Справа № 583/2257/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникова Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства Креді ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»

про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2014 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до відповідачів про захист прав споживача, в подальшому збільшивши позовні вимоги, в якому просять визнати нікчемними правочини у вигляді кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року, сторонами якого являються Акціонерне товариство «Індустріально експортний банк» (перейменоване в наступному в ПАТ «Креді ОСОБА_3»), як кредитор, та ОСОБА_1, як позичальник, та договору поруки №73/07-1-Н від 26.03.2007 року, сторонами якого являються Акціонерне товариством «Індустріально експортний банк» (перейменоване в наступному в ПАТ «Креді ОСОБА_3»), як банк, та ОСОБА_5, як поручитель, та ОСОБА_1, як позичальник, з моменту оформлення, складання та підпису договорів з переходом права власності на квартиру АДРЕСА_1 внаслідок невідповідності договорів вимогам чинного законодавства України, юридичної відсутності будь-яких правовідношень по кредитному договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року та по договору поруки №73/07-1-Н від 26.03.2007 року за відсутності фактичної та юридичної домовленості про укладення кредитних правовідношень, відсутності договірних відношень з цього приводу та оригіналів зазначених кредитного договору та договору поруки, узгодженого та підписаного стронами належним чином.

Свої вимоги мотивують тим, що 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк», яке перейменоване в наступному в ПАТ «Креді ОСОБА_3», та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про надання споживчого кредиту для придбання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2. Того ж дня 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк», як заставодержателем, та ОСОБА_1, як іпотекодавцем, був укладений договір іпотеки № 73/07-1-Н квартири АДРЕСА_2, посвідчений нотаріально. Того ж дня був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, продавцем якої виступила ОСОБА_6, а покупцем ОСОБА_1 Дані обставини ними (позивачами) не оспорюються. Однак, окрім договору іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року квартири АДРЕСА_2 та договору купівлі-продажу даної квартири, вони (позивачі) більше ніяких договорів з АТ «Індустріально-експортний банк» не укладали. Спірну квартиру вона (ОСОБА_1А.) в реальне володіння та користування не отримала, ключі від квартири їй не передали, всі документи та ключі від квартири забрали представники АТ «Індустріально-експортний банк». І лише у січні 2008 року представники АТ «Індустріально-експортний банк» зареєстрували право власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 02.09.2011 року позивачка ОСОБА_7 отримала судову повістку по справі № 2-990/2011 за позовом ПАТ «Креі ОСОБА_3» про стягнення заборгованості. Під час розгляду даної справи вони (позивачі) декілька разів були присутні в судовому засіданні та звернулись з клопотанням до ПАТ «Креі ОСОБА_3» про мирне вирішення спору і домовились з банком про реструктуризацію боргу. Після цього в судові засідання по даній справі вони (позивачі) не зявлялись і про заочне рішення по даній справі вони не знали. У березні 2014 року вони ознайомились з матеріалами цивільної справи №2-990/2011 за позовом ПАТ «Креді ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду по якій на користь ПАТ «Креді ОСОБА_3» з ОСОБА_1, ОСОБА_2 була стягнута заборгованість за кредитним договором № 73/07-Н від 26.03.2007 року в розмірі 127 433,63 грн. зі зверненням стягнення на квартиру АДРЕСА_2 з визнанням за банком права на продаж квартири як предмета іпотеки у будь-який спосіб відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При ознайомленні з матеріалами даної справи вони (позивачі) виявили наявність кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року укладеного між АТ «Індустріально-експортний банк», як кредитором, та ОСОБА_1, як позичальником, про надання кредиту на суму 20 000,00 доларів США зі сплатою 11,2% річних та щомісячною комісією 0,15% від фактичного залишку заборгованості по кредиту. Даний кредитний договір містить підписи на кожному аркуші та в графі «позичальник» від імені ОСОБА_1, однак ОСОБА_1 даний договір не підписувала, жоден підпис в даному договорі нею (ОСОБА_1А.) не визнається. Крім того, вона (ОСОБА_1А.) не підписувала заяви на видачу готівки від 27.03.2007 року в сумі 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 101 000,00 грн., і вказаних грошових коштів їй (ОСОБА_1А.) не видавали. Також в матеріалах справи виявлений договір поруки №73/07-1-Н від 26.03.2007 року укладений між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_5, як поручителем. Насправді по-батькові відповідача «Михайлович», а не «Миколайович» як вказано в договорі поруки. Даний договір поруки позивач ОСОБА_2 не підписував, і підпис в договорі від імені позивачки ОСОБА_1 також виконаний не ОСОБА_1 Будь-яких дій по виконанню обовязків поручителя ОСОБА_2 ніколи не здійснював і наміру на вчинення даний обовязків перед АТ «Індустріально-експортний банк» не мав. Крім того, як виявилось, оригіналів спірних кредитного договору та договору поруки не існувало і не існує взагалі, їх ніхто ніколи не досліджував. ПАТ «Креді ОСОБА_3» на підтвердження своїх заперечень надає суду копії спірних договорів, які є неналежними доказами по справі, так як в порушення ст. 64 ЦПК України, банк на вимогу суду не надав оригіналів даних договорів. Посилання банку на передачу оригіналів даних договорів ТОВ «Кредекс Фінанс» є намаганням ввести суд в оману, так як компанія ТОВ «Кредекс Фінанс» є лідером на ринку колекторських послуг, з якою представники банку ввійшли у змову з метою приховати обставини підробки кредитного договору та договору поруки. Крім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів відкриття кредитного рахунку або кредитної лінії, доказів перерахування коштів на імя ОСОБА_1 та доказів отримання коштів позичальником. Вони (позивачі) вважають, що відсутність оригіналів договорів кредитного та поруки свідчить про відсутність будь-якого зобовязання перед банком. Просять поновити їм (позивачам) строк звернення до суду з позовом про визнання нікчемними кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року та договору поруки №73/07-1-Н від 26.03.2007 року з дня отримання копії даних договорів позивачами в Охтирському міськрайонному суді 28.03.2014 року, та задовольнити позовні вимоги.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Представник позивачів ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Представники відповідача ПАТ «Креді ОСОБА_3» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що кредитний договір № 73/07-Н від 26.03.2007 року та договір поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року дійсно укладалися між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Позивачі не надали доказів про те, що вони не підписували даних договорів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 73/07-Н від 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року квартири АДРЕСА_3, зі змісту якого вбачається, що предметом цього договору є забезпечення виконання зобовязань, які взяв на себе іпотекодавець по кредитному договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року. Крім того, існування даного кредитного договору та договору поруки підтверджується заявкою на отримання кредиту ОСОБА_1 від 17.03.2007 року, заявою на видачу готівки № 11 від 27.03.2007 року, яка підтверджує факт отримання позивачкою ОСОБА_1 кредитних коштів. Протягом двох років з дня укладення кредитного договору позивачі сплачували кошти по кредиту, страхували предмет іпотеки. Вважають, що позов безпідставний.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем по справі, так як спірних договорів вона не укладала. Вона (ОСОБА_4О.) є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_4, при укладенні нею договору купівлі-продажу спірної квартири нотаріусом перевірялась наявність заборони на відчуження даної квартири.

Представник третьої особи ТОВ «Кредекс Фінанс» в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить справу розглянути у відсутності представника ТОВ «Кредекс Фінанс», проти позову заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивачів, представників відповідача ПАТ «Креді ОСОБА_3», відповідачки ОСОБА_4 та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_3») (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 73/07-Н, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 20 000,00 доларів США зі сплатою 11,2 % річних за користування кредитними коштами та щомісячною комісією в розмірі 0,15% від фактичного залишку заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. 1.2 даного Кредитного договору кредит надається позичальнику на оплату за нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5.

Відповідно до п.2.1 Кредитного договору надання кредиту здійснюється у готівковій формі шляхом видачі позичальникові готівки у касі.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 73/07-Н від 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року квартири АДРЕСА_3, а також між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року , згідно з яким ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 всіх зобов'язань за даним кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Частинами 1-3, 5 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами ).

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 1055 ЦК України.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позицію позивачів та їх представника, які заявляють про не підписання ними кредитного договору та договору поруки, суд розцінює як таку, що спрямована на ухилення позивачів від виконання взятих на себе зобов'язань як за кредитним договором та договором поруки, так і за договором іпотеки.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитний договір № 73/07-Н від 26.03.2007 року від імені позичальника підписаний не ОСОБА_1, а іншою особою, і що договір поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року від імені поручителя підписаний не ОСОБА_2, а іншою особою, позивачі суду не надали.

В повідомленні від 06.04.2015 року (а.с.70-73 т.2) Сумське відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_10 повідомило суд про неможливість проведення судово-почеркознавчої експертизи, так як оригінали досліджуваних документів - договору поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року та кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року відповідно до клопотання судового експерта до відділення не надано, а питання про виконання підписів від імені ОСОБА_1, зображення яких містяться у копії кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року, та підписів від імені ОСОБА_2, зображення яких містяться у копії договору поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року, - експертом не вирішувалось з причин нанесення зображення цих підписів із використанням технічних засобів та методів за допомогою копіювально-розмножувальної техніки.

Відповідно до листів ПАТ «Креді ОСОБА_3» (а.с. 70 т.1, а.с. 59 т.2) - банком згідно договору факторингу № 07/13 від 26.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Креді ОСОБА_3» та ТОВ «Кредекс Фінанс», було передано права за кредитним договором № 73/07-Н від 26.03.2007 року та договором поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року й безпосередньо оригінали самих договорів до ТОВ «Кредекс Фінанс».

Відповідно до повідомлення ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с. 131, 139-140 т.1) ТОВ «Кредекс Фінанс» було втрачено матеріали кредитної справи по кредитному договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року, тому відсутня можливість надати суду оригінали спірних договорів.

Доводи позивачів та їх представника про те, що посилання банку на передачу оригіналів даних договорів ТОВ «Кредекс Фінанс» є намаганням ввести суд в оману, так як компанія ТОВ «Кредекс Фінанс» є лідером на ринку колекторських послуг, з якою представники банку ввійшли у змову з метою приховати обставини підробки кредитного договору та договору поруки, - суд не бере до уваги, так як факт передачі ПАТ «Креді ОСОБА_3» відповідно до договору факторингу № 07/13 від 26.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Креді ОСОБА_3» та ТОВ «Кредекс Фінанс», оригіналів Кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року та договору поруки № 73/ 07-1-Н від 26.03.2007 року підтверджується описом документів кредитної справи для передавання ТОВ «Кредекс Фінанс» та витягом з акту приймання-передавання документів кредитних справ від 23.08.2013 року, підписаних представниками ПАТ «Креді ОСОБА_3» та ТОВ «Кредекс Фінанс».

Доводи позивачів та їх представника про те, що відсутність оригіналів договорів кредитного та поруки свідчить про відсутність будь-якого зобовязання перед банком, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України - суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 4 ст. 213 ЦК України - якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

В матеріалах справи наявний оригінал заявки на отримання кредиту ОСОБА_1 від 17.03.2007 року (а.с. 212 т.1) та оригінал анкети на отримання кредиту ОСОБА_1 від 17.03.2007 року (а.с. 213-218 т.1), дані яких свідчать про те, що ОСОБА_1 зверталася в АТ «Інустіально-експортний банк» про видачу їй Банком споживчого кредиту у розмірі 20 000,00 доларів США на придбання квартири, розташованої АДРЕСА_6.

Фактичне отримання позичальником ОСОБА_1 коштів за спірним кредитним договором підтверджується оригіналом заяви на видачу готівки № 11 від 27.03.2007 року (а.с. 220 т.1). Дана заява на видачу готівки містить назву валюти кредиту долари США, суму 20 000,00 доларів США, еквівалент у гривнях 101 000,00 гривень, зміст операції надання житлового кредиту згідно кредитного договору №73/07-Н від 26.03.2007 року ОСОБА_1, підписи виконавця, контролера, касира, а також особистий підпис отримувача ОСОБА_1

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 саме в день укладення кредитного договору 26.03.2007 року придбала квартиру в АДРЕСА_7.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2007 року, укладеним між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 1076, продавець зобовязується передати у власність покупцю майно квартиру в АДРЕСА_7, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього обговорену грошову суму. Відповідно до п. 2.1 Договору купівлі-продажу продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 141 400,00 грн., гроші в сумі 40 400,00 грн. отримані продавцем від покупця під час оформлення цього договору, а решту грошей в сумі 101 000,00 грн. покупець зобовязується сплатити продавцю до 29.03.2007 року.

Таким чином, зі змісту даного договору вбачається, що ОСОБА_1 зобовязується сплатити продавцю решту грошей за купівлю квартири в сумі 101 000,00 грн., і дана сума відповідає сумі коштів за спірним кредитним договором, яка зазначена в заяві на видачу готівки №11 від 27.03.2007 року.

З заяви ОСОБА_1 від 26.03.2007 року про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, поданої до КП «Охтирське МБТІ», та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.03.2007 року вбачається, що 26.03.2007 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_8, що спростовує твердження позивачів про те, що право власності ОСОБА_1 на дану квартиру було зареєстровано лише у січні 2008 року.

Судом встановлено, що в той же день, в який було укладено спірні кредитний договір та договір поруки, а саме 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (іпотеко держатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року, який при цьому не оспорюється позивачами, згідно якого предметом іпотеки є нерухомість (2- кімнатна квартира), що знаходиться за адресою АДРЕСА_9. В договорі іпотеки зазначено, що квартира належить Іпотекодавцю на праві приватної власності та була отримана ним згідно з Договором купівлі-продажу від 26.03.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_11 за реєстровим № 1076, та зареєстрованим в КП «Охтирське МБТІ» за № 10098.

Зі змісту договору іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року вбачається, що предметом цього договору є забезпечення виконання зобовязань, які взяв на себе іпотекодавець по кредитному договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року за умовами якого іпотекодержатель надає іпотекодавцю кредит в розмірі 20 000,00 доларів США, а іпотекодавець зобовязується перед іпотекодержателем повернути кредитні кошти шляхом сплати частинами щомісячно згідно із графіком погашення за кредитним договором, щомісячно сплачувати відсотки із розрахунку 11,2% річних та щомісячну комісію 0,15% від фактичного залишку заборгованості за кредитом, неустойку в розмірі, строки та випадках, передбачених кредитним договором.

Оригінали договору іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року та договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2007 року було витребувано судом з Сумського обласного нотаріального архіву та оглянуто в судовому засіданні (а. с. 29 т.2).

Крім того, в матеріалах справи містяться оригінали договорів страхування № 570182738 від 16.04.2008 року та № А 0070449 від 30.09.2009 року, укладених між ОСОБА_1 (страхувальник) та ЗАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до яких обєктом страхування є квартира по вул.. Київська, 103 кв.29 Сумської обл., вигодонабувачем за даними договорами є АТ «Індустіально-експортний банк», в заставі якого перебуває квартира згідно кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року (а.с 226-233 т.1)..

Крім того, заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2011 року (а.с. 25 т.1), яке набрало законної сили, було стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Креді ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором № 73/07-Н від 26.03.2007 року в розмірі 127 433,63 грн. у тому числі шляхом звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 26.03.2007 року, визнавши право ПАТ «Креді ОСОБА_3» на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Примусове виконання даного рішення суду здійснювалось відділом ДВС Охтирського МРУЮ. У процесі примусового виконання даного рішення суду на прилюдних торгах предмет іпотеки по договору іпотеки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року - квартира АДРЕСА_11 - була придбана переможцем торгів ОСОБА_12, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 06.10.2014 року (а.с. 93-96 т.1).

Доводи позивачів та їх представника про те, що у заяві на видачу готівки підпис про отримання коштів належить не ОСОБА_13, і що ОСОБА_1 не отримувала грошових коштів за спірним кредитним договором, суд не бере до уваги, так як суду не було надано належних доказів на їх підтвердження.

Згідно положень ст. 553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно договору поруки №73/07-1-Н, який був укладений 26.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк», позичальником ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_2 зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також штрафів та пені , у розмірі, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором №73/07-Н від 26.03.2007 року.

В матеріалах справи міститься оригінал заяви ОСОБА_2 (а.с. 219 т.1), згідно якої ОСОБА_2 надав згоду своїй дружині ОСОБА_1 на укладення кредитного договору на отримання нею кредитних коштів, а також на надання нею в забезпечення АТ «Індустріально-експортний банк» майна, що належить на праві власності йому спільно з позичальником.

Таким чином, ОСОБА_2 було відомо про те, що його дружина отримала кредит в АТ «Індустріально-експортний банк», і він був обізнаний з умовами кредитного договору №73/07-Н від 26.03.2007 року, в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором ОСОБА_2 підписав договір поруки №73/07-1-Н 26.03.2007 року, тим самим підтвердив свою згоду з викладеними у ньому умовами, при цьому його дії були спрямовані на настання реальних наслідків, а саме укладення договору поруки й прийняття на себе зобов'язань як поручителя за ОСОБА_1 перед банком.

Таким чином, досліджені судом докази в їх сукупності свідчать про те , що спірний кредитний договір № 73/07-Н від 26.03.2007 року та договір поруки № 73/07-1-Н від 26.03.2007 року є вчиненими (укладеними), вони відповідають положенням статей 203, 207 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання даних угод нікчемними.

Крім того суд зауважує, що позивачі в своїх позовних вимогах просять визнати нікчемними спірні кредитний договір та договір поруки також і з підстав відсутності фактичної та юридичної домовленості про укладення кредитних правовідношень, тобто тим самим фактично заявляючи вимогу про визнання правочинів (договорів) неукладеними, що не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3», ОСОБА_4 про визнання нікчемними кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року та договору поруки №73/07-1-Н від 26.03.2007 року - не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 207, 213, 215, 218, 547, 553, 1054, 1055 ЦК України, п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись ст. 10, 58, 59, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3», ОСОБА_4 про визнання нікчемними кредитного договору № 73/07-Н від 26.03.2007 року, укладеного між акціонерним товариством «Індустріально експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_3») та ОСОБА_1, та договору поруки №73/07-1-Н від 26.03.2007 року, укладеного між акціонерним товариством «Індустріально експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_3») та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. Б. Плотникова