УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» Покровського району Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» Покровського району Дніпропетровської області на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» Покровського району Дніпропетровської області (далі - ТОВ «Україна») про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку їй належить земельна ділянка площею 5,5070 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленогайської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, якою незаконно користується відповідач. Позивач посилалась на те, що наміру укладати оспорюваний договір оренди вказаної земельної ділянки з відповідачем не мала, в оскаржуваному договорі підпис від її імені вчинено іншою особою, що встановлено під час проведення експертизи й свідчить про його невідповідність вимогам закону, ОСОБА_4 просила позов задовольнити та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір оренди від 01 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна» Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрований 17 грудня 2010 року за № 27 недійсним. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Україна» просить вказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 січня 2005 року між сторонами укладався договір оренди земельної ділянки площею 5,5070 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленогайської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області та яка належить позивачу на праві приватної власності.

У грудні 2009 року позивачу було направлено проекти нових договорів оренди землі від 01 січня 2010 року та додатки до них, з проханням у разі згоди з умовами договору підписати їх та надіслати ТОВ «Україна» поштою, разом з копією паспорту та ідентифікаційного коду.

01 січня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна» було укладено оспорюваний договір оренди земельної ділянки строком на десять років, який 17 грудня 2010 року був зареєстрований Васильківським відділом Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у державному реєстрі було вчинено запис за № 27. Після здійснення державної реєстрації зазначеного договору оренди один примірник зареєстрованого договору оренди земельної ділянки було направлено на адресу позивача.

З висновку почеркознавчої експертизи №2720-12від 16 жовтня 2012 року, проведеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що підписи від імені ОСОБА_4 в графі «Орендодавець» в трьох примірниках договору оренди землі від 01 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна» Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого Васильіківським відділом Дніпротперовської регіонально філії ДП «ЦДЗК» 17 грудня 2010 року за № 27 виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису (а.с. 5-7).

Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Істотні умови договору оренди землі, передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності, дійшли обґрунтованого висновку про визнання оспорюваного договору оренди землі, укладеного 01 січня 2010 року недійсним, оскільки було відсутнє вільне волевиявлення позивача при укладенні цього договору.

Доводи заявника ТОВ «Україна» про те, що оспорюваний договір є неукладеним не заслуговують на увагу, оскільки цей договір пройшов державну реєстрацію. При цьому, посилання відповідача на отримання позивачем орендної плати за користування земельною ділянкою також не спростовує висновків суду про відсутність волевиявлення позивача на укладення договору оренди землі від 01 січня 2010 року.

Наявність у відповідача переважного права на укладення договору оренди землі не є підставою для відмови у позові на підставі заявлених позовних вимог, а є підставою для поновлення договору оренди землі при дотриманні вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Проте з цих підстав сторони вимог не заявляли.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» Покровського району Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова