АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2665/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Кричина А.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7032/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у лютому 2015 року.

Зазначав, що з 21.02.2002 року працював на ДП заводі «Генератор». Згідно наказу від 09.06.2010 року звільнений з роботи за власним бажанням. З 2007 року на підприємстві не виплачувалась заробітна плата, у зв'язку з чим Оболонським судом м. Києва було видано судовий наказ від 13.04.2011 року та пред'явлено його до примусового виконання у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві. У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 30229474 від 08.12.2011 року зазначено, що з ДП завод «Генератор» на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата в розмірі 5 033,77 грн., однак позивач фактично на свій рахунок в банку отримав 4 043,14 грн. Крім того у зв'язку з тим, що кошти по заробітній платі виплачені йому не в повному обсязі, згідно ст. 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за кожен місяць затримки, починаючи з дати закінчення виконавчого провадження по час подачі позовної заяви до суду за 22 місяці, що становить 19 800,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 13.04.2011 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ДП завод «Генератор» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 033,77 грн.

На підставі даного наказу, 08.12.2011 року головним державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30229474 про стягнення з ДП завод «Генератор» на користь позивача заборгованість в розмірі 5 033,77 грн.

14.03.2013 року, на адресу ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві, ДП завод «Генератор» була надана довідка №642/8 з якої вбачається, що згідно платіжної відомості №237 від 19.04.2011 року позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 887,00 грн., згідно платіжної відомості №203 від 20.04.2011 року 16,04 грн. Компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату, яка увійшла у виконавче провадження в сумі 47,16 грн. по виплаченій заробітній платі на зарахована у відповідному періоді і зараховано у виконавче провадження.

Зазначені кошти зараховані виконавчою службою як добровільне виконання боржником судового наказу в розмірі 950,20 грн.

Згідно копії Розпорядження № 115/2 від 19.03.2013 року позивачу було перераховано на його банківський рахунок на виконання судового наказу залишок заборгованості в розмірі 4 083,57 грн.

Згідно постанови від 24.04.2013 року головним державним виконавцем відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О.С. виконавче провадження № 30229474 закінчено, у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Копію зазначеної постанови позивач отримав цього ж дня, про що свідчить його власноручний підпис.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції постанова про закриття виконавчого провадження на підставі його фактичного виконання позивачем не оскаржувалась.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Встановивши під час розгляду справи відсутність неправомірних дій відповідача у недоотриманні позивачем 900,00 грн. заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що платіжні відомості №237 від 19.04.2011 року та №203 від 20.04.2011 року щодо отримання коштів позивачем не підписувались, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки даний факт не підтверджуються належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України.

Крім того суд враховує, що в рамках розгляду даної цивільної справи вимоги до ДП завод «Генератор» позивачем не пред'являлись.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: