Справа № 149/2154/13-ц Провадження № 22-ц/772/44/2015Головуючий в суді першої інстанції Олійник І. В.
Категорія 47 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянта, представника позивача квартирно-експлуатаційного від-ділу м. Вінниця Черепащука Р.А., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_3; цовича про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Черепащука Романа Анатолійовича на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

11 липня 2013 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця ( далі - КЕВ м. Вінниця ) звернувся у Хмільницький міськрайонний суд Вінницької об-ласті з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні зе-мельною ділянкою ( а. с. 1-3 ), посилаючись на те, що квартирно-експлуа-таційний відділ відповідно до пунктів 23, 28 Положення про надання в корис-тування земельних ділянок для потреб Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року № 483, здійснює контроль за використанням і охороною таких земель. Відповідно до Держав-ного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 002907 від 03 листопада 1997 року спірна земельна ділянка площею 0,0990 входить до складу земельної ділянки площею 6,1023 га, є складовою військового містечка № 88, перебуває на обліку у позивача і належить Міністерству оборони України, од-нак, її незаконно використовує відповідач під городництво, самочинно збуду-вав на ній капітальний гараж. Ця земля є державною власністю, підлягає обов'-язковому обліку, цільовому використанню та правильному утриманню, її забо-ронено займати для будівництва індивідуальних і кооперативних житлових бу-динків, гаражів, інших господарських будівель, під дачі та садово-городні ді-лянки. Самовільне захоплення ОСОБА_3 земельної ділянки перешкоджає використанню земель оборони згідно цільового призначення, у зв'язку з чим КЕВ м. Вінниця звернувся в суд з даним позовом, просив його задоволити.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року у задоволенні позову КЕВ м. Вінниці до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено ( а. с. 49-51 ).

Не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням суду першої інстанції, представник КЕВ м. Вінниці Черепащук Р.А. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задово-лення позову ( а. с. 84-87 ). Апелянт посилається не неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду об-ставинам справи, неврахування судом пояснень представника позивача стосов-но окремих описок, які, проте, не впливають на обгрунтованість заявлених по-зовних вимог.

Ухвалою судді Апеляційного суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року КЕВ м. Вінниця поновлено строк на апеляційне оскарження заочного рі-шення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року ( а. с. 109 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу осіб, котрі беруть участь справі, дослідивши матеріали справи, проана-лізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до ви-сновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути закон-ним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги ци-вільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими до-казами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є незакон-ним, необгрунтованим та несправедливим.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції вірно застосував норми мате-рільного права: статті 77, 212 Земельного кодексу України, Закон України «Про використання земель оборони», Положення про надання в користування земельних ділянок для потреб Збройних Сил України, затверджене наказом Мі-ністра оборони України від 22 грудня 1997 року № 483, Керівництво з обліку земель ( земельних ділянок ) в органах квартирно-експлуатаційних служб Збройних Сил України та правильно вказав в оскаржуваному рішенні, що пра-во Центрального військового клінічного санаторію «Хмільник» Міністерства оборони України постійного користування земельною ділянкою площею 6,1023 га в межах згідно з планом землекористування, з призначенням як га-ражно-складська територія для господарських потреб, підтверджується Дер-жавним актом серії І-ВН № 002907, виданим 03 листопада 1997 року на під-ставі рішення Хмільницької міської Ради народних депутатів від 29 березня 1994 року № 55. Відповідно до індивідуальної карти обліку земельної ділянки місце розташування цієї земельної ділянки визначено як санаторій, військове містечко № 88, Вінницький гарнізон, КЕВ м. Вінниця. Обставини щодо місця розташування також підтверджуються інформацією щодо використання земель структурними підрозділами Міністерства оборони України по м. Хмільнику, Вінницької області станом на 22 грудня 2009 року, відомістю щодо розбіж-ностей в обліку площі земельних ділянок, що рахуються за Міністерством обо-рони України по КЕВ м. Вінниця станом на 01 червня 2013 року у Хмільниць-кому районі Вінницької області.

Суд обгрунтовано вказав, що квартирно-експлуатаційний відділ уповнова-жений Міністерством оборони України здійснювати контроль за використання та охороною належних Міністерству земель. Землі оборони надані для розмі-щення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до Законів України. Землі оборони можуть перебувати лише у державній власності, вони підлягають обов'язковому облі-ку, цільовому використанню та правильному утриманню. Їх заборонено займа-ти для будівництва індивідуальних, кооперативних житлових будинків, гара-жів, інших господарських будівель, під дачі, садово-городні ділянки. Само-вільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або земле-користувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного корис-тування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян, які са-мовільно зайняли земельні ділянки. Суд навів докази самочинного викорис-тання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0990 га із земель централь-ного військового клінічного санаторію «Хмільник» під городництво, насаджен-ня дерев, побудови капітального гаража.

Тобто, правильно визначившись з фактичними обставинами справи та нор-мами матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини, суд першої інстанції визнав недоведеними обставини, що мають значення для справи та об'єктивно встановлені, допустив невідповідність власних висновків реальним обставинам.

Суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем обставин, на які він посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог. Так позивач послався на акт обстеження земельної ділянки площею 6,1023 га військового містечка не № 88, а № 87. Суд помилково зазначив, що земельна ділянка площею 6,1023 га належить до військового містечка № 88 згідно Державного акта серії І-ВН № 002908, хоча Державний акт за таким номером в матеріалах справи відсутній, титульний листок на аркуші справи 5 відноситься до іншого акту. За вказаних обставин суд зауважив, що позивач не довів самочинного використання ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0900 га, що відноситься до земель обо-рони, зазначив, що знесенню за позовною вимогою підлягає самочинно вста-новлений відповідачем гараж та насадження в той час, коли ОСОБА_3 збу-дована капітальна господарча будівля. Цього виявилося достатньо для тракту-вання судом заявленої в суд вимоги як безпідставної.

Висновки суду першої інстанції є помилковими, такими, що не грунтуються на наявних у справі доказах та об'єктивних фактичних обставинах. Суд ухва-лив заочне рішення ( без участі відповідача ) поверхово оцінивши докази і до-води позивача як такі, що, нібито, не є підставою для задоволення позову, не виконавши приписів частини 4 статті 10 ЦПК України щодо сприяння всебіч-ному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд не надав належної правової оцінки тому фактові, що ОСОБА_3, буду-чи інформованим про розгляд цієї справи, заявивши лише одне клопотання про відкладення її слуханням ( а. с. 30 ), в судові засідання не з'являвся, жодних за-перечень позову, доказів своєї правоти суду не надав.

Суд апеляційної інстанції вжив всіх можливих заходів для участі у розгляді справи відповідача через що неодноразово відкладав розгляд справи, все-таки заслухав позицію ОСОБА_3 стосовно вимог КЕВ м. Вінниця. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 на чисельні запитання що-до доведення ним правомірного використання земель Міністерства оборони України, узаконення вчиненого капітального будівництва будь-яких належних і допустимих доказів не надав, мотивів позивача не спростував, самочинного будівництва не заперечив, що доводиться фіксуванням судового засідання тех-нічними засобами.

Відповідач ОСОБА_3 надав приєднану до матеріалів справи ( а. с. 142-143 ) викопіровку з плану землекористування Центрального військового клініч-ного санаторію «Хмільник», яка, проте, не доводить законності вчинення ним капітального будівництва на землях оборонного відомства. З рішень Хміль-ницької міської ради від 24 січня 2004 року, 05 липня 2012 року № 782, 21 грудня 2012 року № 1022 вбачається, що ОСОБА_3 надавався дозвіл на ви-готовлення технічної документації для встановлення права користування на умовах оренди земельною ділянкою, де розташовані тимчасові збірно-розбірні гаражі, за рахунок земель житлової та громадської забудови, на прибудинковій території за місцем проживання АДРЕСА_1.

Зрозуміло, що землі житлової та громадської забудови, прибудинкова тери-торія не мають нічого спільного із землями Міністерства оборони України, що окремо підтверджується листом від 21 січня 2015 року № 02-20/85 Хміль-ницького міського голови ОСОБА_6, який повідомив керівника КЕВ м. Він-ниця про те, що ні виконавчим комітетом міської ради, ні Хмільницькою місь-кою радою не приймалося жодних рішень щодо оформлення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3, чи оформлення в установленому порядку належних йому будівель і споруд, на земельні ділянки, що межують із військовим містеч-ком № 88, із земель, що знаходяться в користуванні Центрального військового клінічного санаторію «Хмільник» між вулицями Кірова, Чайковського, провул-ком Чайковського в м. Хмільник, Вінницької області ( а. с. 135 ).

Оскаржуючи заочне рішення суду від 28 жовтня 2013 року, представник КЕВ м. Вінниця Черепащук Р.А. вмотивовано посилається на формальність цього рішення, неприйняття до уваги меж і конфігурації земельної ділянки військового містечка № 88, оскільки план земель санаторію «Хмільник», який є невід'ємною частиною Державного акту, ідентичний схемі самозахоплень, по-милка у визначенні номера військового містечка є механічною.

Позов квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на задоволення у пов-ному обсязі апеляційної скарги підлягає задоволенню як доведений та обгрун-тований.

Колегія суддів апеляційного суду на виконання норм частини третьої статті 10, частин 1, 2 статті 11 ЦПК України, які визначають, що кожна сторона по-винна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, приймає до уваги відсутність у відповідача будь-якої аргументованої позиції на заперечення по-зовних вимог.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі дока-зів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у спра-ві, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Об'єктивними та доведеними матеріалами справи є наступні фактичні об-ставини.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 002907 від 03 листопада 1997 року ( а. с. 5-6 ) спірна земельна ді-лянка площею 0,0990 входить до складу земельної ділянки площею 6,1023 га, є складовою військового містечка № 88, перебуває на обліку у позивача і нале-жить Міністерству оборони України, однак, її незаконно використовує відпо-відач ОСОБА_3 під городництво, самочинно збудував на ній капітальний гараж. Ця земля є державною власністю, підлягає обов'язковому обліку, цільо-вому використанню та правильному утриманню, її заборонено займати для бу-дівництва індивідуальних і кооперативних житлових будинків, гаражів, інших господарських будівель, під дачі та садово-городні ділянки. Самовільне захоп-лення ОСОБА_3 земельної ділянки перешкоджає використанню земель оборони згідно цільового призначення, добровільно звільнити землю відпо-відач не бажає.

Самоправні дії ОСОБА_3 щодо неправомірного використання спірної зе-мельної ділянки доводяться актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03 червня 2011 року, складеним старшим державним інспек-тором з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Вінницькій області Бойко А.М., за участю помічника військо-вого прокурора Сопівник А.В., інженера КЕВ м. Вінниця Баранової О.В. ( а. с. 9 ). Цією перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 використовує земельну ді-лянку площею 0,0990 га в м. Хмільник із земель Центрального військового клі-нічного санаторію «Хмільник» під городництво, також ростуть плодові дерева, розміщене капітальне нерухоме майно ( гараж ). Земельна ділянка використо-вується ОСОБА_3 за відсутності рішення органу місцевого самовряду-вання про її передачу у власність чи надання у користування ( оренду ), а також за відсутності вчиненого правочину щодо даної земельної ділянки. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною зе-мель» даний факт кваліфікується як самочинне зайняття земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги, що суд першої інстан-ції на підставі письмових доказів позивача встановив наявність в м. Хмільнику, Вінницької області військових містечок №№ 87-90, землі містечок №№ 87-89 закріплені за Центральним військовим клінічним санаторієм «Хмільник».

Такий висновок суду узгоджується з доводами позивача, є підставою для за-доволення вимоги про усунення відповідачем ОСОБА_3 перешкод позива-чеві у використанні належних земель за призначенням.

Слід мати на увазі, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Він-ницької області від 31 жовтня 2011 року ( а. с. 138 ), що набрало законної сили, позовні вимоги військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах дер-жави в особі Центрального військового клінічного санаторію «Хмільник» до ОСОБА_3 були задоволені повністю. Зобов'язано ОСОБА_3 знести само-чинно збудований гараж та звільнити самостійно зайняту земельну ділянку за-гальною площею 0,0990 га, вартістю 83853,00 гривні, що входить до складу військового містечка № 88 в м. Хмільник згідно Державного акту на право по-стійного користування серії І-ВН № 002908 і привести земельну ділянку в пер-винний стан за власний рахунок. Зі змісту рішення вбачається, що ОСОБА_3 приймав участь у вирішенні цієї справи, позовні вимоги визнав у повному об-сязі, пояснював, що правових підстав для користування цією землею у нього немає, однак рішення суду не виконав.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно норм статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність об-ставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обста-винам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України суд зобов'язаний ви-рішити питання про відшкодування стороні, на користь якої ухвалено рішення, судових витрат у справі; якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не пе-редаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд від-повідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Черепащука Романа Анатолійовича задоволити.

Заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року скасувати.

Позов задоволити у повному обсязі.

Усунути квартирно-експлуатаційному відділу м. Вінниця перешкоди у ко-ристуванні земельною ділянкою загальною площею 0,0990 га військового мі-стечка № 88 в м. Хмільник, Вінницької області шляхом знесення ОСОБА_3 за власний рахунок самочинно побудованого гаража, висаджених насаджень та приведення її у придатний для використання стан.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у зв'язку з пред'явленням в суд цього позову в сумі 229,40 гривень та на користь квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці витрати по оплаті судовим збо-ром апеляційної скарги у розмірі 121,80 гривні.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: