АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Савчук М.В., Бреславського О.Г.

секретаря Давньої Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2014 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у червні 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Позивач вказував, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 12 липня 2007 року, за умовами якого публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» надано ОСОБА_1 кредит в сумі 5200 грн. шляхом відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту на строк 12 місяців.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобов»язання, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на його користь кредит в сумі 4412 грн. 39 коп., проценти в сумі 14742 грн. 31 коп., штраф в сумі 1457 грн. 73 коп.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2014 року у позові відмовлено.

№22ц-133 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Оленчук І.В.

Категорія:19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, суд першої інстанції керувався правилами, передбаченими ч.4 ст.267 ЦК України, та зазначив про сплив позовної давності.

Мотивовано висновки суду першої інстанції тим, що договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року визначено повернення коштів періодичними щомісячними платежами, позовна давність за вимогами кредитора про повернення коштів обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу 5 березня 2009 року.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 12 липнчя 2007 року, за умовами якого публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» надано ОСОБА_1 кредит в сумі 1798 грн. 80 коп. шляхом відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту на строк 12 місяців.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року складається з заяви позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) і тарифами.

З огляду на положення п.3.1 Умов і правил надання банківських послуг частиною договору про надання банківських послуг є пам»ятка клієнта.

Так на підставі п.3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта.

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із заявою позичальника ОСОБА_1 зобов»язаний повернути кредит, сплачувати проценти у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 44 грн. 07 коп. щомісячно, комісії в зазначені в заяві і Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) строки.

Також за змістом заяви позичальника ОСОБА_1 погашення заборгованості здійснюється з 1 по 5 число кожного місяця, щомісячний платіж для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами, становить 204 грн. 03 коп.

За змістом п.6 пам»ятки клієнта розмір обов»язкового щомісячного платежу становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості).

З матеріалів справи вбачається, що договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року продовжений на 12 місяців.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта.

Водночас п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку не одна із сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично поновлюється на такий же строк.

Разом з тим пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

Так, публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» встановлено кредитний ліміт в сумі 5200 грн. 25 вересня 2009 року, тобто після закінчення строку дії договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року за відсутності заяви про припинення дії договору.

При цьому згідно розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року встановлено виконання ОСОБА_1 зобов»язання з повернення грошових коштів у строк до 11 липня 2008 року (а.с.7).

Не можна погодитися з доводами публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо продовження строку дії договору до 12 липня 2015 року.

Встановлено порушення ОСОБА_1 умов договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року, не виконання зобов»язння із здійснення обов»язкового щомісячного платежу протягом з березня 2009 року.

У матеріалах справи відсутні докази пролонгації строку дії договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року після закінчення його дії 11 липня 2009 року.

Зокрема, відповідно до розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 12 липня 2007 року боржник зобов»язання з повернення грошових коштів не виконав протягом строку дії договору, після закінчення строку дії договору публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не надавалися ОСОБА_1 грошові кошти (а.с.7-9).

Також не заслуговують на увагу посилання публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на продовження строку дії платіжної картки.

За змістом п 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 нової кредитної картки, а також наявності грошових коштів на картковому рахунку відповідача, за наявності яких банк в праві був продовжити строк дії картки.

У той же час продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався правилами, встановленими ч.1 ст.259 ЦК України, за якими позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно із п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), чинних на час укладення договору, встановлено термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, штрафів тривалістю 5 років.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з заяви позичальника сторонами визначено строк дії договору 12 місяці з 12 липня 2007 року по 11 липня 2008 року.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов»язанями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно до положень ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Отже, у даному разі початок перебігу позовної давності має обчислюватися зі спливом строку виконання чергового платежу, а саме 5 березня 2009 року.

Позов публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було подано до суду у червні 2014 року, тобто після спливу встановленого строку позовної давності.

За правилами, встановленими частинами 3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи видно, що відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування позовної давності (а.с.47).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що право публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів не підлягає захисту, відповідає наведеним нормам.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: