Провадження № 2/359/183/2015
30 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Саган В.М.,
при секретарі Репа А.О.
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
23.10.2014 року представник позивача Федоренко С.В. звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив в рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 398/П/РП/2008-840 від 15.08.2008 року в розмірі 2 321892 грн.03 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.08.2008 року, що був укладений між Банком та відповідачем, а сааме: земельну ділянку площею 0,1500 га, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с.Вишеньки, шляхом її продажу від імені банку, крім того стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3654,00 грн.
В судове засідання представник позивача Шох С.М. не з'явився, проте через канцелярію суду подав заяву з проханням провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував..
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст..с.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надходило. Відповідно до відповіді Відділу державної РАЦС РС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області № 5219/03-01-27 від 10.12.2014 та № 5375/03-01-27 від 23.12.2014 року, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та паперових носіях відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_1, 1985 р. н.
Тому, суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував.
Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 15.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за № 398/П/РП/2008-840 (а.с. 7-11).
Відповідно до п. 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 2318 доларів США, а також сплачує відсотки банку.
Згідно п. 5.2, 5.3 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у кредитному договорі, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасного сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення відповідачем вимог п. 4.3 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, за кожен випадок.
Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів.
Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості станом на 13.08.2014 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 177 099,54 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 2 321892 грн.03 коп. (а.с. 6).
Сумнівів у правильності проведених розрахунків, у суду наданий позивачем документ не викликає.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог вказаного іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання відповідних положень кредитного договору та/або невиконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами.
28.08.2014 року відповідачу направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором з вимогою погасити заборгованість в повному обсязі. Для добровільного виконання даних вимог відповідачу надано строк 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення (а.с.12). Проте у встановлений термін вимогу банку не виконано.
За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
Разом з цим, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до статті 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання про обґрунтованість пред'явлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - належне відповідачу нерухоме майно.
Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються : загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно вимог ч. 6 ст. 38 вказаного Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко-держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанцій (а.с.1), позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 524, 526, 533, 572, 575, 583, 589, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.. 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за кредитним договором № 398/П/РП/2008-840 від 15.08.2008року в розмірі 177099,54 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 2 321892 грн.03 коп. , а також судових витрат в розмірі 3654,00 гривень - звернути стягнення на нерухоме майно:
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя В.М. Саган