У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання прилюдних торгів недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, в якому вказував, що 18 липня 2012 року з прилюдних торгів було продано належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 за ціною 40 380 грн та покупцем визнано ОСОБА_4 Посилаючись на те, що прилюдні торги проведені з порушенням норм ст. ст. 43, 48 Закону України «Про іпотеку», оскільки його як іпотекодателя не було повідомлено про початкову вартість продажу предмета, а також на те, що торги проведені з порушенням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, оскільки у прилюдних торгах взяв участь лише один учасник. Просив визнати нердійсними торги з реалізації квартири, скасувати протокол прилюдних торгів, визнати недійсним акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 131 809,29 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1 700 грн та по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На виконання рішення суду відкрито виконавче провадження, актом державного виконавця від 12 жовтня 2011 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, про що його ознайомлено.

1 березня 2012 року проведено оцінку вартості майна - квартири АДРЕСА_1, з висновком про оцінку майна ОСОБА_3 ознайомлений 13 березня 2012 року.

На підставі заявки ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області між ДФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» та ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області 28 травня 2012 року укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 та призначено прилюдні торги на 18 червня 2012 року, про що розміщена відповідна інформація на веб-сайті Міністерства юстиції України та у засобах масової інформації - газетах «Народна правда», випуск № 22 (529) від 31 травня 2012 року та «Лица», випуск № 44 (858) від 1 червня 2012 року.

Рекомендованим листом від 31 травня 2012 року ОСОБА_3 було повідомлено про проведення прилюдних торгів.

Постановою старшого державного виконавця від 20 червня 2012 року встановлено, що 18 червня 2012 року реалізація квартири, яка належить боржнику ОСОБА_3, не відбулась у зв'язку з відсутністю заявок покупців та постановлено провести переоцінку вказаного майна на 25%, про що ОСОБА_3 повідомлено листом від 20 червня 2012 року.

Рекомендованим листом від 27 червня 2012 року ОСОБА_3 повідомлено про призначення повторних прилюдних торгів на 18 липня 2012 року.

За даними протоколу присутності на прилюдних торгах від 18 липня 2012 року, на прилюдних торгах зареєстровані учасники ОСОБА_4 та ОСОБА_9

За даними протоколу проведення прилюдних торгів від 18 липня 2012 року переможцем торгів визнана ОСОБА_4, яка запропонувала ціну лоту у сумі 40 380 грн, про що складено відповідний акт та про що листом від 20 липня 2012 року повідомлено ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що публічні торги з реалізації нерухомого майна проведені з дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку їх організації та проведення, підстав для визнання їх недійсними немає.

Такі висновки є правильними.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на неправомірні дії державного виконавця під час підготовки до проведення прилюдних торгів та порушення норм Закону України «Про іпотеку». Аналогічні доводи викладені і в касаційній скарзі.

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, визначено загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів. Разом з тим нормами Закону України «Про іпотеку», зокрема статтями 33, 41-49, визначено спеціальний порядок реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасове положення. Норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються. Саме така правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року № 6-174цс14.

Установивши під час розгляду справи, що майно було реалізовано на прилюдних торгах на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості при відсутності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суди вірно встановили характер спірних правовідносин та дійшли правильного висновку про те, що державний виконавець діяв у межах та з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 27 жовтня 1999 року № 68/5, та підстав для визнання прилюдних торгів неідійсними немає. Порушень вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів, які вплинули на результати торгів, судами не встановлено.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-116цс12 у постанові від 24 жовтня 2012 року, у випадку порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи скарги цих висновків неспростовують, тому касаційна скарга підлягає відхиленню, а судові рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко