АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/3252/14ц
Провадження № 22-ц-/790/1175/15 Головуючий І інстанції: Короткий І.П.
Категорія: право власності Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як на частку в спільному майні подружжя, та на 1/12 частину тієї ж квартири, як на обов'язкову частку спадщини після померлої дружини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 15 січня 1971 року.

Згідно свідоцтва про право власності, виданого Московською радою м. Харкова від 27 серпня 2004 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданим повторно 21 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно заповіту, посвідченого Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 29 жовтня 2004 року за р.№1-1836, ОСОБА_3 заповідала усе своє майно своїй доньці ОСОБА_1

Оскільки, він є непрацездатним за віком та на його думку має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме: 1/12 частину квартири та на 1/2 частину квартири як частку в спільному майні подружжя, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ним право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про часткове скасування рішення та ухвалення нового, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири №3 загальною площею 44,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнати за ним право власності на 1/9 частину квартири №3 загальною площею 44,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом безпідставно не було враховано, що перший внесок в сумі 1700 грн., що складало 40% вартості квартири, її мати 15 травня 1971 року здійснинила за рахунок заощаджень, накопичених до укладення шлюбу з позивачем та рахунок грошових коштів подарованих батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_5.

Виплата пайового внеску здійснювалася матір'ю без майнової участі батька, який з жовтня 1984 року по травень 1986 року працював у Тюменській області; в квартирі не проживав та не був зареєстрований. На протязі сумісного життя з померлою, позивач не ініціював намагання виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3, матір'ю відповідача ОСОБА_6.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Усе своє майно заповідала згідно заповіту, посвідченого одинадцятою Харківською нотаріальною конторою 29 жовтня 2004 року за №1-1836, своїй донці ОСОБА_6 (а.с.143; 152).

ОСОБА_2, як чоловік померлої, будучи непрацездатною особою, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідності до вимог ст.. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку спадщини.

Спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. При цьому ні чоловік ні дружина не зобов'язані доводити наявність свого права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Відповідно до положень ст.. 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю.

Отже позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі та які вона підтримала в ході апеляційного розгляду справи щодо визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири в порядку поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, не підтвердженні належними та допустимими, у розумінні вимог ст.. ст.. 57-59 ЦПК України.

У відповідності до положень ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог вказаного цивільного процесуального закону ОСОБА_1 свої доводи належним чином не обґрунтувала.

За таких обставин спадковим майном є 1/2 частина квартири, що належала померлій ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності .

Відповідно до вимог ст.. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є: її чоловік ОСОБА_2, та доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Вказані обставини визнані сторонами, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Отже, кожен зі спадкоємців мав би право при відсутності заповіту на 1/6 частину квартири, обов'язкова частка на яку позивач має право, становить 1/12 частину від усієї квартири.

Судова колегія вважає, що суд ухвалив рішення з урахуванням конкретних обставин справи, правильно визначившись з правовою оцінкою правовідносин, що виникли між сторонами і законом, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстав для їх задоволення, скасування чи зміні рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -