Провадження № 22-ц/783/394/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Гриновця Б.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про зобов'язання до вчинення дій, визнання права власності та права користування майном.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові півпідвальні приміщення площею 44,4 кв.м., котрі знаходяться по АДРЕСА_1 та позначені на поверховому плані під індексами 1, площею 7,5 кв.м., 2 площею 2,8 кв.м., 3 площею 22,5 кв.м. та 4 площею 11,6 кв.м.

Зобов'язано реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на нежитлові півпідвальні приміщення площею 44,4 кв.м., котрі знаходяться по АДРЕСА_1 та позначені на поверховому плані під індексами 1, площею 7,5 кв.м., 2 площею 2,8 кв.м., 3 площею 22,5 кв.м. та 4 площею 11,6 кв.м.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що в матеріалах справи відсутні будь - які документи, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1. Також судом не з'ясовано, що на час розгляду справи право власності на нежитлове приміщення площею 44,4 кв.м. по АДРЕСА_1 належало територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частково задовільняючи позов та визнаючи за ОСОБА_2 право власності на нежитлові півпідвальні приміщення суд першої інстанції виходив з того, що позивач використовує нежитлове півпідвальне приміщення площею 44,4 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 для господарських потреб і такі є приналежністю до головної речі - квартири.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частина 2 цієї статті передбачає підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема такими є договори та інші правочини.

Частина 5 ст.11 ЦК передбачає, що цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, звернутися з позовом про захист права власності шляхом його визнання може саме власник цього майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, і це право повинно підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, на підставі яких у встановлених законом випадках здійснюється реєстрація права власності.

Визнаючи право власності позивача на нежитлові приміщення площею 44,4 кв.м., котрі знаходяться по АДРЕСА_1 та позначені на поверховому плані під індексами 1, площею 7,5 кв.м., 2 площею 2,8 кв.м., 3 площею 22,5 кв.м. та 4 площею 11,6 кв.м., суд не взяв до уваги, що будь-яких доказів первинного правомірного набуття позивачем цього нерухомого майна в справі немає та а в матеріалах справи відсутні будь - які правовстановлюючі документи на спірне приміщення.

Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів про затвердження реєстру житлових будинків належних місцевим радам №222 від 14.04.1987 року, житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ЖЕД - 109. Також це підтверджується листом ЛКП "Дністер" від 08.09.2014 року, згідно якого нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 44,4 кв.м. знаходиться на балансі ЛКП "Дністер" та копією договору оренди №С-5402-7 від 19 липня 2007 року укладеним між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ТзОВ "Екоремсервіс", згідно якого предметом договору є нерухоме майно (приміщення), що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв.м. та перебуває на балансі ЛКП "Дністер".

Враховуючи зазначене, право власності на нежитлове приміщення площею 44,4 кв.м. по АДРЕСА_1 належало територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради. При розгляді справи в суді першої інстанції, Львівська міська рада не залучалась в якості відповідача чи іншої особи.

Крім того, позивачем по справі не представлено суду належних доказів на підтвердження того, що проживає в будинку АДРЕСА_1. Згідно листа ЛКП "Дністер" від 08.09.2014 року ОСОБА_2 зареєстрована в с. Кологори, Жидачівського району Львівської області. (а.с.37).

За таких обставин правових підстав для задоволення позову щодо визнання права власності на спірні нежитлові приміщення, з урахуванням доводів позивача на обґрунтування її вимог щодо визнання за нею права власності на зазначені вище приміщення, немає.

Тому рішення суду не може вважатися законним та обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2013 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання за ОСОБА_2 право власності на нежитлові півпідвальні приміщення площею 44,4 кв.м., котрі знаходяться по АДРЕСА_1 та позначені на поверховому плані під індексами 1, площею 7,5 кв.м., 2 площею 2,8 кв.м., 3 площею 22,5 кв.м. та 4 площею 11,6 кв.м., зобов'язання реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на нежитлові півпідвальні приміщення площею 44,4 кв.м., котрі знаходяться по АДРЕСА_1 та позначені на поверховому плані під індексами 1, площею 7,5 кв.м., 2 площею 2,8 кв.м., 3 площею 22,5 кв.м. та 4 площею 11,6 кв.м. - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: