АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

зацікавленої особи ОСОБА_1

представника зацікавленої особи ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Бубела Андрія Миколайовича, зацікавлена особа ОСОБА_1,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою до державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва Бубела А.М. про поновлення строку на оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2014, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.09.2014, про розшук майна боржника від 22.10.2014 та скасувати вказані постанови, зняти арешт з автомобіля Hyundai Grandeur, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2015 в задоволенні скарги відмовлено.

Справа № 753/415/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5845/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду по суті. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом було проігноровано порушення державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві ЗУ «Про виконавче провадження», а саме копію постанови про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, в постанові про накладення арешту на майно боржника державний виконавець не зазначив, на яке саме майно накладено арешт. Зазначила, що скаржник та його представника не було повідомлено про час та місце розгляду справи.

Апелянт та її представник в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Враховуючи наведені обставини колегія суддів з урахуванням вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України ухвалила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи та її представника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення скарги.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоячої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 3ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2014 старшим державним виконавцем Бубелом А.М. було відкрито виконавче провадження (а. с. 22) з виконання виконавчого листа №753/20762/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 06.08.2014 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу у загальному розмірі 498 472,50 грн., боржнику було встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 24.08.2014; копію вказаної постанови боржник отримав 22.08.2014 (а. с. 25). Рішення суду в добровільному порядку боржником не було виконано. 03.09.2014 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а сама: на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми стягнення 498 472,50 грн. (а. с. 78). 22.10.2014 постановою державного виконавця було оголошено розшук транспортних засобів, які належать боржникові, а саме - BA3-21093 номерний знак НОМЕР_2 та Hyundai Grandeur, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 76). 19.11.2014 державним виконавцем Музиченко О.В. був складений акт опису й арешту майна, а саме автомобіля Hyundai Grandeur, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 110-113). Позивач вважає, що дії державного виконавця з приводу виконання вищезгаданого рішення суду є незаконними, в зв'язку з чим просила суд скасувати вищезгадані постанови вищезгаданої посадової особи.

Згідно із ч. 1, 2, 5, 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець діяв виключно в межах наданих повноважень з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача колегія суддів вважає правильними.

Посилання ОСОБА_4 на неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження по справі, колегія вважає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Доводи апелянта про те, що в постанові державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не вказано, на яке саме майно боржника і в якій частині накладено арешт, також не є підставою для скасування або зміну рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Тобто, накладання арешту на все майно боржника передбачено законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_4 була неналежно повідомлена судом першої інстанції про час та місце слухання справи, разом з тим вказана обставина не призвела до неправильного вирішення справи по суті, в зв'язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Крім того, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує, що апелянт та її представник не прибули в суд апеляційної інстанції, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, тобто за власним бажанням не використали надані їм процесуальні права на спростування висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись статтями 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук