Провадження № 2/521/1169/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря - Торжинської К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Одеська універсальна товарна біржа GIP, про визнання договору купівлі-продажу дійсним -
До Малиновського районного суду м.Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Одеська універсальна товарна біржа GIP, про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Позивачка звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з тих підстав, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчено.
Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти задоволення заочного рішення не заперечував, просив слухати справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.
Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином.
Згідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню наступних підстав.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Як вбачається з матеріалів справи 06.10.1995р. на Одеській універсальній товарній біржі GIP між позивачем ОСОБА_1, ОСОБА_4 та відповідачами ОСОБА_2 яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3, було укладено договір № 95/1669 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Зазначена квартира належала відповідачці ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу № 1-1765 від 09.03.1992р..
Позивачі після придбання зазначеної квартири 12.10.1995р. зареєструвала своє право власності в ОМБТІ та РОН.
Однак вказаний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на той час цього не вимагалося.
Як вказувала позивачка в своїй позовній заяві, сторони виконали всі істотні умови цього договору, а саме, позивачі передали відповідачам кошти за придбану квартиру, а відповідачі передали їм спірну квартиру.
Згідно до повідомлення з КП «БТІ» ОМР від 21.01.2015р. станом на 31.12.2012р. нерухоме майно, яке розташоване у АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 02.10.2014р. актова запис № 9944.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору.
В підтвердження вищевикладеного, судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а саме відбулася передача коштів зі сторони позивачів та передача квартири зі сторони відповідачів і ними було підписано вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна.
Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, сторонами не оспорювався, а тому він повинен бути визнаний дійсним.
Відповідно до ст.658 ЦК України право на продажу товару, крім випадків примусового продажу або інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.
В даному випадку 06.10.1995р. на момент укладення договору купівлі-продажу відповідачі були власниками цієї квартири, про що зазначено в договорі купівлі-продажу від 06.10.1995р.
На підставі ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, з моменту передання відповідачами квартири АДРЕСА_1 позивачам, у останніх виникло право власності на зазначену квартиру.
Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст.ст. 16, 220, 334, 638, 658 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Одеська універсальна товарна біржа GIP, про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН