У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2015 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Котова В.Г.,

при секретарі Слісаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року №31904521, заінтересована особа - Відділ державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Южного міського суду Одеської області зі скаргою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року №31904521, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.03.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31904521 (В-2/497) з примусового виконання виконавчого листа Южного міського суду Одеської області від 20.03.2012 року у справі № 1533/189/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 03.02.2012 року, аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 грн. на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, тобто до 26.06.2020 року.

В процесі здійснення виконавчих дій державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), якою накладено арешт на належний ОСОБА_1 на праві власності транспортний засіб автомобіль марки ШКОДА-ФАБІЯ, номерний знак НОМЕР_1.

Скаржник вважає, що вказана постанова державного виконавця винесена з порушенням норм права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, адже рішення по справі набрало законної сили після апеляційного оскарження 12.09.2012 року, тоді як оскаржуєма постанова була винесена 07.09.2012 року, до набрання законної сили рішення суду. Крім того, у ОСОБА_1 відсутня критична заборгованість по сплаті присуджених аліментів, в звязку з чим відсутні підстави для накладання арешту на його майно.

Крім того, скаржник просить поновити йому строк звернення до суду з зазначеною скаргою, мотивуючи це тим, що про існування вказаної постанови про арешт належного йому автомобіля скаржнику стало відомо тільки 23.03.2015 року, під час його візиту до МРЕВ з обслуговування Комінтернівського р-н та м. Южне. 25.03.2015 року з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 31904521 (В-2/497), зокрема з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497) до канцелярії ВДВС Южненського МУЮ подано відповідну заяву, того ж дня державним виконавцем надано можливість ознайомитись.

Після ознайомлення та отримання необхідної документації скаржником знов того ж дня (25.03.2015) складено на імя начальника ВДВС Южненського МУЮ скаргу на дії державного виконавця в провадженні, якого перебуває виконавче провадження № 31904521 (В-2/497) з проханням розглянути її у пятиденний строк.

У звязку з відсутністю відповіді на вищевказану скаргу, ОСОБА_1 01.04.2015 року до Южного міського суду Одеської області подано позовну заяву про зняття арешту, але у звязку з тим, що процесуально правильним було подати скаргу на дії державного виконавця та відповідно з вимогою зняти арешт з майна боржника, скаржником 08.04.2015 року Южного міського суду Одеської області в межах судової справи №1533/189/2012 подано скаргу про скасування постанови ВДВС Южненського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), однак, 15.04.2015 року на його домашню адресу надійшла ухвала Южного міського суду Одеської області від 09.04.2015 року у справі № 519/423/15-ц, якою суд постановив залишити скаргу про скасування постанови ВДВС Южненського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497) без розгляду, з підстав пропущення строку на її оскарження.

Враховуючи вищенаведене, скаржник просить суд поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), якою накладено арешт на автомобіль марки ШКОДА-ФАБІЯ, номерний знак НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1.

Скаржник, його представник, в судовому засідання скаргу підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити та пояснили, що заборгованості по сплаті аліментів у скаржика не має.

Представник відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні зазначив, що оскаржуєма постанова винесена на законних підставах, підтвердив відсутність на даний час заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 та при винесенні рішення покладався на розсуд суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скаргу слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що про існування постанови про арешт належного йому автомобіля скаржнику стало відомо тільки 23.03.2015 року, під час його візиту до МРЕВ з обслуговування Комінтернівського р-н та м. Южне. 25.03.2015 року з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 31904521 (В-2/497), зокрема з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497) до канцелярії ВДВС Южненського МУЮ подано відповідну заяву, того ж дня державним виконавцем надано можливість ознайомитись.

Після ознайомлення та отримання необхідної документації скаржником того ж дня (25.03.2015року) складено на імя начальника ВДВС Южненського МУЮ скаргу на дії державного виконавця в провадженні, якого перебуває виконавче провадження № 31904521 (В-2/497) з проханням розглянути її у пятиденний строк, що підтверджується копією цієї скарги, яка міститься в матеріалах справи.

У звязку з відсутністю відповіді на вищевказану скаргу, ОСОБА_1 01.04.2015 року до Южного міського суду Одеської області подано позовну заяву про зняття арешту.

Однак, в силу положень п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України Про виконавче провадження.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи те, що процесуально правильним було подати скаргу на дії державного виконавця та відповідно з вимогою зняти арешт з майна боржника, скаржником 08.04.2015 року Южного міського суду Одеської області в межах судової справи №1533/189/2012 подано скаргу про скасування постанови ВДВС Южненського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), однак, 15.04.2015 року на його домашню адресу надійшла ухвала Южного міського суду Одеської області від 09.04.2015 року у справі № 519/423/15-ц, якою суд постановив залишити скаргу про скасування постанови ВДВС Южненського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497) без розгляду, з підстав пропущення строку на її оскарження, та скаржник 17.04.2015 року повторно звернувся до суду з розглядаємою скаргою та з заявою про поновлення строку на оскарження постанови.

Відповідно до ст. 73 Цивільного процесуального кодексу України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно з ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Враховуючи вищевикладені обставини, які обґрунтовують поважність пропуску строку для оскарження постанови ВДВС Южненського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), саме в межах подачі скарги у справі № 1533/189/2012, суд вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк на оскарження постанови з поважних причин, тому його необхідно поновити.

Судом встановлено, що 30.03.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31904521 (В-2/497), копія якої міститься в матеріалах справи, з примусового виконання виконавчого листа Южного міського суду Одеської області від 20.03.2012 року у справі № 1533/189/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 03.02.2012 року, аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 грн. на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, тобто до 26.06.2020 року.

В звязку з тим, що з зазначеним виконавчим провадженням виникла заборгованість, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), якою накладено арешт на належний ОСОБА_1 на праві власності транспортний засіб автомобіль марки ШКОДА-ФАБІЯ, номерний знак НОМЕР_1.

Зазначене рішення суду по справі № 1533/189/2012 було оскаржено відповідачем та справу було направлено для розгляду до апеляційного суду Одеської області, що підтверджується супровідним листом Южного міського суду Одеської області від 26.03.2012 року вих. № 1006/12, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 06.03.2012 у справі №1533/189/2012 набрало законної сили 12.09.2012 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області.

Суд критично ставиться до твердження скаржника про те, що його представник повідомив державну виконавчу службу про оскарження рішення суду про стягнення з ОСОБА_1, адже суду не надано належних доказів цього.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 02.12.2014 року № В-2/168/7666, копія якого міститься в матеріалах справи, який охоплює період з жовтня 2012 року (наступний місяць за винесенням постанови про арешт майна) по листопад 2014 року, тобто після набрання рішення Южного міського суду Одеської області законної сили, просліджується постійна періодичність сплати аліментів, критичної заборгованості по сплаті аліментів жодного разу не існувало.

При цьому, як зазначено у вищевказаному розрахунку, у відповідності до попереднього Розрахунку заборгованості від 11.10.2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи, станом на 02.10.2012 року заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 не має.

Оплата аліментів за період з грудня 2014 року по березень 2015 року боржником здійсненна у повному обсязі, що підтверджується квитанціями № 4515491 від 03.12.2014 року на суму 11 613,00 грн., № 4701192 від 06.01.2015 року на суму 6 000,00 грн. та № 5188843 від 16.03.2015 року на суму 12 000,00 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Суд вважає, що з огляду на постійну відсутність заборгованості по сплаті аліментів накладення арешту на автомобільний транспорт марки ШКОДА-ФАБІЯ, номерний знак НОМЕР_1, ніяким чином не вплине на подальше примусове виконання рішення суду.

Також існування вказаної постанови про арешт майна боржника безпосередньо порушує гарантовані Конституцією України права ОСОБА_1, зокрема на вільне користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, що підтверджується нижченаведеними нормами чинного законодавства України.

Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Приписами ст. 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України Про виконавче провадження визначено перелік підстав для зняття арешту з майна, зокрема п. 3 даної статті визначено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Разом з цим, відповідно до приписів п. 5 вказаної статті, арешт з майна боржника по незавершеному виконавчому провадженні може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, не зважаючи на те, що порушень службовою особою відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області незаконно при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497) судом не встановлено, суд вважає, що у звязку з відсутністю заборгованості за виконавчим провадженням, обтяження, накладене оскаржуємою постановою порушує права та законні інтереси боржника та накладення арешту на автомобільний транспорт марки ШКОДА-ФАБІЯ, номерний знак НОМЕР_1, ніяким чином не вплине на подальше примусове виконання рішення суду, тому постанова відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 31.01.2014 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 205, 223, 383-387 ЦПК України, ст.ст. 16, 182, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 57, 60 Закону України Про виконавче провадження суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови ВДВС Южненського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497).

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року №31904521, заінтересована особа - Відділ державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2012 року № 31904521 (В-2/497), якою накладено арешт на автомобіль марки ШКОДА-ФАБІЯ, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя В.Г.Котов