АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/689/2015 Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Категорія:48 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 18 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Вербицької Л.І.
Радченка С.В.
При секретарі: З участю адвокатів:Грицак А.М. ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Комсомольського району м. Херсона, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 02 липня 2010 року по 15 липня 2014 року перебувала з ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею. Посилаючись на те, що з відповідачем склалися вкрай неприязні стосунки, що виражається у взаємних звинуваченнях, образах та періодичних зверненнях до правоохоронних органів, відповідач постійно чинить перешкоди у будь-яких правовідносинах, що їх пов'язують, і спірні питання не вирішуються мирним шляхом, вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_8 просила суд визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з ОСОБА_7 на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 січня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_8 Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 судові витрати в сумі 1 626,70 грн., які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1 380,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, вважаючи рішення суду незаконним та таким, що ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_8, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю, судом першої інстанції враховано вік малолітньої дитини, її стать, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, висновок органу опіки та піклування, а також зазначено, що проживання дитини разом з матір'ю буде відповідати інтересам дитини та вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що сторони по справі з 02 липня 2010 року по 15 липня 2014 рокуперебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6,7). При розірванні шлюбу сторін питання визначення місця проживання дитини не вирішувалося, після розлучення батьків дитина проживає разом з матір'ю - позивачем по справі.

Рішенням Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 14 листопада 2014 року прізвище дитини було змінено на «Вороніна» (а.с.58,59).

Згідно довідки ОСББ «Лугова,33» №083 від 18 червня 2014 року малолітня ОСОБА_9 проживає та зареєстрована разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Актом обстеження умов проживання від 15 грудня 2014 року встановлено, що ОСОБА_8 має усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48).

З 2011 року ОСОБА_8 працює в Комунальному закладі Навчально-виховний комплекс «Теремок» Херсонської обласної ради на посаді вихователя . З 05 серпня 2013 року ОСОБА_8 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 11,12,13).

За місцем роботи та навчання позивачка характеризується позитивно (а.с.16,17). На обліку в психоневрологічній поліклініці та лікаря-невролога не перебуває (а.с.14.15).

Орган опіки та піклування Комсомольського району м. Херсона надав суду висновок від 16 грудня 2014 року про те, що місце проживання малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільно визначити з матір'ю ОСОБА_8 (а.с 49). Зазначеним висновком встановлено, що батьки малолітньої проживають окремо, дівчинка проживає разом з матір'ю. Фактів, що вказують на негативні прояви до дитини з боку матері, відсутність її нагляду за дочкою або неналежне виховання малолітньої не виявлено.

За заявою ОСОБА_7 рішенням Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 11 липня 2014 року відповідачу надано дозвіл на спілкування з малолітньою донькою кожну першу та третю неділю місяця з 18.00 до 20.00 годин у присутності матері дівчинки (а.с.20).

Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Оскільки не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б викликали необхідність розлучення малолітньої дитини зі своєю матір'ю, враховуючи вік дитини, її стать, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю.

При цьому судом зазначено, що батько дитини має право брати участь у її вихованні, утриманні та вільному спілкуванні з дитино шляхом домовленості з позивачем або у встановленому законом порядку.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, оскільки спір з цього приводу між сторонами відсутній, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені доводи скарги, не містять посилань на докази, які б спростовували висновку суду першої інстанції і їм дана належна оцінка. Даний спір вирішено в межах заявлених позовних вимог, розглянутих відповідно до ст.11 ЦПК України, зустрічний позов не пред'являвся, що не позбавляє права відповідача в разі виникнення спору звернутися до суду за захистом.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого стягнення судом першої інстанції на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1 380,40 грн. виходячи з наступного.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», якими передбачено, що граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В угоді від 05 листопада 2014 року про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зазначено, що адвокат приймає на себе зобов'язання представляти права та законні інтереси клієнта в суді першої інстанції у встановленому даною угодою обсязі. Гонорар встановлюється за домовленістю сторін у відповідності до ст.31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с.21).

Із розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вбачається, що витрати на правову допомогу полягали у наданні попередніх консультацій, вивченні та наданні правового аналізу документів, підготовці процесуальних документів, участі у судових засіданнях і всього складали 3 654,00 грн.(а.с.66).

Суд першої інстанції надав обґрунтований аналіз зазначеному розрахунку і вірно врахував, що витрати на правову допомогу позивача полягали лише у наданні попередніх консультацій, підготовці процесуальних документів та 2 годинах участі у судових засіданнях, які у встановленому законом порядку позивачем доведені. Виходячи з граничних розмірів компенсації витрат на правову допомогу,розумності цих витрат, їх відповідності та складності, обсягу, характеру наданої правової допомоги, витраченого часу, суд обґрунтовано стягнув суму витрат на правову допомогу у розмірі 1 380,40 грн., а тому підстави для скасування або зміни рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до переоцінки доказів,колегією суддів також до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді