті.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209 - 213, 234, 256-259 Цивільного процесуального Кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2, з 1980 року та по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 єдиною сім'єю, як чоловіка та жінки, які не знаходились в шлюбі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш