Справа № 711/9525/2012
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.0.,

суддів- Дроботі В.В., ОСОБА_1,

при секретарі Рогач О.Я.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду від 17 березня 2015 року та додаткове рішення Тячівського районного суду від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання знести паркан; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Нересницької сільської ради, Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», третя особа: Управління держземагенства у Тячівському районі, про визнання незаконними дій земельної комісії Нересницької сільської ради, визнання недійсним та скасування рішення та державних актів на землю, про визнання бетонної огорожі твердою межовою спорудою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов»язання знести паркан. Позивачка зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1133 га в с.Нересниця по вул.Крички,3 згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №332155 від 14.06.2012 року. Власником суміжної земельної ділянки площею 0,1006 га, що знаходиться в с.Нересниця, вул.Шевченка,21, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 775567 є ОСОБА_4 Відповідачка ОСОБА_4 вчинила дії, які порушують її право власності на землю, а саме: знесла старий паркан та побудувала новий залізобетонний паркан на земельній ділянці позивача, без погодження такого будівництва з нею.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила у відповідності до положень ст.152 ЗК України та ст.391 ЦК України зобовязати ОСОБА_4 знести залізобетонний паркан, який самовільно побудований відповідачкою на земельній ділянці позивачки.

ОСОБА_4 заявила зустрічний позов до ОСОБА_2, Нересницької сільської ради Закарпатської області, Закарпатської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», третя особа Міськрайонне управління земельних ресурсів в м. Тячеві та Тячівському районі, про визнання незаконними рішень сільської ради та їх скасування, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, заборону вчиняти дії та визнання бетонної огорожі твердою межовою спорудою.

Просила суд:

1) визнати незаконними дії земельної комісії Нересницької сільської ради щодо підписання меж замість суміжних користувачів;

2) визнати недійсним та скасувати рішення 7 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 09.09.2011 року за №204 в частині затвердження протоколу №2 від 24.11.2010 року щодо погодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 за суміжних землекористувачів;

3) визнати недійсним та скасувати рішення 6 скликання Нересницької сільської ради від 17.11.2011 року за №250 в частині надання дозволу на виготовлення нового державного акту ОСОБА_2 з внесенням змін у конфігурацію земельної ділянки; 4) визнати недійсним та скасувати рішення 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року за №370 в частині затвердження нової технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та надання у власність земельної ділянки площею 0, 1133 га у власність;

5) визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК за №332155 від 14.06.2012 року;

6) заборонити ОСОБА_2 та іншим особам за її дорученням порушувати чи знищувати межові знаки, визначені по наявній огорожі згідно з актом передачі межових знаків на зберігання;

7) визнати спірну бетонну огорожу між земельними ділянками кадастровий №:04:005:0074 та №00:04:005:0036 твердою межовою спорудою, яку залишити у їх спірному користуванні;

8) визнати недійсним рішення 4 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 25.03.2011 року за №102;

9) визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №749262 від 06.06.2011 року щодо земельної ділянки площею 0,1069 га.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням 21 сесії 5 скликання Нересницької сільської ради від 21.01.2009 року № 545 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,1006 га для обслуговування житлового будинку по вул. Шевченка ( колишня вул. Підгорна), 21 в с.Нересниця. При цьому акт погодження меж із сусідніми землекористувачами був підписаний ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_8 дану земельну ділянку успадкував її син ОСОБА_9, який у свою чергу 27.06.2011 року подарував цю земельну ділянку їй ОСОБА_4 Технічна документація із землеустрою і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 332155, видані ОСОБА_2, були виготовлені на підставі рішень 8 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 17.11.2011 року за №251 та 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року за №370. Однак, у технічній документації наявне рішення 4 сесії 6 скликання №102 від 25.03.2011 року Нересницької сільської ради про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0.1069 га, на яку їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку

від 10.06.2011 року, площа якої на 64 кв.м. є меншою. Стверджує, що земельна ділянка ОСОБА_2 загальною площею 0,1069 га вже існувала у визначених межах, а вищевказаними рішеннями фактично відбулося збільшення площі земельної ділянки до 0, 1133 га за рахунок суміжних землекористувачів, в тому числі і за рахунок земельної ділянки ОСОБА_4, що є порушенням прав останньої. З цих підстав вважає спірні рішення і державний акт на землю є незаконними. Крім того, при виготовленні нового державного акту ОСОБА_2 не було погоджено межі з усіма суміжними користувачами, що також свідчить про його незаконність та незаконність дій земельної комісії Нересницької сільської ради щодо підписання меж замість суміжних користувачів, що тягне визнання недійсним та скасування 7 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 09.09.2011 року за №204 в частині затвердження протоколу №2 від 24.11.2010 року щодо погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 за суміжних землекористувачів.

Рішенням Тячівського районного суду від 31.03.2014 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобовязання знести паркан-відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Нересницька сільська рада, Закарпатська регіональна філія Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру», Управління Держземагенства у Тячівському районі, про скасування державного акту на право приватної власності на землю задоволено частково.

Визнано залізобетонну огорожу, побудовану на попередній межі між земельними ділянками кадастровий №:04:005:0074 по вул. Крички №3 в с.Нересниця, що належить ОСОБА_2 та земельній ділянці кадастровий №00:04:005:0036 по вул. Крички №1, Що належить ОСОБА_4 твердою межовою спорудою.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат (том 3 а.с.31-35).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11.06.2014 року від 11.06.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Тячівського районного суду від 31.03.3014 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_10 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 8 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 17.11.2011 року за №251 в частині надання дозволу на виготовлення нового державного акту ОСОБА_2, мешканці с.Нересниця, вул..Крички,3, з внесенням змін у конфігурацію земельної ділянки.

Визнано незаконним та скасовано рішення 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року за №370 в частині затвердження нової технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та надання у власність цієї земельної ділянки площею 0,1133 га.

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК за №332155 від 14.06.2012 року, яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с.Нересниця, вул..Крички,3 з кадастровим №:04:005:0074 визнано недійсним та скасовано його державну реєстрацію.

У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про стягнення судових витрат ( том 3 а.с.80-89).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11.06.2014 року та рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (том 3, а.с.118-121).

Рішенням Тячівського районного суду від 17.03.2015 року (яке є предметом даного апеляційного розгляду) первісний позов задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_4 знести залізобетонний паркан самовільно побудований нею на земельній ділянці за кадастровим номером :04:005:0074 по вул. Крички, буд.№3 в с.Нересниця Тячівського району, яка знаходиться у власності ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 110,20 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішення Тячівського районного суду від 07.05.2015 року доповнено рішення Тячівського районного суду від 17.03.2015 року , а саме резолютивну частину, де зазначити, що зобов»язати ОСОБА_4 знести залізобетонний паркан самовільно побудований нею на земельній ділянці за кадастровим номером :04:005:0074 по вул. Крички, буд.№3 в с.Нересниця Тячівського району, яка знаходиться у власності ОСОБА_2, довжиною 49,99 м. (том 4 а.с.52-54).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить основне та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити. Вказує на те, що судом неповно зясовано обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, при цьому посилається на аналогічні обставини, що були викладені в зустрічній позовній заяві.

У судовому засіданні представники відповідачки ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що не перешкоджає суду на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянути справу в їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін по справі, які з»явилися, перевіривши матеріали справи та додані до них додаткові документи, які перевірено апеляційним судом та долучено до справи, обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 21 сесії 5 скликання Нересницької сільської ради від 21.01.2009 року №545 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянкою площею

1,006 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку в с.Нересниця по вул. Шевченка (колишня вул.Підгорна), 21 (том 2 а.с.6).

