Справа № 192/967/15-ц
Провадження № 2/192/364/15
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

"03" серпня 2015 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно станом на 17.06.2015 року 110700 гривень.

У поданій до суду разом з позовною заявою заяві про забезпечення позову позивач прохає вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, та заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, оскільки не має підстав вважати, що відповідачем будуть проведені дії на погашення заборгованості. ОСОБА_2 злісно ухиляється від відшкодування шкоди в розмірі 110700 гривень, неодноразово в грубій формі відмовлявся в спілкуванні та у виплаті боргу, у звязку з чим невжиття заходів забезпечення позову можу зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може передати третім особам право власності на майно, а також здійснити інші операції з майном, направлені на позбавлення позивача можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а відповідно до п.2 ч.2 ст. 151 ЦПК України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою в загальній сумі 110700 гривень, в той же час в заяві про забезпечення позову зазначає, що відповідач злісно ухиляється від відшкодування шкоди в розмірі 110700 гривень, що свідчить про наявність в даній заяві суперечностей щодо предмета спору.

Крім цього, заява про забезпечення даного позову не обґрунтована відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, оскільки крім посилання на розмір позовних вимог не зазначені будь-які докази щодо того, що відповідачеві у даній справі належить на праві власності будь-яке рухоме майно, в тому числі і не зазначено в заяві про забезпечення позову та не надано і будь-яких доказів вартості майна, щодо якого прохають застосувати забезпечення позову в межах суми боргу (відшкодування шкоди), що перешкоджає суду при розгляді даної заяви перевірити співмірність вартості майна, щодо якого прохають застосувати забезпечення позову, розміру позовних вимог, а наявна у справі заява позивача про витребування від МРЕВ УДАІ в Дніпропетровській області довідки про належність відповідачеві автомобіля «Mercedes Benz Yіto», державний номер АЕ 2120 та довідку про інші транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_2, не свідчить ні про наявність такого майна, ні про його вартість, при цьому судом також враховується, що клопотання сторін за позовним провадження щодо витребування доказів можуть бути розглянуті судом при розгляду позову в попередньому судовому засіданні чи судовому засіданні, а при відкритті провадження у справі суддя одноособово не може прийняти рішення за таким клопотанням.

З урахуванням зазначеного та посилань позивача тільки на те, що існує ризик передання майна іншим особам не дає суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, в тому числі шляхом накладення арешту на майно, тим самим безпідставно позбавити власника права користування та розпорядження цим майном до вирішення по суті цивільно-правового спору.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження до розгляду позову по суті є необґрунтованою на законі, а необхідність забезпечення позову не вмотивована, в звязку з чим в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: