АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7305/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в місті Києві, Служба у справах дітей, як представник органу опіки й піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, визначення порядку спілкування з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в липні 2014 року.

Зазначав, що з 2010 року на протязі двох років він мав стосунки з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила дитину ОСОБА_4 На момент народження дитини вона у шлюбі не перебувала, а тому запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було здійснено на підставі ч.1 ст. 135 СК України - за заявою матері та її вказівкою. Вважаючи себе біологічним батьком малолітньої дитини просив встановити факт його батьківства щодо малолітньої ОСОБА_4, зобов'язати відділ РАЦСу внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши його батьком; а також визначити його участь у вихованні доньки за таким графіком: перші та треті вихідні дні кожного місяця з 9-ї години суботи до 20-ї години неділі без присутності матері дитини, а також надавати йому можливість забирати доньку до себе за місцем проживання до м. Лондон на один тиждень кожного календарного місяця, попередньо узгодивши це з матір»ю дитини.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухваленні нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила доньку ОСОБА_4

З листа Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві №02-25 від 06.09.2014 року вбачається, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень щодо ОСОБА_4 вчинено 22.05.2012 року, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_5 зазначав, що починаючи з 2010 року на протязі двох років він мав стосунки з відповідачем. Після народження дитини відповідачка неодноразово зверталась до нього за матеріальної допомогою для утримання дитини, приїздила до нього в м. Лондон, вони разом з дитиною відпочивали в Єгипті в 2014 році тощо. Наразі вони також підтримують стосунки й піклуються разом про дитину.

Під час розгляду справи ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2014 року у справі за клопотанням позивача призначено судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу для встановлення батьківська, проте вказан ухвала залишена експертом без виконання, оскільки відповідачка на відбір зразків крові не з'явилась.

Не встановивши факт кровного споріднення позивача з донькою ОСОБА_4 суд першої інстанції прийшов до висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає у рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь в справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте позивач, звертаючись до суду, не надав достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують його вимоги.

Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявні в матеріалах справи фотокартки зі спільного відпочинку, електронний лист відповідача до позивача та розписки про отримання коштів на утримання дитини, не є достатніми доказами в розумінні вищезазначених статей для встановлення факту батьківства.

Відтак, враховуючи відсутність встановлення факту кровного споріднення позивача з донькою відповідачки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: