Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, секретаря Костилівської сільської ради Веклюк Олени Олексіївни, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними довіреності та договорів дарування, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, секретаря Костилівської сільської ради Веклюк О.О., ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними довіреності та договорів дарування.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, яка за життя надала ОСОБА_5 довіреність на підставі якої відповідач подарував належні ОСОБА_6 земельну ділянку та жилий будинок, що розташовані по АДРЕСА_1 - ОСОБА_4

Посилаючись на невідповідність вимогам закону виданої на ім'я ОСОБА_5 довіреності від 27 червня 2013 року, оскільки її не було нотаріально посвідчено, що потягло за собою укладення незаконних договорів дарування земельної ділянки та жилого будинку, чим порушені її права як єдиного спадкоємця після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_1 просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визнати недійсними вказані договори й зобов'язати нотаріуса повернути їй правовстановлюючі документи на спірну нерухомість.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 вересня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсними:

· довіреність від 27 червня 2013 року, посвідчену серкетрем Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області Веклюк О.О., згідно якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_5 подарувати від її імені належне їй нерухоме майно;

· договір дарування земельної ділянки площею 0,0400 га, що розташована по АДРЕСА_1, укладений 31 липня 2013 року між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_4;

· договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1, укладений 31 липня 2013 року між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та жилий будинок, що розташовані по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 27 червня 2013 року секретарем виконавчого комітету Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області посвідчено довіреність, якою ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_5 подарувати від її імені ОСОБА_4, належні їй на праві власності жилий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі вказаної довіреності, 31 липня 2013 року укладено договори дарування земельної ділянки та жилого будинку, згідно яких ОСОБА_6 від імені якої діяв ОСОБА_5, подарувала ОСОБА_4 зазначену нерухомість

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно із ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підстави недійсності договорів визначені у ст. ст. 203, 215 ЦК України.

За правилами ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Частиною 1 ст. 245 ЦК України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Таким чином, установивши, що секретар Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області Веклюк О.О. не мала права посвідчувати довіреність від імені ОСОБА_6 на розпорядження ОСОБА_5 належним їй на праві власності нерухомим майном, суди дійшли вірного по суті й обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для визнання довіреності недійсною, а також визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та жилого будинку, що були укладені на підставі такої довіреності.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При вирішенні спору судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки висновки судів про задоволення вимог ОСОБА_1 зроблені вірно.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко