АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5266/15 Справа № 201/2075/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

17 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у лютому 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини /а.с.2-5/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено /а.с.41-42/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ч.2 ст.308 ЦПК України встановлено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 184 СК України встановлено, що у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 12/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2011 року шлюб було розірвано /а.с. 14/.

Відповідно до медичного висновку №57 від 24 липня 2014 року, ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом (симптоматична епілепсія) /а.с.18/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2013 року на відповідача покладено обовязок щодо сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700,00 гривень на місяць, починаючи з 10 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.15-17/.

Звертаючись з позовними вимогами про зміну розміру аліментів на утримання дитини в сторону збільшення, ОСОБА_2 посилалась на те, що її сімейний стан значно погіршився у звязку з останніми подіями, що відбулися в країні, які призвели до збільшення вартості ліків та щомісячні витрати на дитину, повязані з її лікуванням зросли більш ніж в два рази, отже позивач як в своїй позовній заяві так і в апеляційній скарзі наполягає на застосування положення ч.1 ст.192 СК України до даних правовідносин та збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 700 грн. на 1 500грн.

Дослідивши матеріали справи та в силу ст. 212 ЦПК України оцінивши надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наведені позивачем обставини для збільшення розміру аліментів не дають підстави для застосування ст.. 192 СК України, оскільки в силу ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Також позивач не позбавлена можливості звернутися до відповідача з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, що передбачено положеннями ст.185 СК України, а так як хвороба дитини є тяжкою, додаткові витрати тривалими, то витрати можуть фінансуватися наперед.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5