Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2262/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

09.09.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

ОСОБА_2 головуючої,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

при секретареві Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, на ухвалу Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Знам?янського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Знам?янського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 звернувся до Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 до виконання ним зобов?язань за рішенням суду про стягнення боргу.

Посилався на те, що на примусовому виконанні ВДВС Знам?янського МРУЮ перебуває виконавче провадження за виконавчм листом №2-3441 від 16.12.2010 року, виданого Знам?янським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що боржник в повному обсязі аліменти не сплачує, не виконує належним чином рішення суду про стягнення з нього аліментів. Під час виїзду за місцем реєстрації боржника (вул.Кірова 55, с.Суботці, Знам?янський р-н) державним виконавцем було виявлено, що боржник там не проживає з 2012 року, працює в м.Києві.

Станом на 01.07.2015 року заборгованість ОСОБА_6 по сплаті аліментів складає 7215,65 грн.

Ухвалою Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року подання державного виконавця задоволено.

В апеляційній скарзі на цю ухвалу адвокат ОСОБА_5 просить скасувати її через порушення норм матеріального та процесуального права, і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України.

Посилається на те, що державним виконавцем не було надано доказів, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання обов»язків, покладених на нього судовим рішенням, оскільки він регулярно сплачує аліменти в розмірі, передбаченому рішенням суду, що підтвержується розрахунком, а державний виконавець самовільно змінив резолютивну частину рішення, фактично встановивши фіксовану грошову суму аліментів, які повинен сплачувати ОСОБА_6 Крім того, вказує на те, що боржник не отримував повістки до суду, а тому був позбавлений права довести відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що у боржника наявні невиконані зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням, що він як боржник ухиляється від сплати аліментів на користь ОСОБА_8, а також з того, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може утруднити та приведе до неможливості виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Системний аналіз положень п. 5 ч.1, ч.3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що така ознака як ухилення боржника від виконання рішення є обов'язковою умовою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

У звязку з цим, з метою всебічного і повного зясування обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, зясуванню судом підлягає чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі чи частково.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ВДВС Знам?янського МРУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3441 від 16.12.2010 року, виданого Знам?янським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

12 січня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Знам?янського МРУЮ ОСОБА_10 відкрито виконавче провадження (а.с.5).

18 грудня 2014 року за адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_6 - с.Суботці, вул.Кірова 55 державним виконавцем було здійснено виїзд та встановлено, що боржник в домоволодінні відсутній, будинок зачинено. За словами сусідів, приблизно з 2012 року боржник виїхав до м.Києва (а.с.9).

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_11, відповідно до даних якого боржник сплачував аліменти в період з серпня 2012 року по травень 2015 року, проте не у повному обсязі. (а.с.12)

Державним виконавцем не надано відповідних доказів щодо вчинення ним передбачених ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок стягнення аліментів, виконавчих дій за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці шляхом звернення стягнення на майно боржника. Відсутні відомості про виклик боржника державним виконавцем для дачі пояснень з приводу заборгованості.

За таких обставин, в матеріалах виконавчого провадження, доданих державним виконавцем до подання, відсутні обєктивні дані про те, що боржник свідомо не виконував зобовязання по сплаті аліментів у належному розмірі, а державним виконавцем було використано усі передбачені Законом заходи щодо стягнення заборгованості по аліментах. Сам факт неналежного виконання боржником у добровільному порядку рішення суду не може беззаперечно свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, що має невиконані зобовязання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу або обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки до подання не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 свідомо ухиляється від виконання рішення суду, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження його як боржника у праві виїзду за межі України.

Застосування визначених ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В апеляційній скарзі зазначено, що за місцем реєстрації боржник не проживає та виїхав до м.Києва на заробітки саме для того, щоб мати змогу сплачувати аліменти, а не для того, щоб ухилитися від їх сплати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Знам?янського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З огляду на це, доводи апеляційної скарги щодо того, що суд не викликав ОСОБА_6 у судове засідання, чим порушив його право на захист, є безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Оскільки ухвала суду не відповідає вимогам закону, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Знам?янського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 304, 307, п.2 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року скасувати і постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Знам?янського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: