Провадження № 2/344/1541/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Гречун Т.Б.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Павліва В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання права власності на автомобіль,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з цивільним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання права власності на автомобіль «AUDI А6», 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1.

Позовні вимоги у позовній заяві позивач обґрунтувала тим, що є дружиною покійного ОСОБА_5, який перебував на обліку в головному управлінні праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації для забезпечення його легковим автомобілем. Громадянин Німеччини ОСОБА_7 подарував в рамках гуманітарної допомоги автомобіль головному управлінню праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації, для подальшої передачі його ОСОБА_5, що проживав АДРЕСА_2. Позивач успадкувала вказаний автомобіль після смерті ОСОБА_5, як його дружина. Звернувшись з приводу набуття у власність автомобіля до відповідача, відповіді не отримала. Вважає, що як спадкоємець за законом має право прийняти спадщину, а як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого законом, не заявила про відмову від спадщини.

Представники позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, суду пояснили, що позов є підставним, та просили його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у поданому ним суду письмовому запереченні, та суду пояснив, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч.3 цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, копія якого міститься в матеріалах справи, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №154, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва за реєстровим № 575 від 02 вересня 2013 року про право на спадщину за законом, копія якого міститься в матеріалах справи, правом на спадщину після смерті ОСОБА_5 володіє його дружина ОСОБА_4 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пункт 37 Постанови Кабінету Міністрів України №999 від 08.09.1997р. «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», в редакції, яка діяла на час отримання ОСОБА_8 автомобіля, передбачав, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах залишається у його сім'ї та знімається із обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться ДАІ з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Частиною 4 ст. 4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 128 до Порядку від 8 вересня 1997 року внесено зміни, за якими п. 42 (абз. 2) визначав, що автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, яка перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі (за її згодою) незалежно від черги.

Відповідно до п. 37 Порядку від 8 вересня 1997 року в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

9 серпня 2006 року набрав чинності Порядок від 19 липня 2006 року, відповідно до п. 41 якого після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Дія положень ст. 5 ЦК України у повному обсязі поширювалась і на Порядок від 19 липня 2006 року як на новий акт цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Порядок від 19 липня 2006 року установлює обмеження та зобов'язання, яких не було в Порядку від 8 вересня 1997 року, чинного на момент виникнення правовідносин, а тому він звужує обсяг прав членів сім'ї інваліда, а отже не має зворотної дії у часі і не підлягає застосуванню до правовідносин за даним спором.

Заперечення відповідача проти позову щодо необхідності повернення автомобіля по суті спростовані вказаними вище доказами у сукупності та нормами матеріального законодавства, у зв'язку з чим такі заперечення є неналежно обґрунтованими.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає встановленим порушення відповідачем права позивача на отримання у власність автомобіля «AUDI А6», 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1 після смерті інваліда ОСОБА_5, а тому це право слід поновити та захистити, задовольнивши позов.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 15, 16, 1268 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 128, керуючись нормами процесуального права, зокрема, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання права власності на автомобіль - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний № НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності на транспортний засіб - автомобіль «AUDI А6», 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1.

Передати автомобіль «AUDI А6», 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1 у власність ОСОБА_4 із зняттям з обліку в головному управлінні праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бойчук О.В.