Справа № 128/3746/14-ц Провадження № 22-ц/772/517/2015Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 30Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Стеблюк Л.П., Денишенко Т.О.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення сум сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення сум сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Свій позов мотивувало тим, що у квітні 2011 року до управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА звернулась ОСОБА_3 для призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, яка повідомила про те, що вона не отримує аліменти, по догляду за дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від відповідача ОСОБА_2, які були встановлені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2009 року.

Так, за період з 01 квітня 2011 року по 30 жовтня 2013 року, за час перебування ОСОБА_3 на обліку у позивача, як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів вона отримала зазначену допомогу на загальну суму 15786 грн. 60 коп.

Оскільки до цього часу на рахунок управління коштів від відповідача не надходило, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 зазначені вище кошти.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА 15786 грн. 60 коп. виплачених ОСОБА_3 з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.04.2011 року по 30.10.2013 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, судова колегія не знаходить підстав для їх задоволення.

З матеріалів справи убачається, що 11.12.2005 року народилася ОСОБА_4 та ОСОБА_5, батьками яких являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 3) та серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно довідок ВДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_3 не отримувала аліменти на утримання дітей з відповідача ОСОБА_2 по причині ухилення останнього від їх сплати.

На підставі заяв ОСОБА_3 про призначення соціальної допомоги, останній за період з 01.04.2011 року по 30.10.2013 року була виплачена тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на загальну суму 15786 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 181 СК України, якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Згідно п. 12 постанови КМУ України № 189 від 22.02.2006 року «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до Державного бюджету.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2011 року по 30 жовтня 2013 року не сплачував аліменти на утримання дітей, а фактично ОСОБА_3 отримала їх за рахунок коштів держави на загальну суму 15786 грн. 60 коп., то за таких обставин суд вважає, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації.

Судова колегія не приймає посилання ОСОБА_2, що викладені в апеляційній скарзі, про те що він у добровільному порядку сплачував аліменти у повному обсязі, оскільки будь-які докази на підтвердження цього в матеріалах справи відсутні.

Крім того, судова колегія критично оцінює посилання ОСОБА_2 на те, що довідки ВДВС Вінницького РУЮ про неотримання аліментів мають ознаки підробки.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Судова колегія рахує за необхідно зазначити, що пропуск строку позовної давності не можливо прийняти до уваги, оскільки на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюється позовна давність.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 ЦК України законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Згідно з ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року ґрунтується на матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Стеблюк Л.П.

_______ Денишенко Т.О.