Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 317/4802/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Мінгазов Р.В.
Номер провадження 22-ц/778/3420/15 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

Онищенко Е.А.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позову, позивач зазначала, що вона працює на посаді завідуючої Веселянської сільської бібліотеки Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, з посадовим окладом 1474, 00 грн., надбавкою за особливі умови праці у розмірі 50 % від окладу - 737, 00 грн. та доплати за вислугу років у розмірі 663, 30 грн., разом - 2874, 30 грн.

21 серпня 2014 року позивачка була ознайомлена з Розпорядженням голови сільської ради від 20 серпня 2014 року за № 31 "Про зміни в оплаті праці бібліотекарів Григорівської та Веселянської сільських бібліотек", в якому зазначено, що бібліотекарям Григорівської та Веселянської сільських бібліотек встановлена набавка за особливі умови праці роботи в розмірі 3 % посадового окладу щомісячно.

На підставі зазначеного Розпорядження позивачка з серпня 2014 року отримує набавку за особливі умови праці роботи в розмірі 3 % посадового окладу - 44, 22 грн.

Вважає дане Розпорядження не може бути підставою для зменшення їй надбавки, оскільки воно стосується бібліотекарів, а вона займає посаду завідуючої Веселянської сільської бібліотеки Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, а також у зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст. 32 КЗпП України.

Крім того, діями відповідача, їй було спричинені моральні страждання, які полягають у душевних стражданнях через відчуття несправедливості, які вона оцінює в 5000 грн.

На підставі викладеного, збільшивши позовні вимоги, позивачка просила суд, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4156, 68 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2436, 00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 2078, 34 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1385, 56 грн. - невиплаченої надбавки за листопад та грудень 2014 рік, моральної шкоди в розмірі 5000 грн., витрат на правову допомогу в сумі 2436, 00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення даних позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обіймає посаду завідуючої Веселянської сільської бібліотеки Григорівської сільської ради Запорізького району.

Згідно до штатного розпису та розрахунку до штатного розпису, станом з 01.01.2014 року, завідуючій Веселянської сільської бібліотеки передбачена надбавка за особливі умови праці в розмірі 50% окладу, що становить 737 грн. (а.с. 4-5)

Згідно до розпорядження голови Григорівської сільської ради Запорізького району від 20.08.2014 року № 31 бібліотекарям Григорівської та Веселянської сільських бібліотек встановлено надбавку за особливі умови праці в розмірі 3% окладу, із вказаним розпорядженням позивачку було ознайомлено 21.08.2014 року (а.с. 19).

Відповідно до довідки про доходи №768 від 30.09.2014 року, за серпень та вересень 2014 року, ОСОБА_3 надбавка за особливі умови праці була нарахована в розмірі 3% окладу, (а.с. 6)

Відповідно до ст.98 КЗпП України - оплата праці працівників установ і організацій, шо фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, peгіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оплату праці" до заробітної плати також відноситься доплата за особливі умови праці.

Згідно до ч. З ст. 32 КЗпП України передбачено, що про зміну істотних умов праці -систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідачем не було виконано належним чином вимоги ч. З ст. 32 КЗпП України в частині належного повідомлення працівника про зміну істотних умов праці, у зв'язку з чим ОСОБА_3 необгрунтовано було зменшено надбавку за особливі умови праці з 50% до 3% у серпні, вересні та жовтні 2014 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог лише в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за невиплачену надбавку за особливі умови праці в розмірі 50%, за відрахуванням фактично сплачених коштів в сумі 3%. за серпень, вересень та жовтень 2014 року. Та відмовив в стягненні надбавки за листопад, грудень 2014 року та січень 2015 року, оскільки 21.08.2014 року позивачку було ознайомлено з розпорядженням голови Григорівської сільської ради Запорізького району від 20.08.2014 року № 31, а відтак враховуючи положення ч. З ст. 32 КЗпП України, останнім місяцем нарахування їй надбавки за особливі умови праці є жовтень 2014 року.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що безпосередньо само розпорядження голови Григорівської сільської ради Запорізького району вц 20.08.2014 року № 31 ОСОБА_3 не оскаржено.

Доводи апелянта, що вказане розпорядження стосується саме бібліотекарів, а позивачка є завідуючею Весєлянської сільської бібліотеки, суд не приймає до уваги, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 фактично виконує обов'язки і є єдиним бібліотекарем.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП Українивідшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судова колегія вважає, що порушення права позивачки на отримання заборгованості по заробітній платі безумовно завдало їй моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків .

З урахуванням наведеного, виходячи із засад розумності і справедливості, судова колегія вважає, що достатньою компенсацією завданої моральної шкоди позивачки є сума 500 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК Українидо витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 10.11.2014 року (а.с.22) та квитанції від 12 02.2015 року позивачем адвокату Шацьких С.Д. було сплачено 2500 грн., обґрунтований розрахунок витрат на правову допомогу надано позивачем (а.с.109-110).

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів, з врахуванням положеннь статті 88 ЦПК згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 80 ч. 1 п.п. 1, 4, 10 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України вимога пропорційності присудження судових витрат), з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 380-382 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: