Справа № 638/874/14-ц
Провадження № 2/638/363/15
(вступна та резолютивна частини)
03.08.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді Шишкіна О.В.,
секретаря - Голуб Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, -
Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.
Керуючись ст.ст. 209, 226 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформлено у відповідності до вимог ст.229 ЦПК України та поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

Справа № 638/874/14-ц

2/638/363/15

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, звернули до суду із позовом до ЗАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП факторинг Україна», у якому просили визнати дії відповідачів неправомірними та заборонити ТОВ «ОТП факторинг Україна» відвідувати позивачів за місцем проживання для встановлення майнового стану та платоспроможності.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачі вказують, що «08» травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № МL 702/906/2008, про отримання кредитних коштів в розмірі 69 000, 00 (шістдесят девять тисяч) доларів США, на споживчі цілі, строком до «08» травня 2020 року. Забезпечення виконання зобовязань перед Банком за Кредитним договором № МL 702/906/2008 від «08» травня 2008 року, між «ОТП Банк» та ОСОБА_1 «08» травня 2008р. був укладений Договір поруки №FR 702/906/2008.

Окрім того також було укладено і іпотечний договір до Кредитного договору №PML 702/906/2008 від «08» травня 2008р, згідно з якого Банком було надано Позичальнику (Позивач 1) вищезазначену грошову суму під забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору.

Забезпеченням, згідно Договору іпотеки виступає: трьохкімнатна квартира загальною площею 62, 4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної власності згідно свідоцтва про приватизацію (додається).

У зв'язку з тим, що з моменту укладення вищевказаних договорів , а саме з 08.05.2008 року до теперішнього часу ніяких письмових угод до вищевказаних Договорів позивачами не підписувались, як того вимагають умови Договорів, ніяких письмових попереджень від Банку про зміни умов кредитування, позивачами не отримувалось, тому вони вважають що на теперішній час Кредитний договір № ML 702/906/2008, Договір поруки № FR 702/906/2008, Договір іпотеки №PML 702/906/2008 діють в своїй першій редакції від 08.05.2008 року.

У звязку із ускрутненням фінансового становища сімї, зумовленого наслідками світової фінансової кризи та зростанням вартості валюти кредиту, позивачі звертались до банку по реструктуризацію кредиту.

Через деякий час, позивачі випадково дізнались про відступлення банком права вимоги по кредиту ТОВ «ОТП факторинг Україна», проте жодних листів чи повідомлень у встановленому законом порядку не отримували.

На адреси Відповідачів позивачем було надіслано листи з вимогою у відповідності до п.2 статі 1082 Цивільного кодексу України в розумні строки надати докази того, що відступлення права грошової вимоги за кредитним договором справді мало місце, та обґрунтувати розмір самої грошової вимоги та її складові. На момент звернення до суду, відповіді отримано не було. Будь-які звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ігноруються, натомість від них на адресу відповідачів постійно надходять погрози продажу заставного майна та вимоги погасити заборгованість.

30.01.2014 року позивачами подано заяву пор уточнення позовних вимог, у яких вони просять суд визнати дії відповідачів незаконними, заборонити відповідачам вчиняти дії, направлені на проведення стягнення або відчуження за Договором іпотеки на обєкт обтяження до кінця строку дії Договору № ML 702/906/2008, а також заборонити відповідачам змінювати умови договору або розривати його в односторонньому порядку, вимагати дострокового повернення кредиту, уплати комісії і відсотків, виконання інших обовязків в повному обсязі, а також заборонити відповідачам публічно ображати позивачів заявляючи про їх неплатоспроможність.

У судове засідання зявився співпозивач ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, інші учасники справи у засідання не зявлялись, повідомлялись завчасно та належним чином, про причини їх неявки суд не повідомлено. За таких обставин, суд розглядає справу в порядку 224-225 ЦПК України.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі на викладених у ньому обставинах та пояснив, що кредит брався для розвитку підприємницької діяльності, однак через спад економіки 2008 року заробітки сімї значно знизились, проте погашення кредиту здійснюється, хоча і з деякими затримками. На численні звернення до банку по реструктуризацію боргу мали місце лише обіцянки, жодного документу на руки не видано. У підсумку, ТОВ «ОТП факторинг Україна» звернулись до суду із позовом до позивачів по даній справі для стягнення залишку заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 08.05.2008 року уклали кредитний договір № ML-702/906/2008, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 69 000 доларів США із кінцевим терміном повернення кредиту до 08.05.2020 року. Плату за користування кредитом складає плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 відсотків річних та FIDR процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб у тотожній валюті, що розміщені на строк 366 днів із сплатою відсотків після закінчення дії договору.

В рахунок забезпечення кредитного договору, 08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № PML-702/906/2008, предметом якого є квартира АДРЕСА_2. Крім того, в рахунок додаткового забезпечення кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 08.05.2008 року укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором.

Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Заміна кредитора, відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, можлива у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст.1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу, відповідно до ст.1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Заборона відступлення права такої вимоги, відповідно до ст. 1080 ЦК України, є недійсною. При цьому, договір факторингу може бути укладений і у разі належного виконання боржником своїх зобовязань.

Позивачем не надано доказів відступлення ЗАТ «ОТП Банк» права вимоги за кредитним договором № МL 702/906/2008 від 08.05.2008 року, договір про вчинення відповідачами такого правочину у справі відсутній. Незаконність дій відповідачів у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється

Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому, або в визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. При цьому договір іпотеки є похідним договором, метою якого є майнове забезпечення зобовязань боржника за основним договором, в тому числі і кредитним договором.

Відповідно до п.6.2 ст.6 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із передбачених цим пунктом обставин, включно з несплатою божником іпотеко держателю будь-якої суми (…) як встановлено у Кредитному договорі.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Нормою частини 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, заборонити позичальнику користуватись правом, яке прямо передбачене чинним законодавством, не є можливим. Законних підстав для такого обмеження позивачем також не наведено.

Отже, задовольнити позовні вимоги в частині заборони дострокового розірвання договору та вчиняти будь-які дії, направлені на проведення стягнення або відчуження за договором іпотеки, як про це просять позивачі, суд не має можливості.

Відповідно до ст. 270 ЦК України та Конституції України (ст..28-35), фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Підстав для додаткового судового захисту наведених прав позивачами не наведено, фактів порушення цих прав позивачів у судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформлено у відповідності до вимог ст.229 ЦПК України та поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя