Справа № 2-4471/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 травня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Г.О. Козленко, розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу шляхом визнання права власності на нежитлове приміщення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до ОСОБА_2, та просила суд визнати за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва та існують у вигляді нежитлового приміщення, загальною площею 68,6 кв.м., що примикає до житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати за нею право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 68,6 кв.м, що примикає до житлового будинку АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою ст.4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ передбачена ст.15 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Тому суд зобов'язаний встановити наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У прохальній частині позивачем заявлено дві позовних вимоги.

Відповідно у позовній заяві почергово повинно бути викладено по позовній вимозі: зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує цю позовну вимогу та зазначення доказів що її підтверджують, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовні вимоги не мають чіткого визначення взагалі та відповідно норм чинного законодавства.

Так, позовні вимоги щодо зобов'язання Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати за позивачем право власності на нежитлове приміщення, не підтверджені порушенням права позивача саме зазначеним Відділом. Крім того, позивач висуваючи будь-які вимоги до Відділу не визначає його процесуальний статус у позовній заяві.

В контексті ст.1046 ЦК України, враховуючи можливості зобов'язання відповідача повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики), позивачу слід обґрунтувати нормами чинного законодавства можливість визнання права власності на нежитлове приміщення 68,6 кв.м за рахунок повернення боргу в сумі 20 тисяч доларів США.

Також позивач не виклав обставини, що підтверджують, або спростовують прийняття вказаного нежитлового приміщення в експлуатацію відповідно до норм чинного законодавства та належності останнього саме визначеному відповідачу ОСОБА_2, що унеможливлює перевірку підтвердження наявності належного відповідача.

Крім того, позивачем не вирішено питання щодо залучення до участі у справі, з визначенням відповідного процесуального статусу - Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Позивачем не вірно визначена ціна позову щодо вимог майнового характеру та не виконана вимога ч.5 ст.119 ЦПК України, яка передбачає, що до позовної заяви додається документ, який підтверджує сплату судового збору.

Позивачу слід визначити вартість нежитлового приміщення, шляхом встановлення її за допомогою відповідного фахівця, з наданням до суду звіту про вартість вказаного приміщення. Виходячи з розміру суми визначеної зазначеним звітом, слід в порядку ст.80 ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір" сплатити судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати на розрахунковий рахунок Солом'янського районного суду м. Києва та надати доказ про сплату судового збору в оригіналі до суду.

Вказані правовідносини передбачають обов'язковий порядок досудового врегулювання спору. Однак позивач не дотримався вказаної процедури, оскільки, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач не додав зворотнього поштового повідомлення про отримання відповідачем вимоги позивача надісланої в порядку досудового врегулювання спору, що також необхідно надати до суду.

Зазначені недоліки не дають можливості суду підготувати та розглянути заяву в суді першої інстанції.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст.119 - 121, 208, 209 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу шляхом визнання права власності на нежитлове приміщення залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків заяви протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

В разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Г.О.Козленко