Категорія 27 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.

суддів: Голоти Л.О., Нікушина В.П.

при секретарі Пантелеймоновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Альянс Україна" та товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що в лютому 2011 року отримав постанову Мурованокуриловецького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-н-74 про стягнення з нього 15459, 79 грн.

Із змісту судового наказу випливає, що 04 травня 2007 року між кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_2, як позичальником, був укладений кредитний договір № 084-07КБ , за яким йому був наданий кредит у розмірі 4000 грн.

Про існування такої угоди позивач дізнався лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_2 зазначив, що вказаний договір кредиту № 084-07 КБ від 04.05.2007 року він не підписував, а тому вважає, що цей договір є недійсним.

Ухвалою суду першої інстанції до участі в справі в якості співвідповідача було залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал".

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач, через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, при цьому просив апеляційний суд призначити по справі відповідну судову експертизу.

Ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права,які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи, прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на нижчевикладене.

Судом першої інстанції встановлено, що між позичальником ОСОБА_2 та кредитодавцем КС «Альянс Україна» 04.05.2007 року було укладено договір кредиту № 084-07 КБ, за яким позивачу було надано кредит у розмірі 4000 грн.

ОСОБА_2 обґрунтовуючи позовні вимоги вказував на те, що про кредитний договір він дізнався в лютому 2011 році після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-н-74, згідно якого він зобов'язаний сплатити на користь КС «Альянс Україна» кошти в сумі 15459, 79 грн. Вказаний кредитний договір він не підписував, вважає його недійсним.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволення позову виходив з того , що про існування кредитного договору позивач знав з 2007 року , що підтверджується наявними матеріалами справи, а саме карткою платежів по кредиту від 04.05.2007 року про часткове проведення позивачем оплат, починаючи з 04.07.2008 року, а з позовом до суду звернувся тільки в червні 2013 року.

Як зазначив міський суд даний доказ спростовує твердження позивача про необізнаність щодо укладення кредитної угоди.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом не до того відповідача, адже право вимоги по кредитному договору належить ТОВ «Перша кредитно-фінансова компанія».

Крім зазначеного підставою для відмови в позові слугувало , що позивач , як носій тягаря по доказуванню, не довів суду ті обставини, на які посилався в позові, зокрема, що підписи в кредитній угоді були виконані не ним особисто.

З такими висновками категорично не може погодитися колегія суддів апеляційної інстанції з наступних підстав.

Ст.256 ЦК України визначає поняття позовної давності.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що строк позовної давності застосовується судом лише в тому випадку, якщо дійде висновку про наявність порушеного права.

Відтак відмовляючи в задоволенні позову за недоведеністю, суд першої інстанції в даному випадку безпідставно застосував наслідки спливу позовної давності, адже , як вважав він, право позивача порушено не було.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції представником позивача ОСОБА_4 неодноразово заявлялось клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2013 року та від 04.11.2013 року у справі така експертиза була призначена, на вирішення експертів було поставлено питання щодо виконання підписів в кредитному договорі саме ОСОБА_2 чи іншою особою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2014 року судом було витребувано у ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» оригінал договору кредиту № 084-07 КБ від 04.05. 2007 року. Вимога суду виконана не була з невідомих причин, а тому судова почеркознавча експертиза експертною установою не була проведена в зв'язку з відсутністю оригіналу договору.

Ст. 303 ЦПК України передбачено, що суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.137 ЦПК України, не вжив всіх, передбачених Законом, заходів, в зв'язку з невиконанням постановленої ним ухвали щодо витребування доказів від ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», хоча повинен був це зробити.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.03.2015 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 було призначено судову почеркознавчої експертизу.

На виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2014 року від співвідповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до апеляційної інстанції надійшов оригінал кредитної справи, яка, в свою чергу, була надана в розпорядження експертів.

24.04.2015 року до суду апеляційної інстанції надійшов експертний висновок технічного та почеркознавчого дослідження, відповідно до якого підписи у кредитному договорі №084-07кБ від 04.05.2007 року, який укладений між ОСОБА_2 та КС «Альянс Україна» в розділі 9: «адреси, реквізити та підписи сторін»,- виконані не самим ОСОБА_2, а іншою особою; на кожній сторінці вказаного договору підписи від імені ОСОБА_2 виконано не самим ОСОБА_2, а іншою особою.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

Договір кредиту №084-07КБ від 04.05.2007 року, який укладений між ОСОБА_2 та КС «Альянс Україна», згідно висновку експертизи, підписаний іншою особою, а отже має місце порушення ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки волевиявлення учасника правочину, зокрема ОСОБА_2, на укладення цього договору не було і даний договір, як того вимагає ч.2 ст.207 ЦК України, ним підписаний не був.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Приймаючи до уваги ту обставину, що про існування кредитної угоди позивач дізнався лише в лютому місяці 2011 року, а саме після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2011 року, а з позовом він звернувся в червні 2013 року, трьохрічний строк позовної давності, в даному випадку, не сплив.

Картка платежів по кредитному договору від 04.05.2007 року, на яку посилався суд першої інстанції в своєму рішенні щодо часткового проведення оплат, починаючи з 04.07.2008 року ( а.с.32), не підтверджує того факту, що такі платежі були здійснені безпосередньо ОСОБА_2, а тому строк позовної давності, на думку колегії, починається саме з часу отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, як було зазначено колегією суддів вище.

Суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те, що належним відповідачем в даному випадку є ТОВ «Перша кредитно-фінансова компанія», адже судовий спір стосується кредитної угоди, укладеної безпосередньо з Кредитною спілкою «Альянс», а не ТОВ « Перша кредитно-фінансова компанія».

Крім того, право вимоги за кредитною угодою на час розгляду справи належить не ТОВ «Перша кредитно-фінансова компанія», як зазначив суд першої інстанції, а ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», яке приймає участь у справі в якості співвідповідача.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 213, 214 ЦПК України, не визначив характер спірних правовідносин, не встановив обставин, які випливають із них та застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а також неправильно застосовано норми матеріального права, рішення залишатися в силі не може, підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача Кредитної спілки « Альянс Україна» 2533,80 гривень судових витрат (108,00 гривень судового збору понесених позивачем при зверненні до суду з позовом, 2304,00 гривень по оплаті судової експертизи та 121,80 гривень судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою) .

Керуючись ст.ст .203, 207, 215 ЦК України, ст.ст.88, 213, 214, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 084-07КБ від 04.05.2007 року, укладений між Кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_2.

Стягнути з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_2 2533,80 гривень судових витрат.

Рішення набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий