ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 р. Справа № 174/60/15-ц

п/с № 2/174/81/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 23.01.2015 р., позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано у відділі РАЦС Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської обл., 23.01.2009 року, актовий запис № 3.

В шлюбі з відповідачем в них народилися спільні діти, дочка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5

У останні декілька місяців вона та відповідач фактично сумісного господарства не ведуть і сумісно не проживають, оскільки їхня сім'я фактично розпалася. Підставою розпаду сім'ї стало те, що відповідач під час їхнього сумісного проживання мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання він вирішував не згідно їхньої з ним сумісної думки, а виключно вирішував ці питання на свій розсуд, при цьому не цікавлячись її думкою. Тобто, відповідач не поважав її як свою дружину.

Відповідач під час їхнього сумісного проживання свої особисті інтереси ставив вище спільних інтересів сім'ї, зловживав спиртними напоями, і, знаходячись у нетверезому стані, ображав її у присутності дітей, та руйнував їхнє спільне майно.

На підставі стосунків, які склалися у неї з відповідачем, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було у неї на час укладення шлюбу. Тобто збереження шлюбу між нею та відповідачем не можливе. Відповідач порушив ч.1 ст.55 СК України, відповідно до якої чоловік зобов'язаний піклуватися про побудову сімейних відносин з дружиною на почуттях взаємної любові, та поваги.

Таким чином, вона вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки вона не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому.

Згідно ч.3 ст. 105 та ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спір про поділ майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю з відповідачем, на цей час існує, однак його вони будуть вирішувати окремо від розірвання шлюбу. Оскільки їхні з відповідачем діти проживають з нею, та знаходяться на її утриманні, і будуть проживати з нею і після розірвання шлюбу, та знаходитися на її повному утриманні, вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхніх дітей, оскільки відповідач добровільно допомогу на утримання дітей їй взагалі не надає.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення дитиною віку повноліття.

Дочки потребують матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки вона не може забезпечувати дочок всім необхідним самотужки, тому як прожитковий мінімум на одну дитину віком до 18 років складає на цей час 1286 гривен, а вона працює у приватному підприємстві «Строймаркет», і щомісячно отримує заробітну плату у розмірі 1200 гривень.

Доказом укладення шлюбу між нею та відповідачем є свідоцтво про укладення шлюбу.

Згідно пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Згідно ч. 4 п. 7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідач працює у м. Вільногірську в Вільногірському гірничо-металургійному комбінаті, та щомісячно отримує заробітну плату у розмірі близько 5000 грн. Відповідач фізично здоровий, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, стягування з доходів відповідача згідно виконавчих документів не проводиться.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, одним із способів виконання батьками обов'язку утримання дитини, є рішення суду про присудження аліментів в частці від доходу його батька.

Вона вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на її користь на утримання їхніх дочок у розміру 1/3 частини свого щомісячного заробітку (доходу). Тобто розмір аліментів буде дорівнювати менше 50 % доходу відповідача, що в свою чергу дозволяється, виходячи з пункту 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно до якого - максимальний розмір аліментів,, які стягуються з боржника, не повинен згідно ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, суд вирішує зазначене питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЦПК України, позивач має право об'єднати в одної позовній заяві кілька вимог, які пов'язані між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Добровільно розірвати шлюб з відповідачем за заявою сторін в окремому судовому провадженні вона не може, оскільки відповідач цього не бажає. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує кожному, що його права і свободи захищаються судом.

Відповідно до офіційного тлумачення зазначеної норми, здійсненого Конституційним Судом України та викладеного у Рішенні від 25 грудня 1997 року № 9-зп у справі за зверненням жителів м. Жовті Води, її потрібно розуміти як гарантований кожному захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Керуючись ст.ст.3,109,118 ЦПК України, ст.ст. 105,110,113,180,181,182,183,191 СК України, позивачка прохає:

1. Розірвати між нею та відповідачем шлюб, що був зареєстрований 23.10.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 3.

2. Стягнути на її користь з відповідача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Вільногірська Дніпропетровської області, аліменти у розміру 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менш як 30% прожиткового мінімуму дітей віком до 18 років на кожну дитину, на утримання: дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з дати подачі позову, і до досягнення дітьми віку повноліття.

3. Стягнути з відповідача на її користь витрати, яких вона зазнала у справі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги та їх обґрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що вона не бажає примиритися з відповідачем, спору з відповідачем стосовно місця проживання дітей немає. Стан здоров'я у неї та дітей задовільний, інших непрацездатних осіб на утриманні вона не має.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та додатково пояснив, що примиритися з позивачкою не бажає, спору з позивачкою стосовно місця проживання дітей, стосовно його батьківства по відношенню до дітей немає. Стан здоров'я у нього та дітей задовільний, на утриманні інших непрацездатних осіб не має.

Вислухавши сторони, враховуючи обґрунтування позовних вимог, що викладені в позовній заяві, повне визнання позову відповідачем, керуючись законом, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами фактично розпався, подальше його збереження суперечить суттєвим інтересам позивачки0, позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтована і також визнана відповідачем в повному обсязі, визнання, в цілому, позову відповідачем не суперечить обставинам справи та закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», дійшов висновку про покладення всіх судових витрат у справі на відповідача, для чого з нього слід стягнути на користь позивачки - 243.60 грн. для відшкодування судових витрат, в виді судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу, та в дохід держави України, додатково, судовий збір - 243.60 грн., за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-115,180-184,191 Сімейного Кодексу України; ст.ст. 88, 174, 212-215, 222, 223, 292-294, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженкою м. Вільногірська, Дніпропетровської області, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованою за місцем проживання АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем м. Вільногірська, Дніпропетровської області, ІПН № НОМЕР_2, працюючим слюсарем в філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія", зареєстрованим за місцем проживання АДРЕСА_2, зареєстрований 23 січня 2009 року у відділі РАЦС Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської обл., актовий запис № 3, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду, тобто, з 23 січня 2015 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 243.60 грн., для відшкодування понесених нею судових витрат, в виді судового збору, сплаченого за подачу позову про розірвання шлюбу, та в дохід держави України судовий збір - 243.60 грн., за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Головуючий суддя Шаповал Г.І