Номер провадження: 22-ц/785/816/15
Головуючий у першій інстанції Рідник І. Ю.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Артеменко І.А.

- Черевко П.М.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

з участю: представника Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області-Примаченка С.В., ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про скасування розпорядження сільського голови Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №41/14-КР від 08 травня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 за ст. 40 п.4 КЗпП України, поновлення на посаді інспектора військово-облікового столу Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 8 730 грн. 80 коп. та моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. та компенсації вартості медикаментів витрачених на лікування захворювання , викликаного незаконним звільненням у розмірі 4 000 грн., -

встановила:

20 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнила 05 серпня 2014 року(а.с.34). Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказала , що 21 листопада 2007 року була прийнята на посаду інспектора військового облікового столу Олександрівської сільської ради. Розпорядженням сільського голови від 08 травня 2014 року її було звільнено з займаної посади на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України через відсутність на роботі більш трьох годин протягом робочого дня (06 травня 2014 р.) без поважних причин . Вважає вказане розпорядження незаконним, оскільки відсутність її на роботі була обумовлена похоронами її сусідки, на які її відпустив сам сільський голова. Тому вважає, що вона була відсутня на роботі з поважних причин. Крім того, відповідач звільняючи позивачку з займаної посади не врахував приписи ч.2 ст. 149 КЗпП України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачка негативно характеризується, допускала порушення трудової дисципліни, за що у 2011 р. їй була оголошена догана, 06 травня 2014 року допустила прогул без поважних причин більш як на три години (а.с.51).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2014 року уточнений позов ОСОБА_3 до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та понесених матеріальних витрат під час лікування - задоволений частково.

Розпорядження сільського голови Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Шахрая О.Ю. №41/14-КР/п від 08 травня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 за ст.40 п.4 КЗпП України (прогул) - скасоване.

Поновлена ОСОБА_3 на посаді інспектора військово-облікового столу Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Стягнуто з Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на користь ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу з 08 травня 2014 року по 17 листопада 2014 року суму у розмірі 8730,80грн., на відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а всього 11730 грн.80 коп.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на користь держави судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом з працівником лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судовою колегією встановлено, що позивачка з 21 листопада 2007 року була прийнята на роботу до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на посаду інспектора військово-облікового столу. Відповідно до розпорядження від 02 вересня 2010 року займала іншу посаду. Відповідно до розпорядження №52 від 11 листопада 2010 року переведена на посаду інспектора військово-облікового столу Олександрівської сільської ради. Відповідно до посадової інструкції інспектора військово-облікового столу Олександрівської сільської ради інспектор військового облікового столу належить до категорії службовців. Призначається на посаду та звільняється з посади сільськім головою з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України. Інспектор підпорядкований сільському голові (а.с.75).Посадовий оклад позивачки складає 1 218 грн. (а.с.22).

06 травня 2014 року ОСОБА_3 попросила дозволу у сільського голови Шахрая Ю.О. покинути робоче місце у зв'язку з похоронами своєї сусідки (колишнього працівника сільської ради) та у зв'язку з цим після поховання залишилася допомагати родичам померлої в організації поминок. Голова сільської ради дозволив позивачці піти на поховання.

06 травня 2014 року керуючим справами виконкому сільської ради складено акт, відповідно до якого 06 травня 2014 року позивачка протягом другої половини робочого дня - з 13 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв. була відсутня на своєму робочому місці в кабінеті інспектора ВОС виконкому Олександрівської сільської ради.

З вказаного приводу керуючий справами виконкому 06 травня 2014 року склав доповідну записку на ім'я сільського голови, в якій просить застосувати найсуворіше дисциплінарне стягнення передбачене законом-звільнення (а.с.8,2155,56).

07 травня 2014 року позивачка на вимогу відповідача надала письмове пояснення, в якому вказала, що не була на роботі з дозволу сільського голови, оскільки була на похоронах, де допомагала родичам померлої. Просила надати їй відгул за 06 травня 2014 року, врахувавши день її роботи -10 березня 2014 року (а.с.23) .

Розпорядженням сільського голови Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Шахрая Ю.О. від 08.05.2014 року №41/14-КР/п ОСОБА_3 звільнено з посади інспектора військово-облікового столу виконкому сільської ради з 08 травня 2014 року - через відсутність на роботі 06 травня 2014 року більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.7,53,54).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, в розпорядженні про звільнення посада позивачки зазначена, як інспектор військово-облікового столу виконкому сільської ради, хоча на справді позивачка займала посаду інспектора військово-облікового столу Олександрівської сільської ради. У розпорядженні про звільнення позивачки з роботи зазначено, що її звільнено за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. При цьому всупереч закону в розпорядженні не вказано ні день прогулу, ні його час.

Допитаний судом першої інстанції сільський голова не заперечував, що позивачка відпросилася в нього на похорон своєї сусідки, яка раніше працювала в сільській ради, і він дійсно її відпустив, але як розумів для себе не на весь робочий день, але з позивачкою вони не оговорювали час, на який він її відпускає. Не заперечує, що іноді, у разі необхідності, ОСОБА_3 працювала в позаурочний час .

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Згідно вказаних роз'яснень , при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Крім установлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення з роботи є встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ст. 57-60 ЦПК України.

З урахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що позивачка не самовільно покинула своє робоче місце, а з дозволу свого керівника, який не оговорював конкретний час на який він її відпускає, а було зрозуміло , що він відпускає її на час похорон, судова колегія вважає, що у даному випадку відсутня така складова ст. 40 ч.1 п. 4 КЗпП України (яка дає право на розірвання трудового договору з ініціативи власника) , як прогул без поважних причин. У зв'язку з викладеним судова колегія вважає, що у відповідача не було підстав на звільнення позивачки на підставі ст. 40 ч.1 п. 4 КЗпП України.

Оцінюючи твердження відповідача, що в наслідок прогулу позивачки був під загрозою зриву призив до лав збройних сил України, суд першої інстанції вірно зробив висновок на підставі відповіді т.в.о військового комісара Комінтернівського РВК, що 06 травня 2014 року по Олександрівській сільській раді викликалось 6 призовників для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (а.с.95). Позивачка в свою чергу з метою виконання покладених на неї посадових обов'язків до приїзду представника РВК повідомила осіб про необхідність отримання в сільській раді повісток з РВК і тільки після цього залишила робоче місце.

Поновлюючи позивачку на раніше займаній посаді суд першої інстанції обґрунтовано, з розрахунку її середньої заробітної плати, в відповідності до ч.2 ст. 235 КЗпП України стягнув середній заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 8730,80 грн.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції з урахуванням обсягу моральних страждань, які були спричинені позивачці , обґрунтовано, справедливо та розумно на підставі ст. 237-1 КЗпП України стягнув з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Довід апеляційної скарги про те, що позивачка не довела, що вона не здійснювала прогул без поважних причин, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А. Артеменко

П.М. Черевко