Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1784/15-ц

Провадження № 2-о/126/59/2015

"25" червня 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за заявою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час є учасником польсько-української програми «ОсвітаПоль». Він навчається на денній формі в Краківській гірничо-металургійній академії (Республіка Польща). Карта Поляка є документом, підтверджуючим приналежність до польського народу. Держатель цієї карти має права відповідно до Закону про Карту Поляка, прийнятого Сеймом Польщі 07.09.2007 року, а саме - може скористатися безкоштовною системою освіти у Польщі. Карту Поляка відповідно до Закону про Карту Поляка може отримати особа, яка надасть докази, що хоча б один з батьків (мати або тато), дід або бабця, або ж прадід та прабабця були польської національності або ж мали польське громадянство. Тобто, ОСОБА_1, щоб отримати Карту Поляка потрібно довести свою приналежність до польського народу.

Заявник зазначив, що його прадід ОСОБА_6, був поляком. Але при дослідженні документів, які могли б служити доказом приналежності роду заявника до польського народу, виявилось, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батька матері заявника - ОСОБА_7, в графі відомості про батька записано «прізвище, власне ім'я, по батькові: ОСОБА_6, національність - українець. Номер актового запису - 356, дата складання - 17 червня 1954 року.

Але, коли мати заявника, ОСОБА_8, звернулась в Свято-Покровський Храм села Бандурове, Гайворонського району Кіровоградської області, де проживала їх родина, то в архівах записів церковних реєстраційних книг щодо здійснення реєстру осіб, над якими було звершено таїнство вінчання у вищевказаному храмі було знайдено запис про те, що 17 листопада 1927 року над її дідом по батьковій лінії, (прадідом ОСОБА_1), ОСОБА_6, 1895 року народження, національність «поляк» і ОСОБА_9, 1902 року народження, національність «українка», було звершено таїнство вінчання тодішнім настоятелем Храму ієреєм ОСОБА_10, 1892 року народження, про що свідчить довідка Свято-Покровського Храму села Бандурове від 15 лютого 2015 року.

Таким чином, первинний актовий запис про народження батька матері заявника, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 було втрачено, а 17 червя 1954 року було складено повторний (поновлений) актовий запис про народження, де з графі відомості про батька записано «прізвище, власне ім'я, по батькові - ОСОБА_6, національність уже вказана - українець.

Інших документів, де була б вказана національність «поляк» і які могли б служити доказом приналежності роду заявника до польського народу немає.

Коли мати заявника, ОСОБА_8, звернулась в відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції, щодо внесення виправлень в актовий запис про народження її батька, ОСОБА_7, а саме, внести виправлення в графі «національність батька» з «українець» на «поляк», то їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами ДРАЦС реєстраційної служби, що підтверджується листом Міністерства юстиції України № В-350-35 від 13.07.1999 року.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 , за участі зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції, звернувся в суд з заявою в якій просить встановити факт того, що національність прадіда по материнській лінії ОСОБА_1, ОСОБА_6, - поляк. Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області внести виправлення в актовий запис про народження ОСОБА_7 , вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області 17 червня 1954 року, вказавши в графі відомості про батька - національність "поляк".

ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності.

Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції надав до суду заяву, в якій поклався на розсуд суду, справу просив слухати за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та давши їм належну юридичну оцінку суд приходить до наступного:

Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Як визначено ст.15 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

Суд позбавлений можливості задовольнити вимогу заявника щодо встановлення факту належності їх до польської національності, так як в переліку справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачених ст.256 ЦПК України, відсутня така категорія справ, як встановлення судом факту належності особи до певної національності.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, крім зазначених в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до витягу з листа Верховного Суду України від 19.06.2013 року "Про практику встановлення юридичних фактів" не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності.

Також, чинним законодавством України не передбачено виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб через віднесення їх до певної національності.

Навпаки, за змістом ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознакою етнічного походження.

Також, суд вважає, що в даному випадку право заявника на індивідуальність, передбачене ст.300 ЦК України не порушене, оскільки незазначення в документах, що підтверджують особу прадіда заявника, національності "поляк", не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляками, виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Крім того, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документу, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється ст.23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793.

Згідно з п.1.1 зазначених Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

П.1.7 цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану з питанням про внесення змін до актового запису про народження його прадіда - ОСОБА_6, і йому було відмовлено в цьому. Однак, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку не підлягають встановленню юридичні факти стосовно належності до певної нації. Спосіб відновлення порушеного права, якщо воно мало місце, вирішується шляхом звернення до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану, а в разі відмови - оскарження її в судовому порядку відповідно до вимог ч.2 ст. 109 ЦПК України.

Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення про встановлення факту приналежності їх до польської національності слід відмовити.

Керуючись ст.24 Конституції України, ст.300 ЦК України, ст.ст.11,13,15 Закону України "Про національні меншини в Україні", ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. І. Губко