Справа №577/6283/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко В.О.
Номер провадження 22-ц/788/312/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

04 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересована особа - відділ державної виконавчої служби Конотопського МРУЮ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року скарга ОСОБА_3 залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати та поновити строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14.02.2014 року, тобто з пропуском строку встановленим ст. 385 ЦПК України.

Як на причини пропуску зазначеного строку ОСОБА_3 зазначила, що оскаржувану постанову державного виконавця отримала лише 01.12.2014 року, а тому була позбавлена можливості звернутися зі скаргою вчасно.

Проте наведені причини пропуску строку суддя першої інстанції визнав неповажними, а тому скаргу ОСОБА_3 залишив без розгляду.

З даним висновком судді колегія суддів погодитись не можна.

Відповідно до вимог статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина друга статті 385 ЦПК).

Пропуск зазначених строків, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила статті 72 ЦПК України. Тому скарга, подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення.

На думку колегії суддів, строк для подачі скарги має відраховуватись з дня, коли особа отримала копію процесуального документу чи могла дізнатись про його існування, тобто з того дня, коли особа дізналась про порушення свого права.

Судом першої інстанції не надано правової оцінки та не перевірено обставини, якими скаржниця обґрунтувала дотримання строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Вирішення питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому необхідно також враховувати прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_3 отримала постанову державного виконавця лише 1 грудня 2014 року, на протязі восьми днів звернулася до суду зі скаргою, проте за відсутністю клопотання про поновлення строку місцевий суд залишив її скаргу без розгляду, зазначивши, що постанова державного виконавця винесена 14 лютого 2014 року. Усунувши недоліки ОСОБА_3 знову звернулася до суду зі скаргою, надіславши її поштою 13 грудня 2014 року, яка була отримана судом 17 грудня 2014 року.

Проте суддя першої інстанції зазначені обставини не перевірив, на вказані вище норми права уваги не звернув і необґрунтовано залишив без розгляду скаргу.

На підставі викладеного ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є пенсіонером та інвалідом третьої групи, має ряд тяжких захворювань, внаслідок чого доволі часто проходить курс лікування, на що витрачає значні кошти, враховуючи її матеріальне становище колегія суддів вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору за апеляційний розгляд згідно вимог ст. 82 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82, 303, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року в даній справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору в розмірі 121,80 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому руху скарги.

Головуючий -

Судді -