Провадження № 2/522/3690/15
22 січня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі - Моргун М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові кошти, зобов'язання видати кошти, та проценти,
Позивач в жовтні .2014р. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові кошти у сумі 40 000 долл США, які знаходяться на депозитному рахунку в іноземній валюті НОМЕР_2, зобов'язання видати зазначені кошти, та відсотки за цим договором, стягнення судових витрат.
22.01.2015р. представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, згідно яких просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 319 714,22 грн., та про стягнення судових витрат.
Представник позивача- ОСОБА_3 діючий по довіреності від 01.08.2014р. в судове засідання з'явився, та підтримав позовні вимоги з викладених підстав та доповнив, що позивачка вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 05.12.2014р.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомили.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України слухати справу у відсутності відповідача та за згодою представника позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступних підстав.
Пунктом 2.1.3 договору передбачено право поповнення рахунку не пізніше до 23.07.2014р.
Відповідно до п.2.2.2. Банк має право у випадку дострокового розірвання договору при наявності перерахувань на рахунок, передбачених п.7.2., вкладник сплачує Банку комісію в гривневому еквіваленті по офіційному валютному курсу НБУ на день проведення операції, шляхом внесення готівкових коштів в касу Банку, згідно тарифів Банка на дату дострокового розірвання договору.
П.3.1.4. передбачено письмово повідомити Банк про дострокове розірвання договору за три дні.
У випадку отримання вкладу готівкою, вкладник зобов'язується письмово повідомити банк про свої наміри за 3 банківські дні до заявленої дати отримання грошей, якщо їх сума не перевищує 15 000 грн. в еквіваленті валюти вкладу (а.с.3.1.5).
Згідно п.3.2.3. Банк зобов'язаний видати вкладнику готівкою з нарахуванням процентів по закінченню терміну дії договору, або за первісною вимогою вкладника відповідно до п.2.2.1., п.3.1.4., 3.1.5.
Термін дії вищезазначеного банківського вкладу закінчився 27.10.2014р.
З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2014р. позивач звертався до ПАТ КБ «ПОРТО-ФРАНКО» з заявою про видачу грошових коштів по банківського вкладу та поверненні йому коштів у розмірі 20 275,50 долл.США . , та з аналогічною заявою від 16.01.2015р., яку відповідачем отримано 17.01.2014р. за вх..№1793. Також судом встановлено, що позивач не отримав відповідь на своє звернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу: банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
Також судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року N 610 «Про віднесення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» було віднесено Публічне акціонерне товариство АБ "ПОРТО-ФРАНКО" до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року N 103 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства АБ "ПОРТО-ФРАНКО" з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року . та призначено уповноваженою особою -Красюка Ігора Івановича.
З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АБ «ПОРТО - ФРАНКО», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 169 від 29.12.2014 про продовження строку тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» до 29.01.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» Красюка Ігоря Івановича до 29.01.2015 включно. (публічна інформація).
Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Відповідно до ч.5 ст.36 закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється:
1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;
2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;
3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;
4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;
5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.
Згідно п.6 цієї статті Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;
Відповідно до ст.51 Закону для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 04.06.2014р. НОМЕР_4(а.с.5).
позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження є донькою померлої ОСОБА_2, згідно свідоцтво пр. народження виданого 31.07.2014р. повторно НОМЕР_5 (а.с.6).
Згідно Ст. 1216 1223 , 1228 ЦК позивачка отримала 05.12.2014р. свідоцтво про право на спадщину за законом ((а.с.30) разом ОСОБА_5 (син померлої) по ? кожний частки спадкового майна, яке складається з : права на грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» на рахунках: поточний рахунок НОМЕР_6 у сумі 551 долл США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.12.2014р. становить 8 428,48 грн.; та на депозитний рахунок НОМЕР_7 у сумі 40 000 доллл. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.12.2014р. становить 611 868,00 грн.(а.с.30), що підтверджується і копією спадкової справи №11/2014 відкритої після смерті ОСОБА_2.(а.с.18-31).
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (частина друга статті 1228 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно із частиною п'ятою статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.
Оскільки сторонами спірного договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов'язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов'язаним з особою
З огляду на викладене, судом встановлено, що на підставі Договору, укладеного 25 жовтня 2013 року між позивачем як правонаступником та відповідачем, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання зобов'язань.
На момент розгляду справи відповідачем позивачу зазначені кошти не повернуті і останній не виконав свої зобов'язання щодо видачі відповідних сум з рахунку , у зв'язку з чим суд вбачає порушення прав позивача щодо вільного розпорядження своїми коштами на даному рахунку.
Згідно ч.2. ст.26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У той самий час частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.
Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд встановив, що у зв'язку з невиплатою вкладу Банком позивачу на час розгляду справи та введенням тимчасової адміністрації в Банку існує можливість порушення прав позивача.
У зв'язку з зазначеним суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 319 714 грн., які знаходяться на рахунку за вказаним договором є частково обґрунтованою, так як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2014р. позивачка має право лише на ? частину зазначеного в позові банківського вкладу у суму 20 000 долл. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 305 934 грн.
При цьому не підлягає задоволенню вимога про стягнення судових витрат на користь позивача так як позивач не сплачував при подачі позову судові витрати.
Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88 ч.1, 169 ч.4, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 10,15,16, 386, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 610-612, 626,1060, 1061,1216, 1218, 1223,1228 ЦК України, ст.ст.1,2, 26, 27, 28, 34, 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові кошти, зобов'язання видати кошти, та проценти, - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України.
Суддя: Домусчі Л.В