УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мусієнко Олена Іванівна, про стягнення боргу за попереднім договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_7 181 000 грн боргу за попереднім договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що 09 січня 2013 року між ними укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу, за умовами якого вона зобов`язувалась у строк до 10 квітня 2013 року до 15 години продати відповідачу житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1500 га за цією адресою, а відповідач - придбати його, у зв'язку з чим на підтвердження дійсних намірів передав позивачці грошові кошти у розмірі 181 000 грн.

Однак у призначений день для укладення договорів з'явилась тільки позивачка з необхідними для цього документами, а відповідач не з'явився внаслідок чого договори не були укладені, а рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_7 181 00 грн авансу за попереднім договором.

Оскільки умовами попереднього договору передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за цим договором отримана сума залишається у продавця, просила задовольнити позов.

03 листопада 2014 року заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області та 06 листопада 2014 року додатковим рішенням цього суду в задоволенні позову відмовлено, вирішено питання про судові витрати.

09 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки факт ухилення відповідача від укладення договору купівлі-продажу та його вина у неукладенні договорів нічим не підтверджено, передані грошові кошти на даний час перебувають у позивачки, крім того, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що ці кошти є авансом і підлягають поверненню на користь відповідача, що відповідно до ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що попереднім договором не передбачено відповідальності за порушення виконання зобов'язань відповідачем у вигляді сплати неустойки чи штрафу, а питання щодо сплачених коштів вже вирішено рішенням суду про їх стягнення з позивачки як аванс.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач необгрунтовано ухилився від укладення договору купівлі-продажу, передбаченого попереднім договором, тому повинен відшкодувати позивачці збитки, завдані простроченням, а попереднім договором передбачено, що у разі невиконання відповідачем зобов'язань за попереднім договором позивачка набуває у власність 181 000 грн, що є підставою для задоволення позову.

При цьому вважав, що рішенням суду не вирішувалось питання відповідальності ОСОБА_7 за порушення виконання зобов'язань за попереднім договором, оскільки предметом спору було стягнення авансу.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09 січня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за яким позивачка зобов'язалась у майбутньому передати йому у власність (продати) належний їй житловий будинок та земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_2, а відповідач прийняти їх (купити) за 972 000 грн і укласти основні договори не пізніше 10 квітня 2014 року до 15 години у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів відповідач передав продавцю 81 000 грн.

25 січня 2013 року між сторонами укладено договір про зміни до попереднього договору, за яким на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 181 000 грн.

Зазначена сума зарахована в платіж за основним договором.

За умовами попереднього договору сторони домовилися про те, що підготовкою та збором (отриманням) документів, необхідних для укладення договорів купівлі-продажу, технічної документації буде займатися ОСОБА_6 і договори мають бути укладені та нотаріально посвідчені не пізніше 10 квітня 2013 року до 15 години у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І.

Однак договори купівлі-продажу у визначений строк так і не були укладені між сторонами.

Згідно зі свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І., 10 квітня 2013 року о 15 годині ОСОБА_6 знаходилась у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктами 5, 6, 7 договору передбачено, що у разі невиконання ОСОБА_6 зобов'язань (або хоча б одного зобов'язання) за цим договором, вона повертає ОСОБА_7 всю отриману суму та сплачує штраф у розмірі суми, зазначеної у п. 3 договору.

У разі невиконання ОСОБА_7 зобов'язань за цим договором сума, отримана за договором, залишається у ОСОБА_6

17 лютого 2014 року рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 181 000 грн авансу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи про те, що до підписання попереднього договору відповідач передав позивачці 181 000 грн на підтвердження виконання зобов'язання у майбутньому щодо купівлі-продажу будинку та земельної ділянки і вони домовилися про укладення цих договорів на визначених попереднім договором умовах та у встановлений строк.

Однак договори купівлі-продажу так і не були укладені і рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова 17 лютого 2014 року встановлено, що сплачені кошти за попереднім договором у розмірі 181 000 грн є авансом, який підлягає поверненню покупцю, та стягнуто ці кошти з ОСОБА_6

Отже, питання стосовно сплачених коштів вже вирішене рішенням суду, яке набрало законної сили, яким визнано цю суму авансовим платежем і стягнуто їх з позивачки, і ці обставини не потребують доказування, як передбачено ст. 61 ЦПК України, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Крім того, попереднім договором не передбачено сплати штрафу або пені за невиконання зобов'язань покупцем, визначених попереднім договором, і правовим наслідком у разі такого невиконання визначено тільки те, що передані ним кошти залишаються у ОСОБА_6, тоді як вони вже стягнуті як аванс за рішенням суду, а отже, і доказів наявності вини покупця ОСОБА_7 та невиконання ним зобов'язань за попереднім договором немає, тому підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому судом першої інстанції правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення та задовольняючи позов, помилково виходив з того, що позивачка з'явилась до нотаріуса для укладення договорів тобто виконала свої зобов'язання, тоді як відповідач до нотаріуса не з'явився, отже, не виконав своїх зобов'язань, за відсутності доказів дійшов необґрунтованого висновку про те, що договори не були укладені з вини відповідача, тому він повинен повернути їй кошти.

Не врахував вимоги ст. 61 ЦПК України про те, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи щодо яких встановлені ці обставини, не надав належної оцінки тому, що рішенням суду від 17 лютого 2014 року вже вирішено питання про стягнення з продавця авансу, оскільки договори купівлі-продажу так і не були укладені, і ці кошти підлягають поверненню покупцю, а доказів того, що неукладення договорів відбулось з вини покупця, немає, зробив суперечливий висновок про наявність вини відповідача та невиконання ним зобов'язань за попереднім договором.

При цьому, пославшись на те, що вимога про повернення авансу та вимога ОСОБА_6 про застосування правових наслідків невиконання умов попереднього договору виникають з різних правових підстав і її вимога не була предметом спору у справі про стягнення авансу і рішення суду не впливає на вирішення цього спору, зробив помилковий висновок про задоволення позову, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції потрібно скасувати, а рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, залишити в силі, як передбачено ст. 339 ЦПК України.

Отже касаційну скаргу потрібно задовольнити, рішення апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року скасувати, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року та додаткове рішення цього суду від 06 листопада 2014 року залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 задовольнити, рішення апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року скасувати, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року та додаткове рішення цього суду від 06 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко Д.О. Остапчук