Справа № 148/1951/14-ц Провадження № 22-ц/772/1303/2015Головуючий в суді першої інстанції Карнаух А. П.
Категорія 23 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Нікушина В.П., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника апелянта прокурора прокуратури Вінницької області Гущіної Н.В., позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засі-дань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до Копіївської сільської ради Туль-

чинського району Вінницької області про продовження дії дого-

вору оренди водного об'єкта,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області Сухоребро-го Сергія Анатолійовича на рішення Тульчинського районного суду Вінниць-кої області від 12 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року ( а. с. 83-87 ) позов ОСОБА_3 задоволений, визнано продовже-ною дію договору оренди водного об'єкта площею 59,2 га місцевого значення № 1 від 19 січня 2001 року, укладеного між Вінницькою обласною радою та ОСОБА_3 Зобов'язано Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області внести зміни до договору оренди водного об'єкта № 1 від 19 січня 2001 року щодо зазначення орендодавцем Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області та продовження дії договору оренди водного об'єкта площею 59,2 га, розташованого на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, на той самий строк відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2013 року № 420 «Про затвердження Типового договору оренди водних об'єктів» ( а. с. 83-87 ).

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, заступник прокурора Вінницької області Сухоребрий С.А. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення від 12 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішен-ня про відмову у позові в повному обсязі ( а. с. 89-94 ). Апелянт посилається на невідповідність оскаржуваного судового рішення вимогам статті 213 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши її матеріали, проаналізувавши в сукупності наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржува-ного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга під-лягає задоволенню як обгрунтована, така, що заслуговує на увагу, спростовує висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі ви-моги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтова- ним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунто-ваності є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність виснов-ків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 19 січня 2001 року між Вінницькою обласною ра-дою як орендодавцем та ОСОБА_3 як орендарем строком на 10 років був укладений договір № 1 оренди водного об'єкта місцевого значення загаль-ною площею 59,2 га, розташованого на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в межах села Копіївки. Оскільки термін дії договору закінчився кілька років тому, позивач звернувся в суд аби завдяки його рішенню спонукати сільську раду до продовження договірних умов.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову щодо визнання продовженим договору оренди водного об'єкта, вносячи до цього договору зміни в частині особи орендодавця та посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 29 травня 2013 року № 420 «Про затвердження Типового договору оренди вод-них об'єктів», суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору, про пролонгацію якого заявлений позов, закінчився 19 січня 2010 року, жодна з йо-го сторін не ініціювала припинення орендних відносин. ОСОБА_3 до 2013 року продовжував користуватися об'єктом оренди, сплачував орендну плату, а наймодавець її приймав та не заперечував щодо продовження виконання умов договору. На підставі ст. 764 ЦК України суд дійшов висновку, що договір є продовженим. Також суд зробив висновок про те, що у зв'язку зі зміною з часу укладення у 2001 році договору правового регулювання правовідносин з надан-ня в оренду водних об'єктів місцевого значення слід внести зміни до договору в частині орендодавця, зазначивши ним Копіївську сільську раду Тульчинсько-го району Вінницької області, привести умови договору у відповідність з поло-женнями постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2013 року № 420 «Про затвердження Типового договору оренди водних об'єктів».

Окремо суд першої інстанції підкреслив, що вимоги Копіївської сільської ради стосовно необхідності передачі в оренду водного об'єкта шляхом прове-дення торгів не заслуговують на увагу з огляду на наявність постанови Туль-чинського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2013 року ( а. с. 23-24 ).

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному ріш-енні, погодитися не можна, вони є помилковими.

Оскаржуючи судове рішення від 12 грудня 2014 року, заступник прокурора

Вінницької області Сухоребрий С.А. посилається на те, що спірні правовідно-сини між сторонами у справі повинні регулюватися насамперед нормами Земе-льного, Водного кодексів України, Закону України «Про оренду землі», які пе-редбачають необхідну передумову для відповідного договору оренди - це рі-шення місцевого органу самоврядування. Враховуючи, що Копіївською сільсь-кою радою рішення про пролонгацію довору оренди з ОСОБА_3 не при-ймалося, висновок суду про можливість продовження договору судовим рішен-ням є безпідставним. Це є порушенням виключної компетенції місцевого орга-ну влади, втручанням в його діяльність, підміною повноважень; автоматичного поновлення договору оренди чинне законодавство України не передбачає.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що мотиви апеля-ційної скарги в основній своїй частині є правильними, об'єктивно відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за-перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні апеляційного суду, враховуючи пояснення апелянта - прокурора прокуратури Вінницької області, заперечення на скаргу позивача та його представника, колегія суддів не знайшла доводи заперечення скарги таки-ми, що спростовують її обгрунтовані мотиви. Саме Копіївська сільська рада в особі її секретаря та землевпорядника у березні 2015 року звернулася в проку-ратуру Вінницької області із заявою № 41 ( а. с. 95 ) стосовно порушення оскаржуваним рішенням суду інтересів держави в особі сільської ради, терито-ріальної громади, тому просила оскаржити дане рішення в апеляційному по-рядку. Суд безумовно погоджуєтьсяз тією обставиною, що прокурор в інте-ресах територіальної громади, сільської ради вправі і повинен на виконання наданих повноважень звертатися в судові органи у випадку порушення їхньої компетенції, охоронюваних законом прав чи інтересів.

Заперечення апеляційної скарги безпідставним її обґрунтуванням нормами земельного законодавства спростовуються безпосередньо самим відповідачем, коли він у цих запереченнях вказує, що згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про аквакультуру» об'єктом користування на умовах оренди рибогосподарської технологічної водойми є земельна ділянка під водою, в межах якої здійснюєть-ся аквакультура, та вода ( водний простір ), які в комплексі одночасно надають-ся в користування одній і тій самій особі.

Не можна визнати обгрунтованою й ту позицію відповідача, що правовід-носини між органом місцевого самоврядування та орендарем ( у даному випад-ку ОСОБА_3 ) є господарськими, оскільки договір № 1 оренди водного об'єкта місцевого значення укладався між Вінницькою обласною радою та фі-зичною особою ОСОБА_3

Інші доводи заперечення апеляційної скарги не спростовують висновку що-до незаконності оскаржуваного рішення суду.

Згідно норм статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення у справі є неповне з'ясу-вання судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обста-винам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області Сухореброго Сергія Анатолійовича задоволити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 до Копіївської сільської ради Туль-чинського району Вінницької області про продовження дії договору оренди водного об'єкта - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: