Справа № 428/4468/14-ц
Провадження № 2/428/215/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

при секретарі - Колядінцевій П.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, третя особа ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, в якому вказала, що рішенням апеляційного суду Луганської області від 24.04.2014 року визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда з дитинства, місце проживання його батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Також з неї стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2013 року і до повноліття дитини. Їхній син ОСОБА_3 мешкає разом з відповідачем та отримує з урахуванням надбавки на догляд суму допомоги дітям-інвалідам на дитину-інваліда віком від 6 до 18 років 1307,00 грн. 30.04.2014 року в неї народилася дочка, ОСОБА_4, яка мешкає разом з нею. На теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує «щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини» у розмірі 860 грн. В зв'язку з суттєвою зміною її матеріального та сімейного становища, вважає це підставою для зміни рішення суду про стягнення з неї аліментів. Вважає, що сума аліментів у розмірі 400,00 грн., що становить 1/2 частину її доходів, буде справедливою і такою, що вона зможе сплачувати відповідачу на утримання сина ОСОБА_3. Просила зменшити розмір аліментів, який з неї стягується з 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно до 400 гривень на місяць.

Відповідач подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що за рішенням суду позивач повинна сплачувати йому аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2013 року і до повноліття дитини, однак на теперішній час позивач жодного разу не перераховувала грошові кошти у рахунок сплати аліментів на утримання сина і має велику заборгованість, яку жодним чином не намагається зменшити. Також, він заперечує проти доводів позивача щодо отримання допомоги з урахуванням надбавки на догляд на загальну суму допомоги дітям інвалідам у розмірі 1307,00 грн., оскільки жодних надбавок на утримання дитини-інваліда він не отримує і розмір допомоги на утримання дитини-інваліда, яку надає держава, складає 949,00 грн. Також у своїй позовній заяві позивач зазначає, що отримує щомісячну одноразову допомогу при народжені дитини у розмірі 860,00 грн. і тому може сплачувати аліменти лише у розмірі 400 грн. оскільки вважає, що це є 1/2 частки від усіх видів її доходів. Він вважає це твердження обсурдним, оскільки допомога по догляду за дитиною не є прибутком, має цільове призначення та призначена лише на утримання дитини до 3-х років, і тому не може вважатись доходом батьків даної дитини. Також, позивач навмисно вводить суд в оману про прибутки її сім'ї, оскільки позивач має чоловіка, з яким проживає разом та веде сумісне господарство, а також має сумісний дохід, оскільки нинішній чоловік має постійний офіційний прибуток. Їхній син ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, у зв'язку з чим постійно потребує додаткового медичного огляду та лікування, тобто фактично потребує постійних додаткових витрат, участь в яких позивач жодним чином не приймає. З урахуванням вищевказаного відповідач вважає, що позивач ОСОБА_2 не має права на зменшення аліментів на утримання їхньої дитини-інваліда ОСОБА_3 і просить у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просила справу розглянути без її участі, підтримала заявлені вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав в повному обсязі, підтримав доводи, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з причин необґрунтованості.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову та пояснив, що він категорично проти, щоб позивачу зменшували розмір аліментів, тому як він потребує постійного медичного лікування в неврологічному відділенні, а також реабілітації, на що йому не вистачає коштів. З моменту проживання в м. Сєвєродонецьку у свого батька, з січня 2013 року, його мати ОСОБА_2 жодного разу не поцікавилась його станом здоров'я, чи проходить він курс лікування, як він навчається. Позивач також жодного разу не направляла йому кошти на його утримання, хоча знає, що батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Йому не подобалось проживати разом з матір'ю та відчимом, він не міг терпіти приниження, чути погрози з їх боку на його бажання спілкуватися з батьком. Позивач присвоїла його соціальну допомогу по інвалідності, яку вона отримувала до 30.04.2013 року, а він з нею вже не проживав з 19.01.2013 року. Гроші вона не повернула, а на письмові прохання не відповіла. Також, у своїй заяві ОСОБА_3 зазначає, що у його матері є чоловік, який її утримує, і тому, на його думку, вона має можливість сплачувати аліменти, але навмисно не хоче цього робити.

Вислухавши пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 07 квітня 1997 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого записаний ОСОБА_1, а матір'ю - ОСОБА_2.

Згідно з копією рішення апеляційного суду Луганської області від 24.04.2014 року, яким змінено рішення Сєвєродонецького міського суду від 22.01.2014 року, визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда з дитинства, місце проживання його батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 27.06.2001 року ОСОБА_2 03.11.2008 року звільнена за власним бажанням.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого 06.09.2008 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, позивач ОСОБА_2 06.09.2008 р. зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_7. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що у позивача, крім сина ОСОБА_3, народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 08 травня 2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, батьком якої записаний - ОСОБА_7, а матір'ю - ОСОБА_2.

Згідно з довідкою № 3069 від 17.06.2014 року, виданою УПтаСЗН ЗМР по Хортицькому району, ОСОБА_2 отримала допомогу по вагітності та пологах непрацюючим жінкам за період з грудня 2013 року по травень 2014 року у розмірі 1904,00 грн.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дійсно після стягнення з позивача в судовому порядку аліментів на утримання сина ОСОБА_3, її сімейний стан змінився, у неї народилась ще донька, яку вона зобов'язана утримувати, та погіршився матеріальний стан у зв'язку з тим, що вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та отримує допомогу по вагітності та пологах непрацездатним жінкам.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що позивач має чоловіка, який має постійну офіційну роботу і має можливість утримувати позивача та їхню доньку, тому їх матеріальний стан, як він вважає, не погіршився і дозволяє позивачу сплачувати аліменти на утримання сина-інваліда ОСОБА_3, який потребує додаткових витрат у зв'язку з його хворобою. Також зазначає, що позивач після ухвалення рішення про стягнення з неї аліментів жодного разу не перерахувала гроші на утримання їхнього неповнолітнього сина.

Однак, суд вважає, що доводи відповідача щодо наявності у позивача доходу, що значно перевищує його дохід, оскільки в неї є інший чоловік і вони ведуть спільне господарство і мають спільний бюджет, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а не членів його родини. Таким чином, на думку суду, зазначені відповідачем обставини не відносяться до обставин, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів на утримання дитини.

За таких обставин суд вважає, що позивач дійсно має право на зменшення аліментів, але не в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., як вона зазначає в позові, оскільки здоров'я її неповнолітнього сина ОСОБА_1 постійно потребує додаткового медичного огляду та лікування, тобто фактично потребує постійних додаткових витрат, що є суттєвими обставинами, що мають значення для справи. Враховуючи, що на утриманні у позивача знаходиться ще одна неповнолітня дитина і вона сама знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона на даний час офіційно не працює, має нестабільний заробіток, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача з 1/4 до 1/6 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст. 5 «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, третя особа ОСОБА_3, задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 січня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 на 1/6 частку від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня проголошення рішення, тобто з 27 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду від 22 січня 2014 року № 428/846/13-ц, відкликати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