У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 2 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Комінтех», про усунення перешкод в користуванні приватною власністю, вселення в квартиру та реєстрацію у ній, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, третя особа - Червоноградський міський сектор Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, визнання недійсною доприватизації квартири, скасування рішення та інше,

в с т а н о в и в:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень просили: скасувати реєстрацію ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1; скасувати особовий рахунок № НОМЕР_1, відкритий в КП «Комінтех» на ім'я ОСОБА_5; зобов'язати КП «Комінтех» відкрити такий особовий рахунок на ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не чинити їм перешкод в користуванні жилим приміщенням указаної квартири шляхом надання ключів від вхідних дверей квартири, будинкової книги і технічного паспорту на неї та надання вільного доступу до квартири; вселити їх в квартиру та зобов'язати КП «Комінтех» та ВГІРФО Червоноградського МВ ГУ МВС України зареєструвати їх в цій квартирі; стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу; усунути перешкоди в користуванні приватною власністю - квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначали, що вони є співвласниками вказаної квартири і своєї згоди на реєстрацію в квартирі відповідача ОСОБА_5 та відкриття на неї особового рахунку не давали. Крім того, відповідачі змінили замки від вхідних дверей квартири і не впускають їх, чим перешкоджають користуватись належним їм на праві спільної часткової власності жилим приміщенням даної квартири.

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив: визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою у зв'язку з вибуттям в інше місце проживання; визнати недійсною доприватизацію квартири, проведену на підставі рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 420 від 23 листопада 1995 року та скасувати це рішення; визнати незаконним набуття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на квартиру; визнати недостовірною довідку № 1235, видану Домоуправою № 1 м. Червонограда, про склад сім'ї в частині прописки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі з 18 вересня 1992 року та записів в поквартирній картці щодо прибуття ОСОБА_3, ОСОБА_4 та вибуття ОСОБА_2; зобов'язати приватизаційний орган Червоноградської міської ради відновити його приватизаційні документи в редакції 1993 року і видати нове свідоцтво про право власності на квартиру тільки на нього одного.

В обґрунтування позову зазначав, що на момент приватизації квартири у липні 1993 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживали і не були зареєстровані у ній, оскільки проживали в м. Харкові, де вони отримали на сім'ю іншу квартиру, яку в подальшому обміняли на квартиру по АДРЕСА_3, а тому дописування у свідоцтві вчинено неправомірно на підставі незаконного рішення, оскільки діюче на той час законодавство не дозволяло проводити доприватизацію житла, а також на підставі підробленої ОСОБА_3 заяви на приватизацію, яку він не підписував. Про оспорюване ним в частині дописування свідоцтво про право власності на квартиру йому стало відомо лише наприкінці 2009 року, коли внук ОСОБА_4 повернув документи на квартиру, які незаконно зберігав у себе, а про оспорюване рішення, довідки та заяву, підписану нібито ним, він дізнався з відповіді міського голови м. Червонограда від 23 вересня 2010 року.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсними рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області № 420 від 23 листопада 1995 року «Про передачу квартир державного житлового фонду в особисту власність громадян м. Червонграда» в частині внесення змін в розпорядження виконкому № 254 від 16 липня 1993 року про доповнення п. 2.18 даного розпорядження та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 19 липня 1993 року, видане органом приватизації державного житлового фонду Червоноградської міської ради Львівської області, в частині належності даної квартири на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 2 грудня 2014 року рішення місцевого суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині. Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для витребування та необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Оскільки вищезазначена касаційна скарга розглянута судом касаційної інстанції по суті й у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, судовий збір за подання та розгляд касаційної скарги поверненню не підлягає (Постанова Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-138цс14).

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 2 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Комінтех», про усунення перешкод в користуванні приватною власністю, вселення в квартиру та реєстрацію у ній, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, третя особа - Червоноградський міський сектор Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, визнання недійсною доприватизації квартири, скасування рішення та інше, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний