Справа № 221/2803/2012 Провадження № 22-ц/772/1668/2015Головуючий в суді першої інстанції Іщук Т. П.
Категорія Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року у справі за заявою державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кушнір К.А. про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_4, -

встановила:

У грудні 2014 року державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кушнір К.А. звернувся в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи її тим, що на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий 04 квітня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про зобов'язання ОСОБА_5 знести самочинно збудований сарай та гараж, позначені на плані літерою «Г» за її рахунок та зняти з воріт та хвіртки замки (в'їзд позначений в технічному паспорті від 17 вересня 2012 року з боку АДРЕСА_1 крайнім ліворуч).

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 померла, заявник просить замінити сторону у виконавчому провадженні на правонаступника боржника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що не встановлено здійснення заінтересованими особами прав та обов'язків на самочинний об'єкт та їх обсягу. Те, що ОСОБА_4 одноосібно прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви нотаріусу, не може бути взято до уваги, зважаючи на не встановлення обсягу спадкового майна, в межах якого він несе зобов'язання.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи.

Установлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2013 року усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_5 знести самочинно побудований сарай та гараж, позначені на плані літерою «Г» за її рахунок та зняти з воріт та хвіртки замки (в'їзд позначений в технічному паспорті від 17 вересня 2012 року з боку АДРЕСА_1 крайнім ліворуч).

На виконання судового рішення видано виконавчий лист.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_4, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом ч. 1 ст. 37 ЦПК України правонаступником є особа, якою замінено сторону або третю особу в зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного правовідношення, а саме: в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи, та до якої переходять усі процесуальні права й обов'язки цього суб'єкта.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Право на спадкування не належить до тих прав, які на підставі ст. 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме.

Норма ч. 2 ст. 376 ЦК України встановлює, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, до спадкоємця право власності на будівельні матеріали в самочинному будівництві не можуть перейти за окремим титулом - свідоцтвом про право на спадщину, а переходять тільки права та обов'язки щодо них.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК).

До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини четверта, сьома статті 376 ЦК).

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вірно виходив із того, що не встановлено обсяг спадкового майна, в межах якого ОСОБА_4 несе зобов'язання.

Таким чином, судом вірно застосовані норми процесуального права при відмові у задоволенні заяви, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки до спадкоємців, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: