Справа № 351/1492/14-ц
Провадження № 22-ц/779/376/2015
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М. В. М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Снятинського районного суду від 22 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (надалі ТОВ «Кредитні ініціативи») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на майновий комплекс пекарні (пекарня, прохідна, гараж, склад, вбиральня, огорожа), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; і належить йому на праві приватної власності. Про вказаний виконавчий напис він дізнався 17 червня 2014 року із постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 43566687 від 6 червня 2014 року.

Позивач вважає, що при оформленні виконавчого напису нотаріусом грубо порушено вимоги чинного законодавства, яке регламентує процес його вчинення, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню з таких підстав.

TOB «Кредитні ініціативи» не було стороною договору іпотеки від 20 жовтня 2006 року, який був укладений для забезпечення виконання кредитного договору №2501/1006/88-175, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, заміна сторони договору іпотеки у визначеному законом порядку не відбулася, а тому відповідач не набув статусу іпотекодержателя і не може бути стягувачем. А договір факторингу, на який є посилання у виконавчому написі, за своєю правовою природою не замінює сторони договору, а тому не може бути підставою для вчинення виконавчого напису на користь відповідача.

Крім того виконавчий напис не містить переліку документів, які підтверджують безспірнісгь боргу. Тим більше, що у виконавчому написі наголошується на тому, що поряд із основним боргом (сума кредиту) стягуються нараховані відсотки. При цьому не зазначається, за який період відсотки нараховані і чи вправі стягувач їх нараховувати.

Позивач також вказував, що кредитний договір №2501/1006/88-175 укладався в іноземній валюті, в той час, як у виконавчому написі боргове зобов'язання визначено у національній валюті. Зміна валюти зобов'язання є виключним правом сторін. Однак жодної зміни до кредитного договору з приводу зміни валюти зобов'язання не вносилося. Отже, визначення боргу у валюті, відмінній від валюти грошового зобов'язання, є грубим порушенням ст.524 ЦК України. До того ж, із позивачем ніхто не узгоджував порядок та умови перерахунку зобов'язання у національну валюту України, що вже спростовує безспірність заявлених вимог.

Також виконавчий напис не містить посилання ні на один документ, який би підтверджував факт настання права вимоги у стягувача за кредитним договором і момент, з якого це право виникло. Без підтвердження прострочення виконання зобов'язання вчинення виконавчого напису не допускається.

Рішенням Снятинського районного суду від 22 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06 травня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про звернення стягнення на майновий комплекс пекарні (пекарня, прохідна, гараж, склад, вбиральня, огорожа), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зареєстрований у реєстрі за №790, за договором іпотеки від 20 жовтня 2006 року.

На дане рішення ТОВ "Кредитні ініціативи" подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним. Зокрема, зазначає, що ТОВ "Кредитні ініціативи" як кредитор мало право звернутися до нотаріуса про вчинення виконавчого напису по договору іпотеки, оскільки позичальник ОСОБА_3 не виконував умови кредитного договору. Позивач не надав суду жодних доказів того, що заборгованість, в рахунок якої нотаріус звернув стягнення на предмет іпотеки, не відповідає дійсності. Посилання суду на те, що в іншій судовій справі інша сума гривневого еквіваленту тіла кредиту і це ніби-то доводить спірність вказаної у виконавчому написі суми боргу - не є взагалі доказом по справі і не відповідає дійсним обставинам, оскільки така різниця пов'язана із зміною курсу долара США по відношенню до гривні. Суд не витребовував від нотаріуса жодних доказів, зокрема, розрахунку заборгованості, на підставі якого вчинявся виконавчий напис, а свого розрахунку чи якогось узагальненого бачення існуючої заборгованості ОСОБА_3 позивачем не подавалося. Помилковим є висновок суду про нікчемність договору про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, який також не відповідає висновкам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. З наведених підстав апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 20.10.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2124, до якого внесено зміни та доповнення договором №1 від 06.05.2011 року (а.с.7-10), відповідно до якого в забезпечення виконання зобов'язань боржника ОСОБА_3 по кредитному договору №2501/1006/88-175 від 20.10.2006 року іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві власності майно - нежитлові будівлі, а саме: пекарня, прохідна, гараж, склад, вбиральня, огорожа, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

06.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №790, відповідно до якого пропонується звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки - нежитлові будівлі; і за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ТзОВ "Кредитні ініціативи" у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання боржником ОСОБА_3 умов кредитного договору в сумі 314864,37 грн. (а.с.11).

На виконання зазначеного виконавчого напису державним виконавцем 06.06.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №43566687 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 314864,37 грн. шляхом звернення стягнення на нежитлові будівлі (а.с.5).

Звернувшись із позовом, ОСОБА_2 просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання.

Так, ч.12 ст. 110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як передбачено ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 і вказаний перелік містить вичерпні підстави для вчинення виконавчого напису.

Пунктом 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, визначено умови вчинення виконавчого напису.

Так, пунктом 3.1. даного Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.5. зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Пунктом 1 вказаного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису (за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Із наведених норм законодавства вбачається, що заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребувати додаткового доказування.

Як вірно встановлено судом, згідно кредитного договору №2501/1006/88-175 від 20.10.2006 року зобов'язанням є сума кредиту у розмірі 23493, 87 дол. США, відсотки за користування кредитом, штрафні санкції, збитки.

Оспорюваним же виконавчим написом за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» в загальній сумі 314864,37 грн., тобто не у валюті кредиту. Зміна валюти зобов'язання є виключним правом сторін. Відповідач не надав суду жодних доказів того, що до кредитного договору № 2501/1006/88-175 вносилися зміни, пов'язані із зміною валюти зобов'язання. Таким чином, визначення боргу у валюті, відмінній від валюти грошового зобов'язання, є порушенням ст.524 ЦК України. Порядок та умови перерахунку зобов'язання у національну валюту України між сторонами не узгоджувався, що також спростовує безспірність заявлених вимог.

Крім того, в провадженні Снятинського районного суду перебуває цивільна справа №351/1683/14-ц за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору №2501/1006/88-175 від 20 жовтня 2006 року, для задоволення вимог за яким і вчинено виконавчий напис. Проте сума заборгованості, визначена позивачем у зазначеному позові, складає 433330, 08 грн., із яких - 271756.87 грн. - сума основної заборгованості. В той час як основна заборгованість у виконавчому написі визначена в сумі 231367,99 грн.

З цього слідує, що наявність вищевказаних розбіжностей не свідчить про безспірний характер заборгованості, а, отже, вказує на необхідність проведення додаткового дослідження та доказування її розміру.

Правильно встановивши вищевказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, у порушення вимог вищеназваних нормативних актів, не була перевірена безспірність заявлених вимог, боргові зобов'язання, зазначені у виконавчому написі, не співпадають із зобов'язаннями, зазначеними у кредитному договорі за валютою та їх безспірність не підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук