У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Касьяна О.П., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Остапчук Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог банк вказував, що відповідно до укладеного договору від 14 вересня 2009 року б/н ОСОБА_6 11 вересня 2009 року отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Свої зобов'язання за договором та угодою ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 27 травня 2014 року має заборгованість 17 083 грн 71 коп., яка складається з наступного: 5 919 грн 16 коп. - заборгованість за кредитом; 8 665 грн 66 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 209 грн 19 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 789 грн 70 коп. - штраф (процентна складова).

Таким чином, позивач просив стягнути заборгованість на загальну суму 17 083 грн 71 коп. та судові витрати.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2009 року б/н у розмірі 17 083 грн 71 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 14 вересня 2009 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Того ж дня позичальник отримав кредитну картку «Універсальна» з пільговим періодом у 30 днів.

Договір складається із заяви кредитора, Пам'ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів.

Із наданої банком заяви про видачу кредиту, яка підписана позичальником, вбачається, що дата відкриття рахунку № НОМЕР_1 на ім'я відповідача та дата видачі платіжної картки - 14 вересня 2009 року, що засвідчив своїм підписом працівник банку (а. с. 11, 12).

Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 27 травня 2014 року становить 17 083 грн 71 коп., яка складається з наступного: 5 919 грн 16 коп. - заборгованість за кредитом; 8 665 грн 66 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 209 грн 19 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 789 грн 70 коп. - штраф (процентна складова).

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач заявив про застосування позовної давності (а. с. 40).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично пролонгується на такий же термін, останній платіж було проведено відповідачем 11 квітня 2011 року, а тому 11 червня 2014 року позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважав, що позивачем пропущений строк позовної давності за щомісячними платежами за процентами за кредитом на поточну заборгованість, однак, враховуючи, що у договорі встановлений кінцевий строк повного погашення кредиту, дійшов висновку про те, що позовна давність не пропущена, оскільки позивач звернувся до суду в межах одного року після закінчення строку дії картки.

Однак з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. п. 3.1 пункту 3 «Умови обслуговування» Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які є складовою частиною договору про надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії визначені у заяві та у Пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг (а. с. 15).

Відповідно до п. п. 3.1.1 п 3.1 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» Умов строк дії карти зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а. с. 22).

Відповідно до п. п. 5.3 п. 5 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» Умов строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. п. 5.4 п. 5 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» Умов строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами без установленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться в наступному порядку:

- строк погашення процентів за кредитом - щомісяця за попередній місяць;

- строк погашення кредиту - у повному розмірі, не пізніше останнього дня місяця, указаного на платіжній картці (у полі MONTH) (а. с. 23).

Суди як першої, так і апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що у матеріалах справи відсутня Пам'ятка клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із заявою та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору (у разі відсутності їх визначення у заяві), як: строки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обов'язкового платежу, вид та строк дії кредитної картки, а також залишили поза увагою те, що у заяві істотні умови кредитного договору не визначені.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновок про те, що строк дії картки, виданої ОСОБА_6, встановлений до червня 2013 року, апеляційний суд зробив на підставі виписки, наданої банком (а. с. 74). Разом з тим така виписка була надана лише до суду апеляційної інстанції, і позивач не навів підстав, передбачених ст. 303 ЦПК України, що свідчили про право суду апеляційної інстанції прийняти і дослідити новий доказ.

Отже, суд апеляційної інстанції, вважаючи, що строк дії картки визначений до червня 2013 року, на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України залишив поза увагою, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Умов граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, у заяві строк дії картки не визначений, Пам'ятка клієнта та належна копія картки в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Отже, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суди не визначилися з початком її перебігу, оскільки без визначення строку дії кредитної картки та істотних умов кредитного договору щодо обов'язку погашення відповідачем заборгованості частинами (періодичними щомісячними платежами) (п. 5.3 Умов) або погашення кредиту у повному розмірі, не пізніше останнього місяця, указаного на платіжній картці (п. 5.4 Умов), не можливо визначити початок перебігу позовної давності, передбачений ст. 253 ЦК України, а від вирішення питання про сплив позовної давності до основної вимоги залежить і вирішення питання про сплив такої до додаткових вимог.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення штрафів на підставі пункту 8.6 Умов, суди не врахували, що цим пунктом передбачено сплата штрафу за порушення строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання більше ніж на 120 днів, не з'ясували: за яке порушення строків платежу більше ніж на 120 днів нараховані штрафи і початку перебігу позовної давності за цими вимогами, та не застосували до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) спеціальну позовну давність в один рік відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Виходячи з викладеного та враховуючи допущені судами попередніх інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що в силу ст. 338 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345, 360-7 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.І. Мартинюк О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук