АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/122/15 Головуючий 1 інст. - Назаренко О.В.
Справа № 635/728/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П., МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Укртитан" про дострокове стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ПАТ "Марфін Банк" звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути солідарно з громадянина ОСОБА_1 та ТОВ "Укртитан" на його користь заборгованість за кредитним договором №00047/КН від 11.07.2008 року у сумі 1480274,53 грн. у тому числі: 1181007,89 грн. - заборгованість по поверненню кредиту; 289321,26 грн. -заборгованість по сплаті процентів та -9945,38 грн.- заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів і судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2011 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Двічі ОСОБА_1 подавав заяву про перегляд заочного рішення і просив його скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку, у задоволенні яких ухвалами районного суду від 23 серпня 2012 року і 30 квітня 2013 року було відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, яка була відхилена ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2013 року , а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані, справу передано на новий розгляд до районного суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" повністю відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ "Марфін Банк" подало апеляційну скаргу у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Укртитан" заборгованість за кредитним договором №00047/КН від 11.07.2008 року в сумі 1480274,53 грн., у тому числі: 1181007,89 грн. - заборгованість по поверненню кредиту, 289321,26 грн. - заборгованості по сплаті процентів, 9945,38 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів.

Зокрема, у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції неправильно та з порушеннями застосував норми матеріального та процесуального права, не з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, а отже, розглянув справу однобоко, таким чином порушивши майнові інтереси Банку, а тому рішення підлягає скасуванню.

Вказує, що 11.07.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №00047/КН, за яким позивач зобов'язувався надати кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом 300000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних та кінцевою датою повернення кредиту 08.07.2011 року. Кредит було видано з можливістю конвертації у національну валюту України. Ліміт поновлюваної кредитної лінії встановлювався на рівні 150000,00 дол. США.

Зазначає, що 16 червня 2009 року між Банком та ТОВ "Укртитан" укладено Додаткову угоду №2 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої у Товариства заборгованість перед Банком за основним боргом за кредитом становить 140700,00 дол. США, а залишок коштів може бути конвертований у національну валюту шляхом надання траншу/траншів на суму 1 200 000,00 грн., таким чином сума кредиту склала 1 20 0000,00 грн.

В якості забезпечення вимог Банку за кредитним договором з ОСОБА_1 було укладено договір поруки №00163-СКН від 11.07.2008 року та додаткову угоду №1 від 08.09.2008 року, додаткову угоду №2 від 16.06.2009 року і додаткову угоду №3 від 18.01.2010 року до вказаного договору поруки. Згідно з ними, ОСОБА_1 зобов'язався солідарно відповідати перед Банком по зобов'язанням ТОВ "Укртитан" у тому ж розмірі.

Наголошує, що солідарні відповідачі не виконують належним чином умови кредитного договору та договору поруки. Станом на 14 лютого 2011 року заборгованість відповідача ТОВ "Укртитан", який письмово попереджений про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором, становить 507329,15 грн., у тому числі 218007,89 грн. становить сума неповернутого кредиту за графіком та 289321,26 грн. - сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами.

Посилаючись на ст.546, 549 ЦК України та п.6.1 Кредитного договору вказує, що станом на день подачі позову пеня, яка нарахована у відповідності з цим пунктом договору, становить 9945,38 грн. З урахуванням вимоги позивача по достроковому стягненню заборгованості за кредитним договором, заборгованість солідарних відповідачів перед Банком станом на 14.02.2011 року складає 1480274,53 грн.

Зазначаючи вимоги ст.543 ЦК України, позивач просить стягнути заборгованість і з поручителя, оскільки ТОВ "Укртитан" взятих на себе кредитних зобов'язань у строки передбачені графіком погашення кредиту не виконав.

Вказуючи на Закон України "Про акціонерні товариства", який набрав чинність 29.04.2009 року, вважає висновки суду щодо необґрунтованого переходу прав від ВАТ "Морський транспортний Банк" до ПАТ "Марфін Банк" сумнівними.

Беручи до уваги ч.2 ст.212 ЦПК України зазначає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, тому посилання на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України, зокрема на скасування заочного рішення та не беручи до уваги, що справу передано на новий розгляд є неприпустимим.

Крім того, судом відмовлено у долучені до матеріалів справи завірених печаткою копій Статуту ПАТ "Марфін Банк" та Свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ "Марфін Банк", що протирічить ч.1 ст.27 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановлюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову до поручителя, суд першої інстанції виходив з того, що у додатковій угоді №1 до договору поруки від 11 липня 2008 року, укладеній між ВАТ "Морський транспортний банк" та поручителем ОСОБА_1 відсутні права і обов"язки щодо оформлення земельної ділянки, які зазначені в кредитному договорі з боржником, а тому без згоди поручителя збільшився обсяг відповідальності і порука припинилася.

Відмовляючи у задоволенні позову до боржника, суд зазначив про відсутність доказів отримання боржником коштів з рахунків позичальника, відсутність документів що ПАТ "МарфінБанк" є правонаступником ВАТ "Морський транспортний банк".

При цьому, суд також зазначив про безпідставність вимог про стягнення пені та штрафів за період з 01 жовтня 2008 року по 18 січня 2012 року, пославшись на умови п.14 Додаткової угоди від 18 січня 2010 року №3 до Кредитного договору від 11 липня 2008 року та п.1 Додаткової угоди від 18 січня 2010 року №3 до Договору поруки від 11 липня 2008 року.

З такими висновками суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Суд першої інстанції помилково вважав поруку припиненою, оскільки дійшов такого висновку на підставі аналізу Додаткових угод до кредитного договору і договору поруки за змістом яких не заявлялися позовні вимоги.

Не відповідає дійсності і висновок суду щодо неправомірності нарахування штрафів і пені за період з 01 жовтня 2008 року по 18 січня 2012 року, тому що цей висновок спростовується змістом Кредитного договору і договору поруки в яких в п.14 і п.1 зазначено період з 01 жовтня 2008 року по 18 січня 2010 року, а не 2012 року.

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з"ясуванню обставин справи і передчасно дійшов висновку про відсутність доказів отримання боржником коштів від позивача і відсутності доказів правонаступництва позивача.

Матеріали справи містять Статут ПАТ "Марфін Банк" з п.1.1. якого вбачається, що ПАТ "МарфінБанк" є правонаступником ВАТ "Морський транспортний Банк" у зв"язку згідно рішенню загальних зборів акціонерів (протокол №36 від 08.07.2010 року ) зміни назви та типу (том 2, а.с.55-56). Отримання кредитних коштів в сумі 1200 000 грн. підтверджується меморіальним ордером №6 від 18 червня 2009 року ( т.2 а.с. 130).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з боржника і поручителя в сумі 1480274 грн. 53 коп.

З матеріалів справи вбачається , що при розрахунку заборгованості позивач виходив з суми кредиту 1 200 000 грн., тобто позов пред"явлено за невиконання умов Кредитного договору викладеного в новій редакції згідно Додаткової угоди № 2 від 16 червня 2009 року згідно якої сума боргу в іноземній валюті була конвертована за взаємною згодою з боржником в національну валюту і дорівнювала 1 200 000 грн. зі сплатою 18% річних з терміном погашення до 10 липня 2012 року (т.1,а.с.13).

На виконання вищезазначеного кредитного договору був укладений згідно Додаткової угоди №2 від 16 червня 2009 року в новій редакції Договір поруки на суму 1200 000 грн. зі сплатою 18 % в строк до 10 липня 2012 року (т.1 а.с.22).

Обидва договори і кредитний і поруки підписав за боржника і за поручителя відповідач ОСОБА_1

18 січня 2010 року сторони уклали додаткові угоди до Кредитного договору і до договору поруки і передбачили , що сплата Боржником пені і штрафів за порушення зобов"язань за період з 1 жовтня 2008 року по 18 січня 2010 року не здійснюється.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів суму кредитних коштів, проценти за користування грошовими коштами і пеню.

Розрахунок пені наведено починаючи з 1 березня 2010 року, тобто після 18 січня 2010 року, з позовом позивач звернувся 21 лютого 2011 року , а тому розрахунок пені з 1 березня 2010 року знаходиться в межах річного строку позовної давності. Штрафи і комісію позивач не просив стягнути.

Що стосується доповнення розділу 3 «Права та обов'язки сторін» кредитного договору підпунктом 3.2.16 наступного змісту: «до 07 грудня 2008 року забезпечити оформлення ОСОБА_1 права користування (власності) земельною ділянкою площею 2908,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. У разі невиконання цієї умови, відсоткова ставка за користування кредитом, що вказана у п. 1.1 цього договору, збільшується на 1 % з 08 грудня 2008 року. У разі оформлення права користування (власності) на вказану земельну ділянку у термін до трьох місяців з моменту укладення цієї угоди, процентна ставка за користування кредитним коштами підлягає зменшенню до 13 %»; п. 2 позичальник зобов'язується сплатити комісію за оформлення цієї угоди у розмірі 500 грн, то вважати це збільшенням відповідальності поручителя і поруку припиненою не має ніяких підстав, оскільки це знаходиться за межами позовних вимог. ( т.1, а.с. 12). Позовні вимоги ніяким чином не пов"язані з питанням оформлення земельної ділянки.

Відповідно до ст.1054 ЦК та п.1.1 Кредитного договору банк (кредитодавець/банк) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,- він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов1язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зокрема, статтями 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно із законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визначається законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачена відповідальність Позичальника за порушення термінів повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ними - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла вперіод, за який виплачується пеня, від простроченої суми.

Станом на день подання позовної заяви пеня, яка нарахована у відповідності із вищевказаним пунктом Кредитного договору, становить 9 945,38 - грн.

Отже, з урахуванням вимоги позивача по достроковому стягненню заборгованості за кредитним договором, заборгованість солідарних відповідачів перед позивачем станом на 14.02.2011. року складає 1480274, 53 грн., у тому числі:

1 181 007,89 грн. - заборгованість по поверненню кредиту;

289 321,26 грн. - заборгованість по сплаті процентів;

9 94 5,38 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ч. 2 ст.536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки /ст.611 ЦК України/.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 та 1.4. договору поруки ОСОБА_1 зобов'язавсясолідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ТОВ «УКРТИТАН» за кредитним договором, у тому ж розмірі, що і боржник, в тому числі по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами, пені та інших платежів. Також відповідальність ОСОБА_1 передбачена ст.ст. 553, 554 ЦК України.

Згідно п. 4.1 кредитного договору передбачена відповідальність ОСОБА_1 за порушення термінів повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ними - пеня у розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не менше 20 гривень за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобов'язанням.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків.

Відповідно до ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в йому обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи, що ТОВ«УКРТИТАН» взятих на себе кредитних зобов'язань в строкипередбачені графіком погашення кредиту не виконав, суд -знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідачів як солідарних боржників боргу обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.79,88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь позивача судові витрати. Судовий збір за подачу позову 1700 грн. і за подачу апеляційної скарги 1827 грн., всього 3527 грн. і витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309,313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

вирішил а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"- задовольнити. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртитан" про дострокове стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1; посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_2, видана УГІРФО ГУМВС України в Харківській області 15 лютого 2007 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТИТАН» (місцезнаходження згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи: 61145,м. Харків, вул. Космічна, 21 «А», офіс № 4) на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором № 00047/КН від 11 липня 2008 року в сумі 1 480 274 (один мільйон чотириста вісімдесят тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 53 коп., у тому числі: 1 181 007,89 гривень - заборгованість по поверненню кредиту; 289 321,26 гривень - заборгованість по сплаті процентів; 9 945,38 гривень - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1; посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_2, видана УГІРФО ГУМВС України в Харківській області 15 лютого 2007 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТИТАН» (місцезнаходження згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи 61145, м. Харків, вул. Космічна, 21 «А», офіс № 4) на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» в рівних частках витрати зі сплати судового збору в сумі 3527 (три тисячі п"ятсот двадцять сім) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. , всього судових витрат 3647 (три тисячі шістсот сорок сім ) грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -