Справа № 488/5412/14-ц
Провадження № 2/488/213/15 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді - Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Копійка Т.О.,

за участю прокурорів - Малюка А.В. та Корзуна В.С.,

представників позивачів - Латишевої К.С., Скуратовської Я.О. та Гресь І.А.,

представників відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

представника 3-ої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" до Миколаївської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особах Миколаївської обласної державної адміністрації та Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із незаконного володіння.

В обгрунтування позову прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві передана у власність ОСОБА_8 в порушення вимог чинного законодавства без попереднього її вилучення у належного користувача ДП "Миколаївське лісове господарство", як землі державного лісового фонду, та в порушення встановленої процедури незаконно передана міською радою у власність зі зміною її цільового призначення. Відповідачем ОСОБА_8 у встановленому законом порядку не було узгоджено з органом виконавчої влади з питань лісового господарства зміну цільового призначення земельної ділянки, приєднаний ним до проекту землеустрою висновок Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавався, у зв'язку з чим 05.08.2014 року прокуратурою Корабельного району м. Миколаєва порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 364 КК України. Також, згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" відсутня державна експертиза вказаного проекту землеустрою. Крім того, після отримання ОСОБА_8 державного акту про право власності на спірну земельну ділянку між нею та відповідачем ОСОБА_9 01.09.2010 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, та ОСОБА_9 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві. Оскільки зазначену земельну ділянку передано у власність ОСОБА_8 в порушення вимог чинного законодавства, то укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки та отриманий ОСОБА_9 на підставі цього договору державний акт на право власності на земельну ділянку вважаються недійсними. Також прокурор зазначив, що способом відновлення становища, яке існувало до вилучення земельної ділянки державного лісового фонду на користь відповідача, є її витребування із незаконного володіння ОСОБА_9 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та у користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

В судовому засіданні прокурор підтримав позов та просив поновити строк позовної давності, порушений з поважних причин; визнати незаконним та скасувати пункт 57 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року, яким ОСОБА_8 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування, для будівництва індивідуального житлового будинку орієнтованою площею до 1000 кв.м. з наданням адреси: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві (нова адреса: АДРЕСА_1); визнати незаконним та скасувати пункти 35, 35.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року, якими затверджено проект землеустрою та ОСОБА_8 надано у власність земельну ділянку за рахунок земель ДП "Миколаївське лісове господарство" для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 1000 кв.м., по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, реєстровий № 2191 від 01.09.2010 року, по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Ласурія С.А..; визнати недійсним виданий ОСОБА_9 державний акт серії НОМЕР_2 від 22.12.2010 року на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 92; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 206470 грн., по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та у користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

Представники Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" підтримали позов з підстав, викладених у позові, та просили його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Миколаївської міської ради за таких же підстав позов визнав. Представник відповідача ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_5 позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Заперечення на позов обгрунтовані тим, що оспорені прокурором рішення міської ради ухвалені без порушень закону, тому набуття ОСОБА_8 та ОСОБА_9 права власності на земельну ділянку відбулося на законних підставах. Крім того, просив застосувати по справі позовну давність, для поновлення якої відсутні поважні причини.

Відповідач ОСОБА_8, яку належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, повторно без поважних причин не з'явилася у судове засідання, письмових заяв та клопотань в суд не направила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 57 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року, ОСОБА_8 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування, для будівництва індивідуального житлового будинку орієнтованою площею до 1000 кв.м. з наданням адреси: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві (нова адреса: АДРЕСА_1).

Відповідно до пунктів 35, 35.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року затверджено проект землеустрою та ОСОБА_8 надано у власність земельну ділянку за рахунок земель ДП "Миколаївське лісове господарство" для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд загальною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві.

На підставі вказаних рішень міської ради ОСОБА_8 отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 19.08.2010 року з кадастровим номером НОМЕР_1, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 77.

Зазначена земельна ділянка надана ОСОБА_8 за рахунок земель державного лісового фонду, які перебувають у користуванні ДП "Миколаївське лісове господарство" та розташовані в урочище "Жовтневе" Миколаївського лісництва, що підтверджується наявними в проекті землеустрою текстовими та графічними матеріалами: кадастровим планом земельної ділянки №ПВ-458 від 16.04.2010 року, висновком Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області № 01-04/11-05/1 від 09.01.2008 року. Про входження спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду свідчать також інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 949 від 26.09.2014 року, Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО «Укрдержліспроект» № 299 від 04.09.2014 року та ДП «Миколаївське лісове господарство» № 553 від 25.09.2014 року.

Статтями 116, 141, 149 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час прийняття оспорюваних рішень, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України, або за результатами аукціону; земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.

Згідно інформації ДП "Миколаївське лісове господарство " № 553 від 25.09.2014 року така згода або будь-які погоджувальні документи, які свідчать про належне вилучення земельної ділянки у ДП "Миколаївське лісове господарство", у проекті відведення відсутні та не надавалися.

Статтями 14 Конституції України та 373 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та подальша передача їх у приватну власність грубо порушують інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства.

Отже, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам Земельного кодексу України Миколаївською міською радою прийнято рішення про передачу ОСОБА_8 земельної ділянки державного лісового фонду за відсутності згоди на її вилучення ДП «Миколаївське лісове господарство», тобто поза волею належного землекористувача.

Також згідно ч. 4 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього середовища та лісового господарства. Оскільки спірна земельна ділянка державного лісового фонду надавалася ОСОБА_8 для цілей, не пов'язаних із веденням лісового господарства і використання лісових ресурсів, що фактично свідчить про зміну її цільового призначення, проект відведення мав бути погоджений органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Відповідно до інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 949 від 26.09.2014 року зазначений проект відведення не погоджувався.

Крім того, в порушення вимог ст. 9, п. 4 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" та п. 4.1.1 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України № 391 від 03.12.2004 року, обов'язкова державна експертиза вказаного проекту не проводилась, що підтверджується інформацією Держземагенства України № 10-14-0.5-5459/2-14 від 06.08.2014 року.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008 року «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» Державне агентство лісових ресурсів зобов'язано зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Також розпорядженням Кабінету Міністрів України № 318-р від 11.02.2010 суб'єктів управління об'єктами державної власності зобов'язано не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Таким чином, внаслідок грубого порушення Миколаївською міською радою вимог законодавства, за відсутності згоди належного землекористувача, висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної документації, прийнято рішення про надання у власність ОСОБА_8 земельної ділянки за рахунок земель ДП "Миколаївське лісове господарство ".

Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викуп) її у позивача у встановленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

З огляду на викладене, пункт пункт 57 розділу 1 рішення міської ради №38/30 від 01.10.2009, та пункти 35,35.2 розділу 4 рішення міської ради № 47/51 від 25.06.2010року суперечать законодавству, порушують цивільні права та інтереси держави, а тому визнаються незаконними та підлягають скасуванню.

Крім того, після отримання ОСОБА_8 на підставі вищевказаних рішень державного акту про право власності на спірну земельну ділянку між нею та ОСОБА_9 укладено договір купівлі - продажу № 2191 від 01.09.2010 року, за яким ОСОБА_8 передала у власність, а ОСОБА_9 прийняла у власність земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_1, площею 0,1000 га.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, враховуючи, що пункт 57 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року та пункти 35, 35.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року прийняті із суттєвим порушенням вимог законодавства, укладений на їх підставі договір купівлі - продажу, який за своїм змістом є правочином, підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України як такий, що суперечить цьому кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачем ОСОБА_9 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 22.12.2010 року, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 92.

Відповідно до п. 2.3 Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Враховуючи те, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 22.12.2010 року ОСОБА_9 видано на підставі незаконних рішень міської ради та незаконного договору купівлі-продажу земельної ділянки, останній відповідно до статей 21, 203, 215 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України, підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Також, згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України добросовісне придбання можливе за умови, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із чужого незаконного володіння (віндикація).

Відповідно до статуту ДП «Миколаївське лісове господарство», затвердженого наказом № 474 від 20.08.2007 року Держкомлісгоспу України та зареєстрованого 29.08.2007 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України (орган управління майном) та входить до сфери управління Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства.

За інформаціями Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» та ДП «Миколаївське лісове господарство» надана ОСОБА_8 земельна ділянка згідно матеріалів лісовпорядкування відноситься до земель держлісфонду урочища «Жовтневого» квартал 43 та перебуває у постійному користуванні ДП «Миколаївське лісове господарство».

Відповідно до ч. 2 ст. 117 Земельного кодексу України спірна ділянка відноситься до земель державної власності, оскільки перебуває у постійному користуванні державного підприємства, а її власником (розпорядником) згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України та ст. 31 Лісового кодексу України є Миколаївська обласна державна адміністрація. Отже, обласна державна адміністрація у даному випадку є уповноваженим державою органом, який розпоряджається землями зазначеної категорії.

За ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до вимог ст. 387 ЦК України способом відновлення становища, яке існувало до вилучення земельної ділянки державного лісового фонду на користь відповідача ОСОБА_8, є її витребування із незаконного володіння ОСОБА_9 та повернення у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та у користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

Посилання представника відповідача ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_5 на відсутність доказів щодо належності спірної земельної ділянки до державної власності, на думку суду, є необгрунтованими та спростовуються дослідженими доказами.

Крім того, прокурором заявлено вимогу про визнання поважними причини пропущення позовної давності та поновлення строків позовної давності для захисту порушеного права. Суд вважає їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки порушення закону при передачі у власність ОСОБА_8 земельної ділянки лісового фонду виявлені прокуратурою Корабельного району міста Миколаєва під час проведеної у серпні 2014 року перевірки додержання вимог земельного законодавства в діяльності державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», за результатами якої за фактом незаконної передачі у приватну власність громадянам земельної ділянки державного лісового фонду прокуратурою району 05.08.2014 року розпочато кримінальне провадження №0000074 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів зобов'язання по сплаті судового збору в дохід держави пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 208-209, 212-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України визнати поважними причини пропущення позовної давності та поновити прокурору Корабельного району м. Миколаєва строк позовної давності для звернення до суду із позовом в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" до Миколаївської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із незаконного володіння.

Позов прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" до Миколаївської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із незаконного володіння - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 57 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року, за яким ОСОБА_8 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування, для будівництва індивідуального житлового будинку орієнтованою площею до 1000 кв.м. з наданням адреси: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві (нова адреса: АДРЕСА_1).

Визнати незаконним та скасувати пункти 35, 35.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року, якими затверджено проект землеустрою та ОСОБА_8 надано у власність земельну ділянку за рахунок земель ДП "Миколаївське лісове господарство" для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 1000 кв.м., по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, реєстровий № 2191 від 01.09.2010 року, по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А..

Визнати недійсним виданий ОСОБА_9 державний акт серії НОМЕР_2 від 22.12.2010 року на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 92.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 206470 грн., по АДРЕСА_1 в м. Миколаєві у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та у користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

Стягнути з Миколаївської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Стігнути з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 1032,35 гривні; стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1275,95 гривень судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Безпрозванний