Справа № 180/1190/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2002 року.

На даний час в будинку зареєстрована вона, її колишня невістка ОСОБА_2 та її онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Реєстрація колишньої невістки та онуків за адресою АДРЕСА_1 відбулася зі згоди її чоловіка в 1987 році, її онуки зареєстровані з дня народження по місцю реєстрації їх матері, однак ніколи за зазначеною адресою не проживали.

Просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Дійсно позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 червня 2002 року, право власності зареєстровано в Марганецькому МБТІ 10 червня 2002 року.

Актом від 23.04.2015 року підтверджується, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 зареєстровані але не проживають за зазначеною адресою АДРЕСА_1 - з 1994 року.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджуватися цією власністю на свій розсуд.

До членів сім'ї, відповідно до ст. 64 ЖК України належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони понад один рік відсутні по місцю реєстрації та не проживають там без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 321, 325 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. С. Янжула