У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист права власності від порушень не пов'язаних із позбавленням володіння за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 5 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 1 200 грн щомісячно на час навчання з 29 березня 2014 року по 1 вересня 2014 року. Свої вимоги мотивувала тим, що дитина є учнем 11 класу та приймає участь в зовнішньому незалежному оцінюванні при Українському центрі оцінювання якості освіти для отримання сертифікату. Дитині необхідно пройти медичне обстеження за направленнями лікарів та одягнути його на випускний вечір. Відповідач записаний батьком дитини, але з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. У зв'язку з наведеним звернулася до суду.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 5 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана судова ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та погоджуючись із винесеним по справі рішенням, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт шкідливого впливу радіотехнічного об'єкту на стан її здоров'я та можливої загрози її майну, а тому вона не є належним позивачем у справі, керуючись при цьому нормами ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувану судову ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 5 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта