Ухвала

26 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Попович О.В., Савченко В.О.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суд з указаним позовом, посилаючись на те, що 23 грудня 2013 між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу, згідно з яким вона внесла до банку строковий вклад у розмірі 20 377 доларів 95 центів США під 9,25 % річних, зі строком до 23 березня 2014 року. Банк порушив умови договору та по закінченню дії договору не повернув у повному обсязі внесених позивачем на депозитний рахунок коштів. За таких обставин просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» кошти у зв'язку з порушенням прав споживача фінансових послуг в загальній сумі 35 411 доларів 79 центів США.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 2 462 доларів 05 центів США, що еквівалентно 30 673 грн 57 коп. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження у справі, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2014 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533, ч. 2 ст. 551, п. 3 ч. 1 ст. 611, ст. ст. 1058, 1060 ЦК України, ч. 5 ст. 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», п. 32.2 ст. 32 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що, на думку заявника, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник надав наступні судові рішення: ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 серпня 2011 року у справі № 6-8312св11 за позовом про повернення депозитних коштів; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2012 року у справі № 6-6018св12 за позовом про стягнення коштів за договором банківського вкладу; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2012 року у справі № 6-898св12 за позовом про стягнення грошових коштів, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2012 року у справі № 6-5151св12 за позовом про стягнення грошових коштів за депозитним договором; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2014 року у справі № 6-10927св14 за позовом про стягнення суми вкладів, процентів, пені та трьох процентів річних від суми боргу; ухвалу Верховного Суду України від 08 серпня 2007 року у справі № 6-8486св06 за позовом про захист прав споживача, стягнення грошових сум та відшкодування моральної шкоди; ухвалу Верховного Суду України від 07 липня 2009 року у справі № 6-14445ск09 за позовом про захист прав споживача, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом про визнання договору недійсним; ухвалу Верховного Суду України від 02 червня 2010 року у справі № 6-15030ск10 за позовом про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2012 року у справі № 6-5807св12 за позовом про повернення суми банківського вкладу; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2013 року у справі № 6-1752ск13 за позовом про захист прав споживача фінансових послуг та за позовом про визнання недійсними договорів про залучення на депозитний рахунок члена кредитної спілки грошового внеску.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» (далі - постанова) заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума розміром 2 462,05 доларів США, яку суд стягнув у еквіваленті за курсом НБУ - 30 673 грн 57 коп.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у сумі 32 949,73 доларів США на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суд відмовив з тих підстав, що згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено, що банком встановлено розмір пені - 3 % за кожний день прострочення.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині посилання на «п. 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»» з тих підстав, що така вимога позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не заявлялася та не була предметом судового розгляду.

Проте зі змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 серпня 2011 року, 26 квітня 2012 року, 13 червня 2012 року, 20 серпня 2012 року, 26 червня 2014 року, 29 лютого 2012 року, 14 січня 2013 року та ухвал Верховного Суду України від 08 серпня 2007 року, 07 липня 2009 року, 02 червня 2010 року не вбачається передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2014 року, оскільки в цих ухвалах встановлені судом фактичні обставини справи не є тотожними в порівнянні з ухвалою суду, про перегляд якої подано заяву.

Із врахуванням вищевказаного, колегія суддів дійшла висновку, що в допуску до провадження Верховного Суду України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.В. Попович

В.О. Савченко

О.В. Ступак

С.П. Штелик