Номер провадження: 22-ц/785/5365/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний про визнання договорів кредиту та поруки недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

27. 01. 2014 р. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Південний (далі ПАТ АБ «Південний») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з проханням стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 25. 05. 2008 р., укладеним між АБ «Південний» та ОСОБА_2, та додатковими угодами до нього в розмірі 11767,98 доларів США, що еквівалентно 94061,46 грн., з урахуванням договору поруки від 27. 05. 2008 р., укладеного між АБ «Південний» та ОСОБА_3, який зобовязався відповідати за виконання ОСОБА_2 її зобовязань за вказаним кредитним договором та додатками до нього з посиланням на те, що ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору не дотримується встановлених строків та сум внесення платежів, внаслідок чого за станом на 20. 01. 2014 р. виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 11767,98 доларів США, і в рівних частках стягнути з відповідачів витрати на судовий збір (а. с. 2-3).

В зустрічному позові від 13. 03. 2014 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати договори кредиту та поруки від 22. 05. 2008 р., укладені з ВАТ АБ «Південний» недійсними, а у позові ПАТ КБ «Південний» до них відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що вказані договори були укладені з ВАТ АБ «Південний», а не з позивачем ПАТ АБ «Південний», а тому будь-які реорганізації юридичної особи потребують переоформлення кредитного договору, чого ПАТ АБ «Південний» не зробив, що є грубим порушенням договорі, так як про будь-яку переуступку права вимог або перевод боргу сторони за договорами не домовлялися, не надавалися і відповідні погодження, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним, що несе відповідні правові наслідки, тобто припинення ПАТ АБ «Південний» нарахування та стягнення кредиту, кредитних відсотків, пені за кредитним договором, та так інше, тобто вимоги ст. 90 ч. 5 ЦК України встановлюють, що юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи. Вважають, що з моменту порушення (відомості про державну реєстрацію, нову юридичну особу, яка до матеріалів цивільної справи не надана) договорів з боку ПАТ АБ «Південний» як правонаступника ВАТ АБ «Південний» пропустив згідно ст. 257 ЦК України загальну позовну давність, яка встановлена строком 3 роки для предявлення позову про стягнення заборгованості та будь-які поважні причини цього відсутні. Звертають увагу на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30. 03. 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», що судом першої інстанції за цим позовом потрібно розглянути питання, які повязані з грубими порушеннями умов кредитного договору з боку ВАТ АБ «Південний», а саме: невідповідність прав та обовязків у сторін за договорами як це передбачено ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», і їм невідомо коли банк отримав ліцензію (право) на валютне кредитування, що є суттєвим тому, що відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

30. 03. 2015 р. ПАТ АБ «Південний» надав до суду уточнення до позовної заяви про стягнення заборгованості з проханням стягнути з ОСОБА_4 на користь банку 11767,98 доларів США і стягнути з ОСОБА_2 на користь банку 11767,98 доларів США, а також стягнути з відповідачів на користь банку в рівний частках суму судового збору у справі з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України у справі № 6-185цс14 від 17. 12. 2014 р., в якій зазначено, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, тобто, не можна в одній вимозі просити суд стягнути заборгованість за договором кредиту з позичальника та поручителів, так як останні не є солідарними боржниками (а. с. 186-187).

Справа судом першої інстанції розглядалася 08. 04. 2015 р. за відсутності сторін з урахуванням письмової заяви представника ПАТ АБ Південний від 08. 04. 2015 р., яка зареєстрована в суді першої інстанції 08. 04. 2015 р. за № 14459, з проханням розглянути справу без участі представника АБ «Південний» і вказівкою, що позовні вимоги з урахуванням наданих уточнень підтверджуються повністю (а. с. 190), а також даних повідомлень Курєрської компанії «Пост Медіа», яка входить в офіційну мережу міжнародної курєрської компанії FedEx (США), з яких видно, що 31. 03. 2015 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовилися від одержання судових повісток направлених Київським районним судом м. Одеси про виклик у даній справі у судове засідання на 08. 04. 2015 р. о 09 год., направлених за адресою, вказаною у зустрічному позові (а. с. 189, 190).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07. 07. 2015 р., залишено без розгляду зустрічну позовну заяву в частині вимог ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Південний» про визнання договорів кредиту та поруки недійсними.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р. позов ПАТ АБ «Південний» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Південний» загальну суму заборгованості за кредитним договором № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. в сумі 11767,98 доларів США, яка складається з 11634,45 доларів США залишку заборгованості за кредитом, 3,84 долара США штраф від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США пеня за прострочення повернення кредиту. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Південний» витрат по сплаті судового збору в розмірі 470,31 грн. з кожного. В решті позовних вимог і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Південний» про визнання договору кредиту та поруки недійсними відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та передати справу на новий розгляд тому, що судом було допущено неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи; в наявності є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; в наявності є невідповідність висновків суду обставинам справи; а також судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказують, що відповідач не є стороною у договорах оскільки вони укладали договори з АБ «Південний», а не з ПАТ АБ «Південний»; на строк позовної давності; що законним платіжним засобом в Україні є гривня, а не долар; на грубе порушення умов кредитного договору з боку АБ «Південний»; на окреме оскарження ухвали про залишення зустрічного позову про визнання недійсним вказаних договорів без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_5, представник ПАТ АБ «Південний», вважає рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи частково позов про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ПАТ АБ Південний загальної суми заборгованості за кредитним договором № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. в сумі 11767,98 доларів США і в рівних частках з кожного з відповідачів витрат по сплаті судового збору суд першої інстанції виходив з позовних вимог банку з урахуванням уточнень до нього та висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову, умов кредитного договору та договору поруки між сторонами та відповідних норм ЦК України та обставин справи, з урахування чого прийшов до висновку, що «вимоги позивача про стягнення 11634,45 доларів США залишку заборгованості за кредитом, 3,84 доларів США штрафу від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США пені за прострочення повернення кредиту, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню» і, що відповідно «до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 940,16 грн. у рівних частках», а також того, що необхідно «відмовити у задоволенні вимог ПАТ АБ «Південний» про стягнення кредитної заборгованості окремо з позичальника та окремо з поручителя, оскільки умовами укладених договорів передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором по кредитному договору солідарно з позичальником як по сплаті основного боргу за кредитом в розмірі неповерненої в термін суми кредиту, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України (а. с. 201)».

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції в повному обсязі неможливо з таких підстав.

Судом встановлено, що 27. 05. 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк Південний (далі ВАТ АБ «Південний») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № В 249 2008г відповідно до умов якого, банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 48000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредит в такій же сумі не пізніше 25. 05. 2018 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних. Цілі, на які надається кредит: для особистих потреб позичальника. Забезпеченням зобовязань за даним договором є іпотека земельної ділянки, що розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, ОГСТ Заря, вул. Озерна, 45, та порука фізичної особи ОСОБА_6

30. 12. 2008 р., 30. 07. 2009 р. між ВАТ АБ Південний та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р., а 08. 12. 2009 р. додаткову угоду до кредитного договору № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. було укладено вже між ПАТ АБ Південний та ОСОБА_7

Згідно зі Статутом ПАТ АБ «Південний», затвердженим загальними зборами акціонерів протокол зборів № 4 від 27. 04. 2011 р., погодженим з Національним банком України 20. 06. 2011 р. і зареєстрованим у встановленому порядку, ПАТ АБ «Південний» є правонаступником ВАТ АБ «Південний».

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. між ВАТ АБ Південний та ОСОБА_6 27. 05. 2008 р. було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_7 її зобовязань у повному обсязі перед кредитором, що виникли із кредитного договору № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. та всіх додаткових угод до нього, за якими кредитор зобовязується надати позичальнику кредит на суму 48000 доларів США, а позичальник зобовязується в розмірі, на умовах та строки, визначених у відповідних договорах, повернути кредитору кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пеню, передбачені умовами кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки від 27.05.2008року поручитель відповідає перед кредитором по кредитному договору солідарно з позичальником як по сплаті основного боргу за кредитом в розмірі неповерненої в термін суми кредиту, але не більш 48000доларів США, відсотків за користування кредитом, нарахованих відповідно до кредитного договору, але не більш 70567 доларів США, усе разом: 118567 доларів США, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, збитків кредитора внаслідок невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором, а також будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України. У випадку зміни терміну повернення кредиту за кредитним договором у поручителя виникає додаткова солідарна відповідальність по сплаті відсотків, нарахованих кредитором за фактичний період користування кредитом. Крім того, за п. 2.1.1 договору поруки поручитель при невиконанні позичальником своїх зобовязань по кредитному договору зобовязується сплатити банку суму основного боргу за кредитом і інші суми, які позичальник повинен сплатити відповідно до кредитного договору, за п. 2.2.1 цього договору кредитор має право у випадку невиконання позичальником обовязків за кредитним договором звернутися до поручителя з вимогою про виконання поручителем за позичальника зобовязання, забезпеченого порукою за цим договором, за п. 4.2 цього договору його дія припиняється після повного погашення позичальником або поручителем усім сум заборгованості за кредитним договором, а за п. 4.6 цього договору спірні питання при недосягненні згоди між сторонами вирішуються судом.

За станом на 20. 01. 2014 р. за вказаним кредитним договором заборгованість складає 11767,98 доларів США, в тому числі 11634,45 доларів США залишку заборгованості за кредитом, 3,84 долара США штраф від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США пеня за прострочення повернення кредиту.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи і сторонами не спростовані.

Що стосується суті спору між сторонами у даній цивільній справі, то за умовами вказаних кредитного договору та договору поруки та ст. 543 ч. 1 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Тобто, за умовами кредитного договору та договору поруки між сторонами та положень закону у даному випадку позивач має право заявити вимоги про стягнення заборгованості в повному обсязі у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 або окремо заявити вимоги про стягнення заборгованості в повному обсязі (або частково) лише до ОСОБА_2 чи лише до ОСОБА_4 і право такого вибору надано саме позивачу-кредитору (у даному випадку ПАТ АБ «Південний»).

За умовами вказаних договорів та законом не передбачено право позивача на предявлення вимоги про стягнення заборгованості в повному обсязі одночасно до кредитного боржника і до його поручителя, внаслідок чого мало б місце вимога про подвійне стягнення заборгованої суми, і таке звернення суперечить як положенням ст. 543 ч. 1 ЦК України, так і положенням вказаних договорів між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ПАТ АБ Південний в первісному вигляді були направлені на стягнення у солідарному порядку з відповідачів (боржника та поручителя) вказаної кредитної заборгованості в сумі 11767,98 доларів США перед банком, але після уточнення позовних вимог було поставлене питання про стягнення одночасно кредитної заборгованості з боржника в сумі 11767,98 доларів США, і з поручителя в сумі 11767,98 доларів США з посиланням на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-185цс14 від 17. 12. 2014 р. і саме уточнені позовні вимоги просила задовольнити представник позивача у своїй письмовій заяві від 08. 04. 2015 р.

Суд першої інстанції, як зазначено в рішенні суду у справі (а. с. 195), розглядав позовні вимоги банку саме з урахуванням вказаних уточнень до первісних позовних вимог (а. с. 186-187).

Таким чином, суд першої інстанції у даній справі розглядав позовні вимоги ПАТ АБ Південний про стягнення одночасно кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_2 в сумі 11767,98 доларів США, і з поручителя ОСОБА_4 в сумі 11767,98 доларів США з посиланням на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-185цс14 від 17. 12. 2014 р. і в силу ст. 11 ЦПК України суд першої інстанції не вправі був виходити за межі саме цих уточнених позовних вимог.

Але, як вказувалося вище, таке одночасне стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь банку, що в цілому складає стягнення заборгованості в подвійному розмірі, не передбачено умовами кредитного договору і договору поруки, укладеними між сторонами, і не передбачено законом, у звязку з чим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог відповідає вимогам закону.

Що стосується посилань з боку позивача на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-185цс14 від 17. 12. 2014 р., то вона полягає в тому, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, і у справі, яка переглядалася Верховним Судом України, предметом спору були різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники, і умовами договорів поруки передбачено право кредитора предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя.Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, Верховний Суд України прийшов до висновку, що підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Вказаний правовий висновок Верховного Суду України не має відношення до даної справи, оскільки у даній справі має місце один боржник по вказаному кредитному договору і його поручитель за вказаним договором поруки і спір не стосується питань застосування ст. 554 ч. 3 ЦК України.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ Південний про стягнення одночасно кредитної заборгованості в повному обсязі з ОСОБА_2 в сумі 11767,98 доларів США, і з поручителя в сумі 11767,98 доларів США є законним та обґрунтованим, внаслідок чого на підставі ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, стосовно рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у солідарному порядку з відповідачів апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Усі висновки суду першої інстанції стосовно обґрунтованості стягнення кредитної заборгованості з відповідачів у солідарному порядку на порушення вимог ст. 11 ЦПК України виходять за межі вищевказаних остаточних уточнених позовних вимог про її стягнення одночасно в повному обсязі з кожного з відповідачів окремо, щодо яких ухвалено рішення судом.

Тобто, ухвалення судом першої інстанції рішення в частині задоволення позову щодо стягнення з відповідачів суми заборгованості в солідарному порядку вказує на вихід судом за межі уточнених позовних вимог і на порушення судом норм процесуального права, що суд першої інстанції не вправі робити, внаслідок чого відповідно до вимог ст. ст. 303 ч. 3, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів у солідарному порядку підлягає скасуванню без ухвалення нового рішення, оскільки стосовно остаточних уточнених позовних вимог у справі вже ухвалене рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у такому випадку відсутні підстави для стягнення з відповідачів у справі сплаченого позивачем судового збору.

За таких обставин на підставі ст. ст. 303, 307 ч. 1, 308, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що належить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р. в частині задоволення позову ПАТ АБ Південний до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ Південний загальної суми заборгованості за кредитним договором № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. в сумі 11767,98 доларів США і витрат по сплаті судового збору, а в іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р. належить залишити без змін.

Вказане не позбавляє ПАТ АБ Південний права звернення до суду з позовом щодо стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору з урахуванням умов зазначених договорів між сторонами і вимог закону, в тому числі положень ст. 543 ч. 1 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1, 309, 313, 314, 316, 317, 318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р. в частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний загальної суми заборгованості за кредитним договором № В 249 2008г від 27. 05. 2008 р. в сумі 11767,98 доларів США і витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 08. 04. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_8

ОСОБА_9