Справа №367/7035/14-ц Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/964/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 47 05.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_1 02 серпня 2009 року виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області, та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 02 серпня 2009 року вона з відповідачем по справі уклала шлюб, від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2014 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 02 серпня 2009 року виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Київської області, актовий запис № 52. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру аліментів, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини від його заробітної плати щомісячно, починаючи з 17.12.2014 року.

Розірвання шлюбу не є предметом апеляційного оскарження, тому в цій частині додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині визначення аліментів в твердій грошовій сумі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з нього аліментів відповідає сімейному законодавству, зокрема ст. 180 СК України, яка встановлює обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі не відповідає вимогам ст. 184 СК України, відповідно до якої суд визначає аліменти в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин. При цьому з наявної в матеріалах справи довідки ТОВ "ПХ КЕЙТЕРИНГ" № 35 від 26.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 з 02 червня 2014 року і по теперішній час працює на даному підприємстві водієм-експедитором (а.с.29), що свідчить про постійне місце роботи відповідача.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 має постійне місце роботи з регулярним доходом, що виключає можливість застосування положень ст. 184 СК України щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 на підставі ст. 183 СК України у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів з 17.12.2014 року колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, яким в даній справі є 31 жовтня 2014 року (а.с.2).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у відповідності до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2014 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Ірпіня Київської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :