Малиновський районний суд м.Одеси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2 -6778/10

16 грудня 2010 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого: судді Бобуйок І.А.

при секретарі - Орзіх Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, іпотечного договору поруки та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором № 0 у розмірі 1 202 876,56 грн. та судових витрат, посилаючись на такі обставини. 27.04.2007 року позивач та ОСОБА_1 уклали зазначений договір, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 123 200 доларів С'ША. З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, 27.04.2007 року між ним та позивачем укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1713, а також 27.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання прийнятих на себе кредитних зобов'язань, в частині своєчасного погашення заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам.

Відповідачі подали до суду зустрічний позов, в якому просили визнати недійсними кредитний договір № 0 від 27.04.2007 року, іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 27.04.2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 1713, договір поруки № 112124 від 27.04.2007 року, а також просили зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» прийняти від ОСОБА_1 грошові кошти, які він отримав на виконання кредитного договору № 0 від 27.04.2007 року, зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» вжити заходів щодо виключення з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження предмету іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 27.04.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1713.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2010 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» прийняти від ОСОБА_1 грошові кошти, які він отримав на виконання кредитного договору № 0 від 27.04.2007 року.

Зустрічні позовні вимоги обгрунтовані невиконанням ПАТ «УкрСиббанк», щодо переддоговірної роботи шляхом недотримання вимог п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також позивачі за зустрічним позовом послались на те, що використання ПАТ «УкрСиббанк» долару США, як засобу платежу для сплати відсотків за укладеним між сторонами кредитним договором, суперечить чинному законодавству України.

В судовому засіданні представник ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги не визнав.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_1 позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню, в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 27.04.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого останньому були надані у кредит грошові кошти у сумі 123 200 доларів США на споживчі цілі.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.04.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Згідно з пунктами 1.3, 1.4 зазначеного договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в кредитному договорі.

В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснював оплату кредиту, відсотків та комісій за його користування у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої на дату розгляду справи складає 1 202 876,56 грн.

Стосовно посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на порушення чинного законодавства шляхом невиконання ПАТ «УкрСиббанк» переддоговірної роботи шляхом недотримання вимог п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 10.13. кредитного договору, укладеного між сторонами, перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи, що представник ОСОБА_1 не заперечував проти підписання ним даного кредитного договору, суд вважає зазначене посилання позивачів за зустрічним позовом не відповідає дійсності.

Стосовно посилань ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що ПАТ «УкрСиббанк» порушив чинне законодавство, шляхом використання іноземної валюти при видачі кредиту, суд приходить до наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

- неторговельні операції з валютними цінностями;

- операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

- ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів- нерезидентів у грошовій одиниці України;

- залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

- залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

- інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ«Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Приймаючи до уваги, що позивач по справі ПАТ «УкрСиббанк» має банківську ліцензію № 75, видану Національним банком України, а також дозвіл на проведення валютних операцій, суд приходить до висновку, що надання банком кредитних коштів у іноземній валюті є цілком правомірним, а посилання позивачів за зустрічним позовом - безпідставними.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, а відносно інших позовних вимог, а саме визнання недійсним іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 27.04.2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 1713, визнання недійсним договору поруки № 112124 від 27.04.2007 року, зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» вжити заходів щодо виключення з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження предмету іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 27.04.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1713, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили їх задовольнити на підставі визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, як наслідок. На інші підстави визнання недійсних іпотечного договору та договору поруки ОСОБА_1, ОСОБА_2 не посилались. На підставі чого інші позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з п. 5.5 та розділом 5 зазначеного кредитного договору, у випадку невиконання, або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за даним договором, банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. При цьому кредит вважається обовязковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та

плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі, а саме: протягом 32 календарних днів, починаючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку.

Відповідно до листів направлених ОСОБА_1, ОСОБА_2 від ПАТ «УкрСиббанк» за вих. № 138/26-82/353 та № 138/26-82/354 від 10.08.2009 р. та за вих. № 138/30- 81/2241 та № 138/30-81/2242 від 14.07.2010 р. вони повідомлялись про існування заборгованості по кредиту та щодо його виконання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦПК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Оскільки грошове зобовязання виконано відповідачами не було, вони порушили вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов ПАТ «УкрСиббанк» обгрунтованим та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Керуючись ст. ст. 16, 526, 530, 610, 611, 1054, Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, Цивільного процесуального кодексу України, СУД-

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 року в сумі 1 202 876 (один мільйон двісті дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 56 (пятдесят шість) копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму витрат на сплату державного мита у розмірі 1700 гривень, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи у розмірі 120 гривень.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту, договору поруки, іпотечного договору недійсними - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.