У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Вайда Я.П.

за участю:

представника заявника - Савицький С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати вчинити певні дії,-

встановив:

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з скаргою про скасування постанови від 18.11.2014 року ВП №45460406 державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати вчинити певні дії. Мотивуючи вимоги скарги, вказує на те, що 24.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист №308/17939/13-к про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати по справі у розмірі 490,00 грн. за проведення експертизи, який був направлений у міський Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Львівського МУЮ для виконання. 18.11.2014 року постановою державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа на підставі п.6 ч.1 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" з тих підстав, що у виконавчому документі від 24.10.2014 року не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Вважаючи таку постанову незаконною, з посиланням на норми Конституції України, п.3 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" просили суд скасувати постанову від 18.11.2014 року ВП №45460406 державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) по виконавчому документу : виконавчий лист від 24.10.2014 року №308/17939/13-к про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати по справі у розмірі 490,00 грн. за проведення експертизи та зобов'язати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ.

В судовому засідання представник заявника просив задоволити скаргу з підстав та мотивів викладених у скарзі.

Представник Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 15.01.2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на скаргу, в якій просить суд відмовити у її задоволенні. Вказуючи на те, що виконавчий документ не відповідав вимогам ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", у зв'язку з чим 18.11.2014 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме через відсутність індивідуального ідентифікаційного номеру боржника. Просив врахувати положення ЗУ "Про захист персональних даних"

Заслухавши доводи представника заявника, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 18.11.2014 року постановою державного виконавця Шевченківської Державної виконавчої служби Львівського МУЮ на підставі п. 6 ч.1 ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження" відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 24.10.2014 року № 308/17939/13-к. Як зазначено в постанові , виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" - відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. /а.с. 4/

Копія вказаної постанови направлена стягувачу та отримана ним 24.11.2014р. /а.с.4/

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі місцезнаходження ( для юридичних осіб) стягувача і боржника, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Розглядаючи скаргу, суд повинен перевірити чи мав можливість стягувач отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, а також наявність такої можливості в отриманні необхідної інформації для проведення виконавчих дій в державного виконавця.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 21 травня 2014 року по справі № 6-45цс14 та в постанові від 25 червня 2014 року по справі № 6-62цс14 за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ Греділь А.Р. не скористався наданими йому правами у відповідності до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» та не використав всі можливості в отриманні необхідної інформації для проведення виконавчих дій , а тому постанова головного державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника є передчасною, а отже неправомірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ Греділь А.Р. зобов'язаний був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується вимоги заявника в частині зобов'язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ , то такі задоволенню не підлягають, оскільки з урахуванням роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (п.18 постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах») суд не має права зобов'язувати державного виконавця вчинити дії, які згідно з Законом України «Про виконавче провадження» належить до виключної компетенції державного виконавця.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають до часткового задоволення. В даному випадку суд здійснив захист прав стягувача шляхом скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа як незаконної, а зобов'язання державного виконавця вчинити дії з прийняття до виконання виконавчого документа не входять до компетенції суду.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 11, 60, 72, 73, 383,385 ЦПК України, ст.ст. 5, 6,11, 18, 26, 82 ЗУ "Про виконавче провадження" , суд, -

ухвалив:

Скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати вчинити певні дії- задовольнити частково.

Постанову від 18.11.2014 року ВП №45460406 державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського МУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) по виконавчому документу : виконавчий лист від 24.10.2014 року №308/17939/13-к про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати по справі у розмірі 490,00 грн. за проведення експертизи - скасувати як незаконну.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца