У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Львів» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КС «Львів», в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 2008-105 від 09 липня 2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 липня 2008 року між позивачем (як позичальником) та КС «Львів» (як кредитодавцем) було укладено Кредитний договір, згідно із умовами якого позивач отримав кредит в сумі 3 000 грн строком до 09 липня 2011 року зі сплатою за користування кредитом 36 % річних. Відповідно до положень графіку розрахунків від 09 липня 2008 року сума процентів за користування кредитом становить 1 952 грн 30 коп., тобто отримавши кредит у розмірі 3 000 грн, позивач зобов'язався повернути через три роки 4 952 грн. 30 коп. За правилами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а відтак (на думку позивача) у договорі кредиту передбачено несправедливі умови щодо розміру процентів, оскільки порушується справедливе співвідношення отриманих сторонами вигод від укладення договору, так як кредитор набув право отримувати завищені проценти за користування кредитом, а позичальник не набув жодної надмірної вигоди. Крім того, всупереч ст. 11 Закону, «Про захист прав споживачів» кредитна спілка не повідомила позичальника про переваги та недоліки запропонованої схеми кредитування.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

За змістом ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних рішень вбачається, що вони відповідають вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Львів» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова