Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/104/15-ц
Провадження № 2/674/153/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуюча - суддя Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку ст.197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Лошковецької сільської ради Дунаєвецького району

Хмельницької області

про визнання права власності на спадкове майно

(ціна позову 43499 грн.)

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2015 року позивачка, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лошковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її далека родичка ОСОБА_2 , постійна жителька с.Лошківці Дунаєвецького району. ЇЇ чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

16 лютого 2010 року померла склала заповіт на корить позивачки на все своє майно, який посвідчила в Лошковецькій сільській раді Дунаєвецького району, заповіт не змінювала і не скасовувала.

В липні 2014 року в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які належали померлій.

Неоформлене спадкове майно складається з домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, в якому на даний час проживає.

На ім'я померлої свідоцтво про право власності на домоволодіння не видавалося.

Оформити спадщину не може через відсутність правовстановлюючих документів і тому звернулася до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглядати без її участі.

Відповідач: представник Лошковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

До маси спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі особистої власності, зведеним актом вартості будівель і споруд та довідками Лошковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Відповідно до ст.1223 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим Лошковецькою сільською радою Дунаєвецького району 16.02.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №2, яка прийняла спадщину, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2014 року про отримання в спадщину після смерті ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельної ділянки площею 0,144 га. для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в АДРЕСА_1 та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36316098 від 14.01.2014.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2014 року нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, який залишився після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я позивачки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 11 липня 2014 року акт про завершення будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на ім'я ОСОБА_2.

Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1953-2013 роки, виданої Лошковецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у сільській раді зареєстрований з 1953 року за померлою ОСОБА_2, 1927 року народження, яка і є головою домогосподарства, рік забудови будівель 1930 рік, для ведення господарства та будівництва виділено біля домоволодіння земельну ділянку розміром 0,40 га., що підтверджується доданими довідками.

Виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_2 регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла ОСОБА_2 своє право власності в БТІ не оформила.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Тому, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.86, 524, 526,529-530, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ч.4 ст. 25, ст.ст. 346, 1216 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 ,суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, як за спадкоємецею за заповітом, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук