У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Олійник А.С., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

провівши попередній розгляд цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 10 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 31 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 36 669 грн 35 коп., а саме: 7 006 грн 38 коп. - заборгованість за кредитом; 27 440 грн 62 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 722 грн 35 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 3 лютого 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) граничний строк дії картки (місяць і рік) зазначено на її лицьовій стороні. Картка дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами Строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH).

Згідно із п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Доводи касаційної скарги (без посилання на положення Умов та правил надання банківських послуг, Правил, Тарифів банку) про те, що за умовами договору щомісячні платежі нараховуються до моменту погашення кредиту, який не погашено, а тому підлягають стягненню нараховані суми щомісячних платежів у межах трирічного строку позовної давності, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються установленими судами обставинами.

Апеляційним судом установлено, що строк дії кредитної картки ОСОБА_4 - до серпня 2008 року, останній платіж за кредитним договором нею вчинено 3 червня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся 22 серпня 2014 року.

Таким чином, висновки судів про відмову в позові відповідають нормам матеріального і процесуального закону, правовому висновку Верховного Суду України а також установленим обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.С. Олійник

В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук