УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

17 вересня 2015 року м. Мукачево Справа №303/5242/15-ц

2/303/2884/15 номер рядка стат. звіту -26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Кость В.В.,

при секретарі Прокоп Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості у розмірі 68783,58 грн. (в.т.ч. 59078,20 грн. борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, 6802,62 грн. відсотки 2902,76 грн. пеня) за кредитним договором від 22.11.2012 року №R4B (надалі - Договір).

У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки заявив клопотання (а.с. 35) про розгляд справи без його участі, при цьому підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 також до суду не зявилася, натомість подала до суду письмове заперечення на позов від 17.09.2015 року (а.с. 44-46), на підставі якого просила залишити даний позов без розгляду на підставі п. 6 частини першої ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з наявністю у Договорі третейського застереження, у відповідності з яким усі спори, розбіжності або вимоги, які виникли з цього Договору або у звязку з ним, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення, розірвання або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина перша ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 17 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. На час виникнення спірних правовідносин Закон не містив заборони на укладення третейської угоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII Третейське самоврядування Закону України Про третейські суди (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України Про третейські суди), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина пята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Крім того, згідно з розясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Пунктом 8 Договору передбачено, що сторони по справі узгодили між собою порядок вирішення суперечностей у процесі цивільно правової реалізації вказаного правочину, а саме «усі спори, розбіжності або вимоги, які виникли з цього Договору або у звязку з ним, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення, розірвання або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом цього третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди».

Також слід констатувати, що у спірній по справі ситуації банк не є споживачем кредитних послуг і звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобовязань за Договором, а не за захистом прав споживача.

З урахуванням того, що між сторонами укладено угоду про вирішення спору третейським судом у вигляді третейського застереження, а також того, що від відповідача до початку розгляду справи по суті надійшло заперечення проти вирішення спору судом, даний позов відповідно до п. 6 частини першої ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 207, 209 - 210 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Позовну публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

2. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Кость