Номер провадження 2/289/168/15
Справа № 289/2387/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі - Білошицькій І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, при третіх особах Радомишльській державній нотаріальній конторі Житомирської області та Відділі Держземагенства в Радомишльському районі Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення суду , яким визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 3,47 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер : :07:000:0276 та зобов»язати відповідну реєстраційну службу зареєструвати право власності на земельну ділянку за ОСОБА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 червня 2007 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1307, відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку площею 3,47 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Дана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 421086. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Позивач стверджує що звернувся до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини.

Крім того позивач зазначив, що у зв»язку з втратою правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала померлій ОСОБА_2 він не має змоги оформити свої спадкові права, оскільки при зверненні до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області він отримав від нотаріуса роз»яснення, згідно якого йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

У зв»язку з тим, що у позивача відсутня можливість прийняти спадщину відповідно до норм ЦК України він звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

В судове засідання позивач та його представник не з»явились,про день та час слухання справи були належним чином повідомлені.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився,про день та час слухання справи був належним чином повідомлений.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились,надіслали до суду заяви в яких просять слухати справу без участі їх представника.

Дослідивши письмові докази,оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає,що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №10.

Як вбачається з копії спадкової справи № 552/2009 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, що заведена Радомишльською державною нотаріальною конторою, спадщину після її смерті за заповітом посвідченим секретарем Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 10 березня 2009 року за реєстром № 2 прийняла ОСОБА_4.

Згідно заповіту складеного 10 березня 2009 року, ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїм племінникам - ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Згідно Витягу з спадкового реєстру №21882630 від 21.10.2009 року, заповіт посвідчений секретарем Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 10 березня 2009 року за реєстром № 2 є чинним.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу (вчинення правочину особою, що не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними і правочини вчинені під впливом насильства).

Таким чином , вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом посвідченим 15 червня 2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3, та зареєстрований в реєстрі за № 1307 не підлягає до задоволення, оскільки даний заповіт скасований заповітом посвідченим секретарем Раковицької сільської ряди Радомишльського району Житомирської області 10 березня 2009 року за реєстром № 2. Вимога про визнання недійсним останнього заповіту позивачем не заявлялась.

Що стосується тверджень позивача, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в Радомишльську державну нотаріальну контору, то дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, як вбачається з копії спадкової справи та письмових пояснень завідувача Радомишльської державної нотаріальної контори заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 не надходила.

Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Будь-яких доказів про те, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв позивач ОСОБА_1 позивачем суду не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено факту прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2, відтак відсутні підстави для задоволення його вимог про визнання права власності в порядку спадкування .

Крім того, суд зазначає, що Главою 86 ЦК. а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

У матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це вже є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЩІК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та відповідні їм норми закону суд прийшов до переконання про необгрунтованість вимог позивача, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення у звязку із їх безпідставністю.

Оскільки вимога про зобов»язання відповідної реєстраційної служби зареєструвати право власності на земельну ділянку є похідною від вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, то і вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 1223, 1233, 1254, 1269,1270 ЦК України, та ст. 10, 11,57-60, 208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, при третіх особах Радомишльській державній нотаріальній конторі Житомирської області та Відділі Держземагенства в Радомишльському районі Житомирської області про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Радомишльського Л. В. Свінцицький районного суду