У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 17 березня 2008 року між ним та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором станом на 31 травня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 30 725 грн 63 коп., з якої: 7728 грн заборгованість за кредитом; 18 817 грн 35 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом; 2240 грн 96 коп. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина), 1439 грн 32 коп. - штраф (процентна складова).

Банк просив стягнути вказану заборгованість з відповідача.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2008 року у розмірі 30725 грн 63 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року заочне рішення Дарницький районний суд м. Києва від 08 жовтня 2013 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2008 року станом на 16 грудня 2013 року у розмірі 21 424 грн 99 коп., з якої: 2500 грн - заборгованість за кредитом; 11 391 грн 07 коп. - заборгованість за процентами, 6037 грн 50 коп. - комісія, 1496 грн 42 коп. - штрафи. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким у позові банку відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви від 17 березня 2008 року ОСОБА_4 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою 2,5 % на місяць з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 7−8, т. 1).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим банком, заборгованість відповідача за кредитним договором від 17 березня 2008 року станом на 16 грудня 2013 року склала 21 424 грн 99 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 2500 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 11 391 грн 07 коп., 6037 грн 50 коп. - комісія, 1496 грн 42 коп штрафи (а. с. 225−233).

Відповідно до п. 5.4 Умов і правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом здійснюється щомісяця за попередній місяць, а строк погашення кредиту − в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

Апеляційний суд правильно зазначив, що оскільки після закінчення строку дії картки - 17 березня 2010 року картка відповідачу не перевидавалася, трирічний строк позовної давності сплив 17 березня 2013 року, тому звернувшись 03 серпня 2013 року (а. с. 29, т. 1) до суду з позовом про стягнення заборгованості банк порушив передбачений ст. 257 ЦК України строк позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що про розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 був повідомлений належним чином (а. с. 31, 40, т. 1), у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не надіслав, у зв'язку з чим у суду першої інстанції були відсутні передбачені п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи і відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд правильно ухвалив заочне рішення.

Оскільки правом подати заяву про застосування позовної давності у передбаченому ч. 3 ст. 267 ЦК України порядку до ухвалення рішення у справі ОСОБА_4 не скористався, представниками відповідача заява про застосування строків позовної давності подана після ухвалення судового рішення у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково відповідно до вимог ст. ст. 1054, 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.