Справа №585/4360/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/387/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: Друга Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області ,

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Волошівської сільської ради Роменського району Сумської області та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 5,0993 га з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-СМ №037304 від 10 травня 2002 року. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_9. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входила земельна ділянки, площею 4,275 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 38 сесії 23 скликання Волошнівської сільської ради Роменського району від 17 вересня 2001 року. Оскільки її мати була зареєстрована та проживала разом з батьком, вона прийняла спадщину в установленому законом порядку та користувалася вищевказаною земельною ділянкою. ІНФОРМАЦІЯ_3 її мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену земельну ділянку. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області 14 вересня 2006 року все своє майно мати заповідала їй. Інших спадкоємців немає. Вона прийняла спадщину в установленому порядку, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв'язку з тим, що в Державному акті на право власності на землю в прізвищі спадкодавці зроблено дописку від руки - «видано ОСОБА_8» та дописано від руки «ій».

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позову.

При цьому не погоджується з висновком суду про те, що обрала невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки згідно п.1 глави 8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які мають підчистки або дописки. Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року №43 усі записи мають бути зроблені держаною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки. Вважає, що звернення до Вознесенського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №037304, виданого 10 травня 2002 року Волошнівською сільською радою Роменського району Сумської області недоцільним, оскільки фактично даний документ є зіпсованим. Відповідачі повністю визнали її вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (Державного акту) спадкодавцеві позивачка до суду не зверталась, а отже, звертаючись до суду з позовом про про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обрала невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Але з таким висновком погодитись неможливо з огляду на наступне.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом статей 1268 - 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісяного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщиу, але на час відкрття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, матері позивачки -ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, згідно Державного акту на земельну ділянку належала земельна ділянка загальною площею 5,099 га з призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волошнівської сільської ради Роменського району.

У Державному акті, виданому ОСОБА_8, зазначено, що він виданий «ОСОБА_8» та дописане у прізвищі закінчення "ій" без відповідного застереження щодо внесення виправлень у документ (а.с. 13-14).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_8 є позивачка, що стверджується заповітом, посвідченим секретарем Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області 14 вересня 2006 року (а.с.15).

Позивачка зверталась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, в чому їй було відмовлено.

Згідно довідки - роз'яснення державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори № 1114/0214 від 26.08.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з наявністю виправлень в Державному акті про право власності на землю та неможливістю встановити родинний зв'язок між спадкодавицею та спадкоємницею (а.с.16).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року встановлено, що заявниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18-19).

Відповідно до п.1 глави 8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які мають підчистки або дописки.

Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року №43 усі записи мають бути зроблені держаною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.

За викладених обставин, навіть за наявності рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Державного акту на земельну ділянку спадкодавцеві, позивачка буде позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки, правовстановлюючий документ - Державний акт на землю має виправлення, а нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які мають підчистки або дописки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальний відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При ухваленні рішення суд першої інстанції зазначеного вище не врахував та дійшов до помилкових висновків про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Позивачка не має іншого способу захисту права, окрім звернення до суду з названим позовом.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод і інтересів.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першоїінстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2015 року.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,099 га, розташованої на території Волошнівської сільської ради.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: