АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1118/15 Справа № 187/1161/14 Головуючий у 1 й інстанції - Соловйова І.М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання неукладеним договору позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання неукладеним договору позики.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 15 березня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, однак, грошові кошти ним не були одержані від позикодавця взагалі, основний документ, який би свідчив про фактичну передачу суми позики відсутній, тому просив суд визнати неукладеним договір позики, підписаний 15 березня 2012 року ним та відповідачем.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 15 березня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про позику, з якого вбачається, що позивач отримав від відповідача 800 000 грн., що еквівалентно 100 000 доларів США. Позика видана на умовах забезпеченості, повернення та строковості на строк з 15 березня 2012 року по 15 червня 2015 року (а.с.4).

Також сторонами було складено та підписано графік погашення заборгованості як додаток №1 (а.с.4, 5).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що грошові кошти за договором позики від позикодавця він не отримував, розписка про передачу коштів не складалася (а.с.1,2).

Як вбачається з оскаржуваного договору позики у п.1 договору зазначено, що грошову суму у розмірі 800 000 грн., що еквівалентно 100 000 доларів США позичальник отримав від позикодавця в повному обсязі в день підписання цього договору.

У п.6 вказаного договору зазначено, що факт розрахунку підтверджується підписами сторін договору в графіку (Додаток №1) (а.с.4, 5).

Договір позики та графік погашення заборгованості були підписані сторонами.

Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що позивач після підписання договору позики не отримав від відповідача грошові кошти, зазначені у договорі, матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно у відповідності до ст.ст.509, 526, 1046, 1047 ЦК України залишив позов ОСОБА_2 без задоволення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що зазначене в договорі позики про те, що позичальник отримав від позикодавця в повному обсязі в день підписання цього договору суму позики, не може вважатися належним доказом, є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді