Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Дмитренко Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.06.13 р. він передав відповідачу за договором позики грошові кошти в розмірі еквівалентному 20000 дол. США, тобто 259000 грн., що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 07.06.2013 в присутності свідка ОСОБА_3, відповідач зобов'язався до 01.08.2014 повернути суму боргу, про що зазначено у вказаній розписці. Позивач зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути йому позичені грошові кошти, однак, відповідач ухиляється від спілкування і взяті на себе зобов'язання не виконує. У зв'язку з зазначеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 260894,60 грн., з яких 3% річних за весь час прострочення - 1894,60 грн. Також відповідач просив судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача до початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.06.2013 позивач позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі еквівалентному 20 000 дол. США, про що останнім було написано розписку (а.с. 4). Крім того, з даних розписки вбачається, що відповідач зобов'язався повернути позичені грошові кошти 01.08.2014.

Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо повернення стягнення заборгованості за договором позики знайшли своє доведення (сума боргу - 259000 грн., 3% річних від простроченої суми - 1894 грн. 60 коп. (259000 грн. х 3% : 365 днів х 89 днів прострочки (з 02.08.2014 по 29.10.2014)., а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2608 грн. 95 коп.

На підставі ст. ст. 525, 526, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) борг в сумі 259000 грн., 3% річних - 1894 грн. 60 коп., судовий збір - 2608 грн. 95 коп., а всього стягнути 263503 (двісті шістдесят три тисячі п'ятсот три) гривні 55 (п'ятдесят п'ять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня, наступного після отримання копії рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька