Справа № 344/2266/15-ц
Провадження № 2/344/2127/15
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

16 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Бойчук О.В., розглянувши у приміщенні Івано-Франківського міського суду заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов затвердженої ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2011 року мирової угоди шляхом передачі земельної ділянки, площею 01218 га, що знаходиться в масиві «Через дорогу» у с. Угорники Івано-Франківської міської ради.

Представник позивача подав суду письмову заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану земельну ділянку. Заява обґрунтована тим, що земельна ділянка може бути відчужена.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення заявленому позову, з огляду на те, що позов стосується правочину щодо нерухомого майна, яке може бути відчужене, застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на це майно є співмірним із позовними вимогами, і оскільки суд не може до ухвалення рішення у справі передчасно встановити підставність або безпідставність позову, а будь-які висновки щодо наявності порушення прав позивача до ухвалення судом рішення недопустимі, суддя вважає, що право інших осіб щодо цього майна теж повинне бути захищене.

Згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Згідно частини 3 пункту 4 Постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Також у частині 1 пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

У даному випадку суддя вважає, що встановлення застави не є доцільним в звязку з відсутністю доказів обмеження цим забезпеченням наявних майнових прав осіб, а тому від позивача не слід вимагати забезпечити його вимогу про забезпечення позову заставою.

На підставі наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 153 ЦПК України, керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову (імя та ідентифікаційний код стягувача за даним виконавчим документом:) ОСОБА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 01218 га, що знаходиться в масиві «Через дорогу» у с. Угорники Івано-Франківської міської ради, яка належить (імя та ідентифікаційний код боржника за даним виконавчим документом:) ОСОБА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 міської ради.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Законом, зокрема ч. 9 ст. 153 ЦПК України, передбачений інший строк предявлення ухвали до виконання, ніж встановлений п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» - в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Завірена підписом судді та скріплена печаткою суду, отримана заявником чи органом державної влади копія ухвали є виконавчим документом.

Дата видачі копії ухвали, як виконавчого документа 16 лютого 2015 року.

Копію ухвали в кількості, відповідній кількості осіб, щодо яких вжито заходів забезпечення позову, надіслати заявнику, як стягувачу за даним виконавчим документом, для предявлення у порядку, передбаченому ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», до виконання.

Особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, надіслати копію ухвали негайно після її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бойчук О.В.