У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у березні 2006 року його дружина, ОСОБА_6, важко захворіла, у зв'язку з чим з 20 березня 2006 року по 05 квітня 2006 року перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Миколаївської обласної лікарні. 03 серпня 2006 року ОСОБА_5, яка є її племінницею, викликала до них додому нотаріуса, який посвідчив укладення договору довічного утримання між нею та його дружиною. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Посилаючись на те, що його дружина в силу хвороби при укладенні договору довічного утримання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, позивач просив визнати зазначений договір недійсним та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його дружини, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано договір довічного утримання (догляду) від 03 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за яким ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_5 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Пехлак О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2044 - недійсним.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині визнання правочину недійсним та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3301 грн. 08 коп. судових витрат.

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання правочину недійсним, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку щодо недоведеності позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2014 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова