№566/1572/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі Мельничуковій І.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Панчини П.Є.,

представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Ходак М.В.,

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання і не повернула борг в сумі 2690 грн. за житловий будинок, який належить ОСОБА_5

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав та вказав, що 18 листопада 2011 року між ним та ОСОБА_5 було укладено в усній формі договір про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. За цей будинок він дав ОСОБА_5 завдаток в суму 2000 дол. США і він мав намір оформити договір купівлі-продажу. У зв'язку із сімейними обставинами, він, позивач, вимушений був відмовитись від купівлі будинку, у зв'язку з чим звернувся до ОСОБА_5, щоб вона повернула йому завдаток. Після його, позивача, відмови від купівлі будинку, який належав ОСОБА_5, до ОСОБА_5 з пропозицію придбати будинок звернулась ОСОБА_3 Так як ОСОБА_5 не змогла повернути йому завдаток в сумі 2000 дол. США, то вона запропонувала ОСОБА_3 оплатити завдаток в сумі 2000 дол. США замість неї йому, позивачу, так як ОСОБА_3 мала намір придбати будинок у ОСОБА_5 У зв'язку з цими обставинами ОСОБА_3 власноручно написала розписку про те, що вона зобов'язується повернути ОСОБА_1 борг за будинок ОСОБА_5 На даний час відповідачем повернуто 1 600 доларів США. Борг станом на сьогоднішній день становить 200 дол. США, що по курсу встановленому Національним банком України станом на 5 листопада 2014 року 100 доларів США еквівалентно 1345 грн. Таким чином, у гривнях борг становить 2 690 грн..

Неодноразово він, позивач, звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, як в усній так і письмовій формі направляв претензію, однак ніякої відповіді не отримав.

Факт виникнення зобов'язання може підтвердити власноручно написаною відповідачем розпискою. Зобов»язання, яке взяла на себе відповідач про повернення боргу виникло з її вини і було укладено в усній формі, дату до якої вона зобов»язалася його виконати, встановлено за взаємною згодою.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2690 грн. боргу, моральну шкоду в розмірі 1000 грн та витрати пов'язанні за надання правової допомоги в сумі 200 грн..

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та вказала, що позивач ОСОБА_1 мав намір придбати в ОСОБА_5 вищезазначений житловий будинок, у зв'язку з чим передав останній 2000 доларів США завдатку. В подальшому договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений, так як позивач відмовився купувати житловий будинок.

Згодом вона, відповідачка, виявила бажання придбати належний ОСОБА_5 житловий будинок, а тому за домовленістю з останньою мала заплатити їй за будинок 2000 доларів США та таку ж суму коштів позивачу ОСОБА_1, які він передавав в рахунок завдатку ОСОБА_5

Пройшло вже 4 роки і вона не пам'ятає чи писала розписку. Вона віддала гроші як ОСОБА_5 так і ОСОБА_1 і ніякого боргу в неї вже немає, так як частину грошей вона сплатила ОСОБА_5, а частину - ОСОБА_1 На даний час власником житла як була так і є ОСОБА_5

Ніяких коштів ОСОБА_1 їй не позичав. Особисто ОСОБА_1 їй будинок не продавав, так як не був і не являється власником будинку.

Просить суд в позові ОСОБА_1 до неї про стягнення боргу відмовити за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:із показань, даних в судовому засіданні, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 вбачається, що після смерті батька вона домовилась з ОСОБА_1 про продаж хати, яка знаходиться в АДРЕСА_1. ОСОБА_1 сплачував гроші частинами і в загальному сплатив 2000 доларів США. Після смерті своєї сестри ОСОБА_1 відмовився від купівлі будинку та просив повернути її, ОСОБА_5, дані ним гроші. Так як грошей на той момент в неї вже не було, то вона запропонувала йому знайти покупця на будинок. ОСОБА_1 запропонував купити будинок ОСОБА_3, яка погодилась його купити за 4000 дол. США. ОСОБА_3 віддавала гроші частинами. З нею, ОСОБА_5, ОСОБА_3 розрахувалась повністю і вона не має ні до кого претензій.

З розписки від 18 листопада 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язується віддати борг за купівлю хати в с. Добрятин ОСОБА_1 в сумі 2000 доларів США.

В цій же розписці сума 2000 доларів США перекреслено і вказано суму 1800 доларів США.

Виправлення з 2000 доларів США на 1800 доларів США неоговорено, хто їх вчинив і коли невідомо.

На зворотній стороні розписки є напис «віддала 200, 200,150,200,150,100,200,200,100,100, а всього 1600». Як пояснив в судовому засіданні позивач цей запис власноручно вчинив він і підписи навпроти цих сум значаться його.

(а.с. 4)

Договір про передачу завдатку за купівлю господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 від 10 жовтня 2010 року свідчить про те, що ОСОБА_1 дав завдаток ОСОБА_5 за купівлю в неї господарства, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

(а.с.5)

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2011 року підтверджується, що за ОСОБА_5 визнано право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, що залишився після смерті батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

(а.с.24)

З витягу про державну реєстрацію прав виданого 19 квітня 2011 року Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав НОМЕР_1.

(а.с.25)

У відповідності положеньст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Статтею 658 передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

.

Таким чином надана позивачем розписка не може бути прийнята судом до уваги як доказ укладення договору купівлі-продажу будинку, так як вона не відповідає вимогам установленим для правочинів укладених у письмовій формі. Зі змісту самої розписки неможливо визначити, який саме документ складений - договір позики чи розписка про отримання коштів в борг, в кого саме було взято кошти в борг, протягом якого часу дані кошти мають бути повернуті, самостійно позивачем внесено зміни до розписки і перекреслено суму, яка підлягає поверненню.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що договірні відносини склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ОСОБА_5 являється власником будинку, який розташований в АДРЕСА_1, що об'єктивно підтверджується рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав виданого 19 квітня 2011 року Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_7 ніякого будинку ОСОБА_1 не продавала, а відповідно вона не зобов'язана повертати кошти ОСОБА_1, які він сплатив ОСОБА_5 без будь-яких підтверджуючих документів. Договір завдатку, який долучений до матеріалів справи складений власноручно ОСОБА_1 і ним же підписаний, більше того в цьому договорі йдеться про суму завдатку, яку він дав ОСОБА_5, в сумі 1000 доларів США, а не 2000 доларів США чи 1800 доларів США, як вказував в судовому засіданні позивач.

Розписка, яка надана позивачем ОСОБА_1, на думку суду, не має ніякої юридичної сили, так як вона не відповідає вимогам ст.655,657 ЦК України.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК (435-15 ) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК ( 435-15 ). Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд, заслухавши думку сторін та пояснення третьої особи, приходить до висновку, що позов являється безпідставним та підлягаючим до задоволення.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 10, 18, 60, 209, 213-215 ЦПК України,

ст.ст. 655,657,658 ЦК України

с у д, -

РІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура