УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

з участю представника заявника ОСОБА_1

який представляє інтереси заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ПАТ "Міжнародний Інвестиційний Банк" - Кобзаря А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.01.2013 року у справі № 587/12 за позовом Публічного акціонерного банку «Міжнародний інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (м. Київ, третейський суддя Оберемко Р.А.), -

в с т а н о в и в:

Заявник - ОСОБА_1 звернувся з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року по справі №587/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована наступними обставинами.

16 червня 2011 року між ПАТ "Міжнародний Інвестиційний Банк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №053-PLD, в р. 10 якого міститься третейське застереження про розгляд спорів в Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків.

З підстав неналежного виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору, ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» звернувся з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості.

15 січня 2013 року третейським судом прийнято рішення, яким позов банку був задоволений повністю, стягнуто солідарно заборгованість за Кредитним договором з ОСОБА_1 (позичальника) та ОСОБА_2 (поручителя).

Не погоджуючись з рішенням третейського суду, ОСОБА_1 у заяві про скасування рішення третейського суду зазначив, що третейським судом порушена процедура розгляду справи, оскільки відповідач ОСОБА_1 не зміг реалізувати своє право на безпосередню участь у розгляді справи в третейському суді, зокрема, - надати докази; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону, оскільки відповідачі не приймали участі у формуванні складу третейського суду, як це передбачено ст.. 16 Закону України «Про третейські суди»; рішення третейського суду не підписано суддею, який розглядав справу, - замість підпису стоїть факсиміле.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3, крім цього, зазначив, що третейська угода є нікчемною, не потребує визнанню її недійсною в судовому порядку, оскільки третейське застереження в кредитному договорі було укладено після 12.03.2011р. - в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (в редакції Закону, який набрав чинності з 12.03.2011р.), тому справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не була підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Всі зазначені обставини у сукупності, згідно доводів заявника, є підставою для скасування рішення третейського суду.

Представник заінтересованої особи 1 - Публічного акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" Кобзар А.В. в судовому засіданні підтримав надані раніше письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду з зазначених у них підстав. Посилання представника заявника на нікчемність третейської угоди вважає необґрунтованими, оскільки банк при зверненні до третейського суду не є споживачем банківських послуг.

Заінтересована особа 2 - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Представник заінтересованої особи 2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_1 та просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №587/12, які надійшли з третейського суду, оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

15 січня 2013 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №587/12 (третейський суддя Оберемко Р.А.) позов Публічного акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено; вирішено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" 26 921 245 грн. 91 коп. простроченої заборгованості, в тому числі: 24 000 000,00 грн. - сума кредиту; 2 921 245 грн. 91 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" 25500,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

З тексту рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року, а також матеріалів третейської справи убачається, що підставою позову Публічного акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було неналежне виконання позичальником (ОСОБА_1) умов кредитного договору №053-PLD від 16.06.2011р., а також порушення поручителем (ОСОБА_2) умов договору поруки №053-PLD-SUR-1 від 16.06.2011р.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Розділом 10 (пунктом 10.1.) зазначеного Кредитного договору, укладеного між ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк" та ОСОБА_1, також, розділом 4 Договору поруки, укладеного між ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк" та ОСОБА_2 передбачено, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні даних Договорів або у зв»язку з ним або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом Третейського суду, який є невід»ємною частиною даної третейської угоди. Умови Кредитного договору, зокрема, які містять відомості про найменування Сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Кредитного договору.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» передбачає, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання сторонами Кредитного договору (16 червня 2011 року) Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, третейське застереження в кредитному договорі (третейська угода) укладена в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" .

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, згідно якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Такий висновок суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При ухваленні постанови Верховного Суду України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015р. Верховний Суд України виклав наступну правову позицію: «Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Отже на час укладання кредитного договору (15 листопада 2011 року) Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на наведене, суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі, укладеному після набрання чинності вказаним Законом, було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним».

Законом України «Про третейські суди» та ст. 389-5 Цивільного процесуального Кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

· рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

· третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

· склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього

· Закону;

· третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Оскільки третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження в Кредитному договорі, була укладена в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", відповідно, справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а рішення третейського суду підлягає скасуванню на підставі п. 1) ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

Щодо інших доводів заявника, судом встановлено наступне.

Частина 4 ст. 10, ч. 3 ст. 28 Закону України "Про третейські суди" визначає, що порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду, а правила третейського розгляду постійно діючим третейським судом визначаються регламентом третейського суду, який не повинен суперечити цьому Закону.

Регламент постійно діючого третейського суду - документ, яким визначаються порядок та правила вирішення спорів у третейському суді, правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, інші питання, пов'язані з вирішенням спорів третейським судом. (ч. 1 статті 2 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до положень ч. 4 ст. 16 Закону України „Про третейські суди" у третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад суду.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Регламенту, формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим Регламентом.

Згідно з ч. 2 статті 17 Регламенту якщо спір підлягає розгляду суддею одноособово, не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви голова третейського суду повинен призначити суддю.

В матеріалах третейської справи №587/12 відсутні дані про намір заявника домовитися про персональний або кількісний склад третейського суду, а резолюція голови постійно діючого третейського суду на позовній заяві банку, що міститься в матеріалах третейської справи №587/12, про призначення судді Оберемка Р.А. на розгляд справи, була здійснена на підставі Регламенту суду і вимог Закону України «Про третейські суди».

Отже, склад третейського суду відповідав вимогам статей 16-19 Закону, третейський суддя Оберемко Р.А. призначений відповідно до Закону для вирішення спорів у третейському суді (стаття 2 Закону України „Про третейські суди") згідно з Регламентом постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Доводи заявника про те, що третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі, суд оцінює критично, оскільки розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі, тобто, є залученою до участі у справі, як сторона, та вирішення питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі, не є тотожними; матеріалами третейської справи підтверджується і не спростовано те, що заявник ОСОБА_1 був залучений третейським судом до участі в справі як відповідач, отримав ухвалу про порушення провадження у справі третейським судом, викликався в судові засідання тощо, проте, розгляд справи відбувся за його відсутності та за відсутності його представників.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України судові рішення судом першої інстанції викладаються у формі ухвал та рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 389-6 ЦПК України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судом в судовому засіданні 28.05.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст ухвали складено 29.05.2015р..

Враховуючи вищенаведене та керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 10, 60, 209, 210, 360-7, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.01.2013 року у справі № 587/12 за позовом Публічного акціонерного банку «Міжнародний інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (м. Київ, третейський суддя Оберемко Р.А.) - скасувати.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: