Справа № 459/4766/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/1270/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Брикайло М.В.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ДП "Львіввугілля" на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Львіввугілля" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворюванням, -

встановила:

Оскарженим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Львіввугілля" на користь ОСОБА_3 9000 (дев'ять тисяч) 00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржено Державним підприємством "Львіввугілля".

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийнято без врахування норм матеріального права, при неповно з'ясованих судом обставинах, що мають значення для справи. Вказує, що при поступленні на роботу на шахту "Межирічанська" ДП "Львіввугілля" в червні 2011 р. позивачка була попереджена та чітко усвідомлювала шкідливість умов праці та вплив даних умов на її здоров'я, ознайомлена з правами на пільги та компенсацію за роботу в таких умовах. Крім того, апелянт не погоджується з розміром суми морального відшкодування.

Просить рішення суду змінити, шляхом зменшення суми моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлена, що позивачка 15.04.1987 року прийнята учнем рукоятчика-сигналіста на Західно-Українське виробниче об'єднання по видобутку вугілля "Укрзахідвугілля" Шахта №8 "Великомостівська". 16.06.1987 року переведена рукоятчиком-сигналістом ІІ розряду. 26.01.1999 року переведена столовою ІІІ розряду на поверхні. 15.01.2011 року звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту "Червоноградська". 20.01.2011 року прийнята стовбуровою ІІІ розряду. 10.06.2011 року звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту "Межирічанська". 15.06.2011 року прийнята поверхневою стовбуровою ІІ розряду по переводу з шахти "Червоноградська". 14.07.2012 року звільнена по п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідальністю виконуваній роботі по стану здоров'я.

У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач була змушена звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів.

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА №015985 від 28.08.2012 року позивачу вперше та безтерміново встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких: 30% - хронічний бронхіт, 15% - приглухуватість.

Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААБ №119356 від 28.08.2012 року останній безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності.

Встановлено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілій під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють їй моральні та фізичні страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

З врахуванням вказаних доказів, суд прийшов до вірного висновку, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, так що ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 45%, яка встановлено їй безтерміново, вона не має можливості повноцінно працювати та для організації свого життя їй доводиться докладати додаткові зусилля.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди, що підлягає стягненню з ДП "Львіввугілля", складає 9000,00 грн., а щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн. суд визнав такими, що належним чином немотивовані, є завищені і не відповідають тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що шкоду здоров'ю позивача було завдано в результаті її роботи в шкідливих умовах праці вона втратила 45% професійної працездатності, є інвалідом третьої групи, що призвело до втрати нею нормальних життєвих зв'язків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, чим їй заподіяно моральну шкоду.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, положень ст. 23 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" висновки суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди в повній мірі відповідають обставинам справи, є обґрунтованими, а тому, на думку судової колегії, є правильними.

Доводи апеляційної скарги його висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДП "Львіввугілля" - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.