Після смерті 06 квітня 2010 року ОСОБА_8 спадкоємцем її майна згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29 жовтня 2010 року є ОСОБА_9, який успадкував належну ОСОБА_8 на праві власності земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, загальною площею 0,1006 га (т.1 а.с. 85) та житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка,21 у с. Нересниця, на підставі яких ОСОБА_9 виготовив державний акт від 10 травня 2011 року серії ЯЛ № 105918 на право власності на земельну ділянку площею 0,1006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по вул. Шевченка,21 в с. Нересниця ( том 1 а.с. 104) і набув право власності на житловий будинок № 21 по вул. Шевченка, с. Нересниця, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації від 09 листопада 2010 року ( том 1 а.с.100).

У подальшому, згідно укладених договорів дарування від 27.06.2011 року ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар вищевказану земельну ділянку і розташоване на ній домоволодіння (том 2 а.с.17-19). На підставі даного договору ОСОБА_4 виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.02.2012 року серії ЯЛ №775567 площею 0,1006 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в с.Нересниця по вул. Шевченка, 21 з кадастровим номером :04:005:0036 (том 1 а.с.18).

Суміжним землекористувачем ОСОБА_4 є ОСОБА_2, якій рішенням 4 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 25.03.2011 року №102 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1069 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в с.Нересниця, вул. Крички, 3 (том 1 а.с.169).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 10.06.2011 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №749262 площею 0,1069 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в с.Нересниця, вул. Крички, 3 з кадастровим номером :04:005:0074 (т.2 а.с.63).

Також установлено, що ОСОБА_2 13.10.2011 року звернулася до Нересницької сільської ради із заявою, в якій просила дати згоду на зміну конфігурації вказаної земельної ділянки та подальше виготовлення нового державного акту у зв'язку з виявленням технічної помилки (том 1 а.с.197).

За результатами розгляду даної заяви ОСОБА_2 рішенням 8 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 17.11.2011 року №251 було надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення нового Державного акту на право власності на земельну ділянку з внесенням змін в конфігурацію земельної ділянки (том 1 а.с.167).

Рішенням 10 сесії 6 скликання Нересницької сільської ради від 16.03.2012 року №370 затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Нересниця, вул. В.Крички, 3 (т.1 а.с.191).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 14.06.2012 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №332155 площею 0,1133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Нересниця, вул. В.Крички, 3 з кадастровим номером :04:005:0074 (том 1 а.с.10, 11).

Таким чином є встановленим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є суміжними землекористувачами. ОСОБА_4 побудувала на земельній ділянці ОСОБА_2, без її згоди, залізобетонний паркан.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 18.09.2012 року за №151/12, складеного судовим експертом ОСОБА_11: загальна площа самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_2 з боку землекористувача ОСОБА_8 становить 23 кв.м. ( том 1, а.с. 6-9).

Згідно висновку судово-будівельної технічної експертизи від 22.11.2013 року №57 (том 1, а.с.234-240) фактичні зовніші межі земельної ділянки ОСОБА_2 будинку №3 по вул. Крички в с.Нересниця не відповідають плану меж земельної ділянки, відображеному у державному акті серії ЯК №3321155.

У результаті зміни лінійних розмірів та конфігурації земельної ділянки ОСОБА_2 змінилася і її площа, зокрема, така зменшена зі сторони земельної ділянки ОСОБА_4 на 0,0008 га та на 0,0003 га; збільшена на 0,0001 га; зменшена зі сторони ОСОБА_12 на 0,0009 га і збільшена за рахунок суміжних землекористувачів на 0,0015 га, тому земельна ділянка, яка є у фактичному користуванні ОСОБА_2 є фактично зменшеною відносно державного акта і складає 0,1129 га замість 0,1133 га.

Таким чином є доведеним, що земельні ділянки по вул.Шевченка,21 та вул.Крички,3 в с.Нересниця були винесені в натурі із встановленням межових знаків, однак при спорудженні огорожі суміжними землевласниками межові знаки були порушені, в результаті чого існуюча бетонна огорожа розміщена частково на земельній ділянці ОСОБА_2 впродовж 49,99 м. та частково на земельній ділянці ОСОБА_4 впродовж 11,34 м.

В матеріалах цивільної справи міститься копія технічної документації із землеустрою щодо передачі у 2011 році ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1133 га по вул. Крички,3 в с. Нересниця ( том 1 а.с.156-184).

