У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 06 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укрзагбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») та його матір'ю - ОСОБА_6 укладений договір іпотеки № ДІ-00-94/08, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, площею 0,2476 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На час укладення договору позивач був неповнолітнім та проживав у спірному будинку, а отже даним правочином були порушені його права, як дитини. Також ОСОБА_4 зазначав, що на момент укладення спірного правочину зазначений житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка вже перебували в іпотеці Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») відповідно до договору іпотеки від 21 липня 2006 року № 174/Zl.

Просив визнати недійсним договір іпотеки від 06 травня 2008 року

№ ДІ-00-94/08, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області

від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 06 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укрзагбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 00-94/08, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 174 тис. грн зі сплатою 16,9 % річних строком до 05 травня 2020 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укрзагбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки № ДІ-00-94/08, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, площею 0,2476 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7−11).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 вказував, що на момент укладення договору іпотеки він був неповнолітнім та проживав у зазначеному житловому будинку разом з матір'ю ОСОБА_6, що підтверджується довідкою від 15 грудня 2014 року № 4779, наданою Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області.

Разом з тим, із довідок виконкому Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 10 квітня 2008 року № № 1064, 1065 вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 станом на день видачі довідки були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, а за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований (а. с. 65).

Згідно з витягами з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру заборон станом на 06 травня 2008 року власником предметів іпотеки була ОСОБА_6 і будь-які заборони на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,2476 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а. с. 56−64).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Суди дійшли правильного висновку, що на час укладення оскаржуваного договору іпотеки ОСОБА_4 не мав права користування предметом іпотеки, тому попередня згода органів опіки та піклування на укладення договору іпотеки не вимагалася і обґрунтовано відмовили у позові.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.