Справа № 523/7011/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі,

справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору недійсним,

Установив:

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання іпотечного договору від 03 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1041, посвідченого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», недійсним.

Обґрунтовує позов тим, що 03.04.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір ВКЕ № 133604 від 03.04.2008 року (р/н № 1041) за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання основного зобовязання за Договором кредиту № 2008/25-100-88 від 03.04.2008 р., майнові права на незакінчену будівництвом двохкімнатну квартиру № 55, площею 51,81 кв.м., за адресою: м. Одеса, мкр. ІІІ-4-2 ж.м. Котовського, вулиця Висоцького, 18.

Зазначені майнові права належать ОСОБА_1 на підставі Договору № 1-159Р/18 резервування приміщення від 25.02.2008р., укладеного між ним та ТОВ «Альянс-Висотбуд» та Договору комісії № Б-23/2008 щодо купівлі цінних паперів від 25.02.2008р., що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Альянс-Трейд».

Однак майнові права на об,єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки лише законом України від 25.12.2008 №800 IV «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку».

Просить позов задовольнити, оскільки майнові права на відповідну квартиру у незавершеному будівництвом жилому будинку відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки. Наполягає, що вказані майнові права неправомірно передані в іпотеку, і за даних обставин оспорюваний договір є недійсним в силу статей 203, 215 ЦК України як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 закону України «Про іпотеку».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, підтримав заперечення на позов від 07 липня 2015 року.

Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно, обєктивно і безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено що 03.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року перейменований на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» та ОСОБА_1, укладено Договір кредиту № 2008/25-100-88, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобовязався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 400,00 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 02.04.2033 року зі сплатою 12,25 процентів річних. (а.с. 6-9).

В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за Договором кредиту, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 03.04.2008 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі під № 1041, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» майнові права на незакінчену будівництвом двохкімнатну квартиру № 55, загальною проектною площею 51,81 кв.м, розташовану в житловому будинку, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Висоцького, 18. Предмет іпотеки належав Іпотекодавцю на підставі Договору № 1-159Р/18 резервування приміщення від 25 лютого 2008 року, що укладений між іпотекодавцем та ТОВ «Альянс-Трейд», а також документа, який підтверджує фінансування іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів. (а.с.21-22).

Пунктом 1.9 вищезазначеного іпотечного договору передбачено, що після завершення будівництва обєкта інвестування оформлення та реєстрації права власності на нього у встановленому законодавством порядку обєкт інвестування залишається предметом іпотеки відповідно до умов договору збудована нерухомість продовжує бути Предметом іпотеки. При цьому, нотаріус накладає заборону відчуження обєкту інвестування, який є предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Ст. 583 ЦК України передбачено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, які належить майнове право, а також особа, які власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладення спірного іпотечного договору) предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», у редакції, що діяла станом на момент укладення договору іпотеки - іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України «Про іпотеку» щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

За умовами кредитного договору, кредитні кошти ОСОБА_1 були надані ПАТ «Укрсоцбанк» на фінансування будівництва житла незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру будівельний №55, розташовану в житловому будинку, що будується за адресою: м. Одеса, мікорорайон ІІІ-4-2, житловий масив Котовського, вулиця Висоцького, 18, відповідно до договору комісії щодо купівлі цінних паперів №Б-23/2008 від 25 лютого 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Альянс-Трейд» та договору №1-159Р/18 резервування приміщення від 25 лютого 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 С та ТОВ «Альянс-Висотбуд» Так як кредитний договір ОСОБА_1 С уклав з метою виконання своїх зобов'язань за договором на інвестування квартири, будівництво якого не було завершене, він з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, передав в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Суд вважає за необхідне зазначити, що саме передача в іпотеку майнових прав на об'єкт будівництва без згоди особи (зокрема, інвестора), яка вчинила необхідні дії, спрямовані на набуття майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва, або для набуття права власності на кінцевий об'єкт будівництва, порушує її права та не відповідає вимогам ст. 583 ЦК України і ст. 5 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІV. Проте в даній справі такі обставини відсутні.

Таким чином, суд вважає, що предмет іпотеки відповідає ст. 5 Закону України «Про іпотеку», у зв'язку з чим підстави для визнання іпотечного договору від 03 квітня 2008 року недійсним відсутні.

В силу приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Отже, для задоволення позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору від 03 квітня 2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем немає правових підстав.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, сплачений позивачем, не підлягає стягненню на його користь.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169 , 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 03 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1041, посвідченого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя