Справа № 372/688/15-ц
провадження № 2-461/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Рудніцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою та просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на земельні ділянки 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, а також право власності на земельну ділянку розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачі зазначать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх мати, ОСОБА_4, якій вищезазначені земельні ділянки належали на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 11.06.2008 року.

Позивачі оформити своє право на спадкування земельних ділянок, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 11.06.2008 року не можуть, так як державний нотаріус Української міської державної нотаріальної контори Київської області своїм листом № 101/02-14 від 03.02.2015 року відмовив їм у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, оскільки спадкодавець при житті не встиг оформити правовстановлюючий документ, а саме державний акт на своє ім'я та здійснити відповідну його реєстрацію.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідачі Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області та Щербанівська сільська рада Обухівського району Київської області в судове засідання не з'явились, надіслали на адресу суду листи, в яких зазначили, що позов визнають та просять розглядати справу у відсутність їхніх представників.

Суд, вислухавши позивачів, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с.8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельні ділянки площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, та на земельну ділянку розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області, які належала померлій на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, від 11.06.2008 року, що видані державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області ( а.с 11, 14).

Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 спадкоємцями за заповітом на вищевказані земельні ділянки є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які вчасно звернулась до Української міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини у виді земельних ділянок площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, та на земельну ділянку розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області, які належала померлій на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, від 11.06.2008 року, що видані державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області.

Державний нотаріус Української міської державної нотаріальної контори Київської області своїм листом № 101/02-14 від 03.02.2015 року, керуючись п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця для видачі свідоцтв про право на спадщину ( а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, належали на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 044305 ( а.с. 10). Окрім того, на праві власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 294876 ( а.с.13) належала земельна ділянка розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, успадкувала земельні ділянки площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, та земельну ділянку розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області, та відповідно їй було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 11.06.2008 року державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області на ці земельні ділянки.

Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, та на земельну ділянку розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області, є об'єктом спадкування та входить до спадкової маси. Отже позивачам в порядку спадкування за заповітом від померлої матері, переходять права на вказані земельні ділянки.

Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивачі є належними спадкоємцями за заповітом, а їх звернення до суду є правомірним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.«а»ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивачі мають право на спадкування права власності на земельні ділянки площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, та земельну ділянку розміром 3,000 га (пай), що розташована на території Щербанівскої сільської ради Обухівського району Київської області, так як це відповідає законодавству України на час розгляду справи, а тому суд, для захисту прав позивачів, вважає за необхідне визнати за ними право власності в рівних частинах в порядку спадкування за заповітом на вказані земельні ділянки, що належали їхній померлій матері ОСОБА_4 Андріївні.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів та при обставинах, коли у позивачів відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,6, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 1216, 1218, 1222, 1225 ЦК України, ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності відповідно в рівних частинах на земельну ділянку площею 0,389 га, з яких: земельна ділянка площею 0,154 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,235 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Трипільської сільської ради АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом , від 11.06.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності відповідно в рівних частинах на земельну ділянку площею 3,000 га (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом , від 11.06.2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Обухівський районний суд Київської області.

СуддяМора О. М.