пр. № 6/759/85/15
ун. № 2-6518/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., ознайомившись з матеріалами подання державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Сідельник Н.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"язань покладених на нього судовими рішеннями,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Сідельник Н.М. звернувся до суду з поданням в якому просить винести ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, оскільки на виконанні відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 36692004 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, обгрунтовуючи таку вимогу тим, що рішення Святошинського районного суду м. Києві від 17.01.2012 року, на підставі якого видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, тривалий час не виконано з причин не залежних від державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 р., громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994р. ( із змінами, внесеними згідно із Законом N 2677-VI від 04.11.2010 ), громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, системний аналіз вищенаведених норм вказує на те, що такий спосіб забезпечення виконання майнових зобов"язань, як обмеження у праві виїзду за межі України є винятковим та застосується у разі ухилення боржника від їх виконання.

Коли, звертаючись із вказаним поданням до суду, державний виконавець не навів достатніх обґрунтувань тому, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду.

В поданні держвиконавця зазначено, що згідно інформаційного листа ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві від 24.04.2013 року наданого на його запит, вбачається, що боржник змінив місце реєстрації, а відтак і місце проживання. Так, ОСОБА_2 було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано за новою адресою, а саме: АДРЕСА_2, тоді як повідомлення останнього за новою адресою так як і за старою його проживання про необхідність виконати рішення, тощо дії по його виконанню суду не надано.

Крім того, до самого подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, державним виконавцем надано додатки, які стосуються зовсім іншої особи, а саме ОСОБА_3, зокрема: копія виконавчого листа, постанова про відкриття виконавчого провадження,тощо.

Цивільним процесуальним кодексом України чітко визначено поняття доказів та їх належності.

Так, ч. 1 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В тому числі із ч. 1 ст. 58 ЦПК України вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Сідельник Н.М. не дотримався вимог вказаних норм ЦПК України під час звернення до суду з відповідним поданням, а отже, прийняти позитивне, вмотивоване рішення щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, з огляду на вище викладене та з огляду на надані докази суд не може,

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст. 57, 58, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Сідельник Н.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"язань перед ПАТ «ОТП Факторинг Україна», відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 5 днів з дня її отримання (рішення Коституційного Суду України, від 27.01.2010 року за № 3-рп/2010 та інші, лист Вищого Спецалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2011 року).

Суддя: