Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

при секретарі - Красилівському В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, стягнення додаткових витрат на лікування, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється батьком відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Інших дітей у нього немає.

Посилаючись на те, що донька зобов'язана утримувати позивача як інваліда ІІ групи, літню людину, яка потребує матеріальної допомоги, а дочка повністю ухиляється від надання матеріальної допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки від усіх його доходів (заробітку) щомісячно.

Крім того, зазначив, що витрачає велику суму коштів на придбання ліків. Щонайменше на ліки 90 грн. щомісячно та 2000 грн. на крапельниці. У зв'язку цим, просив також стягнути з відповідачки на свою користь 2000 грн. на покриття витрат на лікування.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що він часто хворіє, потребує додаткових витрат на лікування та харчування. Пенсії, яку він отримує у розмірі 1800 грн., не вистачає, донька зобов'язана надавати допомогу батьку, а тому просив стягнути кошти судовим рішенням.

Відповідачка заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що вона після поранення батьком не працює, знаходиться на утриманні чоловіка. Батько отримує пенсію у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум, а відтак може сам себе утримувати. Зауважила, що була звільнення з роботи після поранення та тривалого лікування. На даний час знайти роботу, посильну її стану здоров'я, не може, сама потребує допомоги та знаходиться на утриманні свого чоловіка.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_1 (а.с.47, 48).

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безстроково (а.с.6), а відтак, є непрацездатним.

Відповідно до листа УПФ в Подільському районі м.Києва №936/02 від 02 лютого 2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва та отримує пенсію в розмірі 1823,36 грн. (а.с. 45).

Як вбачається з Довідки Київського міського клінічного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної війни №7094 від 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 знаходився на лікування в даному медичному закладі з діагнозом: «Дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст.» (а.с. 8).

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та відповідно до ст. 203 СК України зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків.

Відповідно до ст. 204 СК України діти можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що вони ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 судом враховані ті обставини справи, що у шлюбі він не перебуває, інших дітей крім відповідача позивач не має.

Доказів про те, що позивач ОСОБА_1 ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_2, що виключало б можливість стягнення аліментів на користь батька, судом не встановлено.

Разом з тим, обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків виникає за наявності двох передбачених ст. 202 СК України підстав - непрацездатності батьків та потреби матеріальної допомоги, в тому числі з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін в силу вимог ст. 205 СК України. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно він наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

При вирішення спору суд бере до уваги те, що сам факт непрацездатності батька не зумовлює виникнення у дочки обов'язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Свідченням такої потреби є отримання батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Згідно чинного законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» установлено у 2014 та 2015 роках прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність - 949,00 грн.

Оскільки розмір пенсії позивача становить 1823,36 грн., що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, то підстав для стягнення на його користь аліментів з доньки як на особу, яка потребує додаткової матеріальної допомоги, не вбачається.

Крім того, як видно з копії трудової книжки ОСОБА_2, на час розгляду справи в суді вона не працює (а.с. 37-38).

За вироком Подільського районного суду м.Києва від 30 липня 2013 року відповідачка є потерпілою, оскільки їй позивачем 27 січня 2013 року було спричинено колото-різане поранення живота, що спричинило тяжкі наслідки, які за ступенем тяжкості віднесено до тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_1 визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ст.128 КК України та засуджено до обмеження волі строком на 1 рік, за ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік (а.с. 28-36).

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 також заявляв позовні вимоги про стягнення з дочки витрат, пов'язаних з лікуванням, на підставі ст. 206 СК України.

Відповідно до ст. 206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Вказана стаття передбачає стягнення витрат на батьків з дитини, тобто особи до досягнення 18 років, а тому дана норма не може бути застосована до спірних правовідносин.

Покриття витрат на лікування батька передбачене ст. 203 СК України, відповідно до якої дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Докази про розмір понесених витрат позивач не надав, а також не довів, що такі витрати викликані тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, а не звичайним вживанням ліків з урахуванням похилого віку позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 потрібно відмовити у задоволенні його позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 202-206 СК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні його позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. В. Войтенко