АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/428/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Єльцова В. О.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

06 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 жовтня 2007 року ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 1200,00 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В позові вказується, щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. п. 3.2., 3.3. умов та правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач ОСОБА_7 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п.6.5. умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.6.6. даних умов - у разі невиконання зобов'язань до договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7. зазначених вище умов.

Відповідно до п.8.6. умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідач ОСОБА_7 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим, станом на 31 серпня 2014 року має заборгованість у розмірі 3658,12 дол. США.

Позивач зазначає у позові, що відповідач ОСОБА_7 ухиляється від виконання зобов'язань, заборгованість за договором не погашає, в зв'язку з чим він звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 3658,12 дол. США, що за курсом 13,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2014 року складає 49787,08 грн. за кредитним договором № б/н від 03 жовтня 2007 року, яка складається з наступного: 985,07 дол. США - заборгованість за кредитом; 1903,87 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 560,00 дол. США - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6. умов та правил надання банківських послуг: 36,74 дол. США - штраф (фіксована частина), 172,45 дол. США - штраф (процентна складова). Стягнути з відповідача 497,87 грн. судового збору.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне, винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи спір між сторонами, та відмовляючи банку у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивачем. так як на підтвердження своїх вимог позивач надав суду ксерокопію заяви, яка є нечіткою, в якій є виправлення, а оригіналу даної заяви суду не надав, пояснивши, що він відсутній. Інших доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем коштів в сумі 1000 дол. США суду також не надав.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначив, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, за захистом якого той звернувся до суду, а оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача, то відповідно немає підстав для застосування строків позовної давності.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки дані висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 03 жовтня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н згідно якого ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 1200,00 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно даних виписки про рух коштів, наданої банком, по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 12. 11. 2007 року по 12.12. 2014 року ( а. с. 49-50 ) здійснена 15.07. 2008 року видача готівкових коштів через банкомат в сумі 206 грн. та 4326 грн.

Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку.

Згідно п. 6.5. умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.6.6. даних умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 8.6. умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, посилався на те, що відповідач ОСОБА_7 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим, станом на 31 серпня 2014 року має заборгованість у розмірі 3658,12 дол. США, що за курсом 13,61 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2014 року складає 49787,08 грн., які просив стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Пунктом. 5.4. даних умов і правил визначено, що строк погашення процентів за кредитом - щомісячними за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці ( в полі MONTH).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що порушене право підлягає захисту, оскільки дослідженими матеріалами справи і наданими сторонами доказами підтверджено, що відповідач має заборгованість перед позивачем, а відповідачем визнається, що він знімав кошти з карткового рахунку і в травні - серпні 2009 року відповідач ОСОБА_7 здійснював погашення боргу в сумі 950грн., 950 грн., 400 грн., 940 грн. шляхом переведення коштів з іншої картки, але кошти йому повертались, що підтверджується квитанціями, які є в матеріалах справи. Однак, банком пропущено строк звернення з позовом до суду за захистом своїх порушених прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що на а.с. 43, 44 знаходиться заява ОСОБА_7 про застосування строків позовної давності, яку відповідач підтримав в суді першої інстанції під час розгляду справи та в судових дебатах і просив застосувати строки позовної давності, відмовивши в задоволенні позову.

До заперечень, наданих відповідачем ОСОБА_7 на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, ним надано копію картки, з якої вбачається, що термін її дії встановлений до листопада 2010 року, а нову картку відповідач ОСОБА_7 не отримував. Позивач не заперечує, що строк дії картки листопад 2010 року.

Як вбачається із позовної заяви банк звернувся з даним позовом 06 жовтня 2014 року, тоді як термін дії картки до листопада 2010 року, тобто позивач звернувся до суду із даним позовом поза межами строку позовної давності.

Виходячи із вищевикладеного, та у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, на вищевказані обставини і положення закону уваги не звернув; не витребував у сторін відповідні докази та не з'ясував, які правовідносини випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тому передчасно дійшов висновку про відмову у позові у зв'язку з недоведеністю.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апелянта про задоволення його позовних вимог не підлягають до задоволення, оскільки спростовуються матеріали справи щодо пропуску строку позовної давності банком, про застосування якого просив відповідач ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в частині скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні даного рішення судом допущено порушення норм матеріального права, а відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України це є обов'язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.5 ст. 261, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни - задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :