Справа 206/6157/15-ц
Провадження 2/206/1593/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2015 р.Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Гуртового В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що08 серпня 2013 року, ОСОБА_1, разом зі своєю сестрою ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_5 приватизували займану ними квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та отримали відповідне свідоцтво про право власності на житло. 19 лютого 2015 року ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина на ? АДРЕСА_2. Позивачі та відповідач, як спадкоємці першої черги, на час смерті ОСОБА_5 вони мешкали всі разом, а тому фактично прийняли спадщину. Щодо інших спадкоємців першої черги зазначених в ст. ст.1261 ЦК України, а саме батьків спадкодавця, то вони померли, 19 липня 2009 року помер батько спадкодавця, ОСОБА_6, та 05 вересня 2010 року померла мати спадкодавця, ОСОБА_2, тобто за довго до відкриття спадщини на ? АДРЕСА_2. Таких, хто має право на обовязкову частку у спадщині, чи право на спадщину за заповітом, не існує. 23 вересня 2015 року позивачі вирішили отримати свідоцтво про право на спадщину, а їх мати, ОСОБА_3, відмовитися від прийняття спадщини з цією метою вони звернулися до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4. Під час звернення нотаріус оглянула представлені документи, та зазначила, що до складу спадщини входить нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, а саме: ? (одна четверта) частка квартири № 38 (тридцять вісім), розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Іларіонівська, видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання спадкоємцем правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а так як серед поданих документів були відсутні ті, що містять інформацію про реєстрацію за спадкодавцем права власності на заявлене нерухоме майно, нотаріус відмовила позивачам в видачі свідоцтва про право на спадщину та порадила звернутися до суду.

На підставі викладеного просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті батька ОСОБА_5. Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частку квартири АДРЕСА_4 після смерті батька ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 Ю С. підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. (а.с. 42).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, просила задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена, до суду надала заяву про розгляд даної справи за її відсутності, просила задовольнити позов. (а.с. 43).

Третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 1985 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІІ-КИ №324268 від 26.10.1985р., актовий запис № 557(а.с. 9).

В шлюбі у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилися діти: донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-КИ № 290724 від 10 липня 1986 року, актовий запис 1463 (а.с. 10) та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-КИ № 257490 від 04 травня 1990 року, актовий запис 318 (а.с.11).

Квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної часткової власності громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.08.2013р. (а.с.7).

Згідно технічного паспорту, виготовленого відповідальним виконавцем окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури ОСОБА_9 (кваліфікаційний сертифікат №002648 від 01.08.2013р.) станом на 04.06.2015р. квартира №38 по вул. Іларіонівська у м. Дніпропетровську складається із: складається з 2-х житлових кімнат площею: 14,1 кв.м., 16.9 кв.м., кухні -5,3 кв.м. ванної кімнати -2,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридор -5,0., загальна площа квартири становить 44,3 кв.м., житлова площа квартири складає 31,0 кв.м., (а.с.14-18).

З 08 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_8) перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 284301 від 08.08.2014 року, актовий запис 561 (а.с.8).

19 лютого 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.02.2015р. серії І-КИ № 622491, актовий запис № 176 (а.с.6).

23.09.2015 року приватний нотаріус ОСОБА_4 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_5, який помер 19.02.2015р., що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2015р. (а.с.12-13).

19.10.2015р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстрували право приватної власності на квартиру №38 по вул. Іларіонівська, у м. Дніпропетровську по ? кожний, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме мйно про реєстрацію права власності від 19.10.2015р. (а.с.19-21).

Вартість квартири відповідно до висновку про оцінку майна ПП «Компанія Делконс» складає 202000,00 грн., в тому числі 50500,00 грн. ? частина квартири. (а.с.22-38).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить до наступного.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положенням ст. 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Змістом ст. 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню у заявлений позивачамм спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258,1261, 1268, 1270, 1271, 1273, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57 64, 88, 208-210, 212, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті батька ОСОБА_5, який помер 19 лютого 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частку квартири АДРЕСА_4 після смерті батька ОСОБА_5, який помер 19 лютого 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 505,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О.Сухоруков