Частинами 1,2 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч.1 ст.126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення, а саме: на порушення при виготовленні державного акта ОСОБА_2, зокрема: відсутність погодження меж земельної ділянки належної ОСОБА_2 з відповідачкою ОСОБА_4 (або ж попередніми власниками чи користувачами суміжної земельної ділянки по вул. Шевченка,21 с.Нересниця), не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачкою ОСОБА_2 такі погоджувались 15 грудня 2008 року з колишнім землекористувачем ОСОБА_8 ( том 1 а.с. 58).

Згідно із зазначеним актом від 15 грудня 2008 року встановлення і погодження меж земельної ділянки ОСОБА_8 та актом передачі межових знаків межові знаки були розташовані по периметру земельної ділянки. Про наявність на той час огорожі акти інформації не містять.

У подальшому, під час переоформлення прав на земельну ділянку з ОСОБА_8 на ОСОБА_9, та з ОСОБА_9 на ОСОБА_4 складались лише протоколи відновлення меж земельної ділянки та акти передачі межових знаків ( том 1 а.с. 95, 223) від 10 листопада 2010 року та від 08 листопада 2011 року відповідно, які не погоджувались із ОСОБА_2 У протоколах зазначено, що відновлення відбулось згідно з межами, встановленими раніше. Про наявність огорожі на час відновлення меж в актах також не зазначено.

Відповідно до акта передачі межових знаків на збереження ОСОБА_2 від 14 липня 2011 року, що складався в межах виготовлення технічної документації зі змінами конфігурації земельної ділянки, межі земельної ділянки проходять по існуючій огорожі ( том 1 а.с. 171).

Отже, зібраними по справі належними та допустимими доказами доведено, що земельні ділянки по вул. Шевченка,21 та вул. В. Крички, 3 в с. Нересниця були винесені в натурі із встановленням межових знаків, однак при спорудженні огорожі суміжними землевласниками межові знаки були порушені, в результаті чого існуюча бетонна огорожа розміщена частково на земельній ділянці ОСОБА_2 протягом 49,99 м. та частково на земельній ділянці ОСОБА_4 протягом 11,34 м.

Щодо наданого апелянтом суду апеляційної інстанції акта відновлення межових знаків від 22 травня 2015 року, складеного ПП «Закарпатгеопроект», то такий був виготовлений по заяві ОСОБА_4 після ухвалення рішення судом першої інстанції. У ньому відображено лише те, що відновлення межових знаків (точок) здійснювалось за допомогою зазначеного в акті технічного засобу (том 4 а.с.68-76).

Щодо наданого апелянтом апеляційному суду листа Нересницької сільської ради № 216 від 08.06.2015 року, отриманого адвокатом на його запит, то у ньому міститься лише інформація про погодження межі між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та що тоді скарг не надходило (том 4 а.с. 77).

Вказані документи колегія оцінює критично і до уваги як належні докази для задоволення апеляції не бере, оскільки вони висновки суду першої інстанції не спростовують.

Як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян- заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а встановлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить.

Таким чином, вимоги ОСОБА_4 як до відповідачки ОСОБА_2, так і до Нересницької сільської ради, Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо визнання незаконними дій земельної комісії, визнання недійсним та скасування рішення та державних актів на землю до задоволення не підлягають, оскільки доводи позивачки спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами, а також встановленням того факту, що саме діями ОСОБА_4 порушено права ОСОБА_2 як власника земельної ділянки.

Щодо не зазначення судом першої інстанції у додатковому рішенні висоти та ширини залізобетонної огорожі, яка підлягає знесенню, то ця обставина не є правовою підставою для його скасування та відмови позивачу у позові з цих підстав.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів констатує, що основне та додаткове рішення суду першої інстанції є обґрунтованими та такими, що повністю відповідають зібраним по справі доказам та нормам законодавства

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 17 березня 2015 року та додаткове рішення Тячівського районного суду від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

С удді :