АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, у розмірі 500 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду та до досягнення донькою повноліття, та стягнути аліменти за минулий час по 500 грн. за кожен місяць починаючи з дня реєстрації дочки в квартирі позивача, а саме з 03.04.2012 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 29.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що рішення є незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зазначила, що при визначенні розміру аліментів суд не врахував матеріального становища відповідача та такої істотної обставини як її перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, неможливість отримувати будь-яких доходів. Вказувала, що єдине джерело її існування це державна допомога у зв'язку з вагітністю та пологами та одноразова допомога при народженні дитини.

Посилалась на те, що Постановою КМУ від 26.02.93 р. N 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, батьків, дітей, інших осіб, у п. 12 якого передбачено, що утримання аліментів не провадиться з допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразової допомоги при народженні дитини, інше. Проте, положення зазначеної постанови суд не врахував та безпідставно стягнув з неї аліменти у розмірі 400 грн.

Просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року змінити та ухвалити нове, яким стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 100 грн.

Представник ОСОБА_1- ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в ній та просила задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалося, а отже законність та обґрунтованість рішення в цій частині, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегією суддів не перевірялася.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.05.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Встановивши правовідносини та застосувавши відповідні норми матеріального права, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку щодо обв'язку обох батьків утримувати дитину.

Ухвалюючи рішення, суд враховуючи матеріальне становище відповідача, яка не має регулярного доходу, дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачка по квітень 2015 працювала в ТОВ «Американський Інститут Лазерних Технологій «Аліаз» на посаді менеджера по роботі з клієнтами та згідно довідки мала постійний заробіток.

Згідно наказу № 8/в від 20.04.2015 ОСОБА_1 надана відпустка по вагітності та пологам на 126 календарних днів з 20.04.2015 року по 23.08.2015 року.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При вирішенні спору судом вірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. 182 СК України, про що зазначено у мотивувальній частині рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 грн., з 1 грудня - 1455 грн.

Відповідно 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 385,80 грн. та 436,50 грн.

Разом з цим, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, оскільки висновок суду першої інстанції відповідає положенням закону.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, щодо незастосування судом закону, який підлягав застосуванню є безпідставним.

Посилання в апеляційній скарзі на передбачену законом можливість стягнення аліментів у меншому розмірі ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ґрунтуються на довільному трактуванні відповідачем норм закону, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/8320/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8878/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Домарєв О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.