Справа № 355/1868/14-ц
Провадження № 2/355/21/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Баришівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір уступки (цесії) про стягнення боргу з ОСОБА_2 в розмірі 50000 тис. доларів США з відсотковою ставкою 3.5% річних на місяць та 42% річних. Відповідно до розписки, яку написав 11.01.2011 року ОСОБА_2 він зобов'язується повернути до 11.01.2012 року 71 тисячу доларів США, що на час подачі в суд позовної заяви згідно офіційного курсу Національного банку України (15.56 грн. до 1 долара США) складає 1104760 грн. 00 коп.

29.10.2014 року на адресу ОСОБА_2 було відправлено вимогу, відповідно до якої він повинен був погасити борг до 05.11.2014 року.

Станом на 13.11.2014 року борг ОСОБА_2 не повернув.

Правочини вчинялись у письмовій формі.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості по розписці в розмірі 1104760 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 1780334 грн. 00 коп. з яких основний борг становить в розмірі 778000 грн. 00 коп., що є еквівалентом 50000 доларів США на день складання позовної заяви, відсотки за три роки в розмірі 988680 грн. 00 коп., що є еквівалентом 63000 тисяч доларів США та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. Окрім того пояснив, що в 2009 році до нього звернувся ОСОБА_2 та пояснив, що у нього є 500 гектарів землі, але не має грошей обробити цю землю і попросив 400000 тис. грн. В січні 2011 року в м. Києві біля торгового центру «Аладін» в автомобілі ОСОБА_4 ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 розписку на 50000 тис. доларів США, а ОСОБА_4 ОСОБА_2 гроші. В грудні 2012 року ОСОБА_1 віддав ОСОБА_3 гроші за ОСОБА_2 в сумі 50000 тис. доларів США і ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 всі документи за договором цесії. ОСОБА_2 тоді в 2012 році писав ОСОБА_1 розписку на один мільйон грн., але поклав до своєї кишені і не повернув. ОСОБА_2 ще брав у ОСОБА_1 без розписки 7000 тис. грн. на лікування своєї дружини. Хоч цей борг він визнає, але віддавати гроші також не збирається. Він має таку забаганку, як «кидати» людей на гроші.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги про стягнення боргу з ОСОБА_2 на загальну суму 1780334 грн. 00 коп. ОСОБА_5 також пояснив суду, що ОСОБА_3 являється фінансовим партнером ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і погодився профінансувати ОСОБА_2 з тією надією, що після збору врожаю отримає девіденти. В січні 2011 року в м. Києві біля торгового центру «Аладін» в автомобілі ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 розписку, а ОСОБА_4 ОСОБА_2 50000 тис. доларів США, які належать ОСОБА_3 Восени 2012 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з проханням повернути гроші, але останній відповів, що він їх у нього не брав. Після цього ОСОБА_3 зателефонував до ОСОБА_4 і сказав, що гроші він давав йому і як він збирається розбиратись з ОСОБА_2, - це його питання. В свою чергу ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_1 з претензією, так як останній був ініціатором профінансувати ОСОБА_2. Щоб не втрачати свого фінансового партнера ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_1 знайти гроші та розрахуватись з ОСОБА_3 Так як в грудні 2011 року, так і в січні 2012 року ОСОБА_2 не розрахувався по розписці то ОСОБА_1 позичив у людей гроші та розрахувався з ОСОБА_3 ОСОБА_2 пообіцяв ОСОБА_1 віддати 250000 тис. грн., а решту з врожаю за 2012-й рік. Восени 2012 року, коли ОСОБА_2 знову не розрахувався, ОСОБА_6 з ОСОБА_4 звернулися до ОСОБА_3, пояснили йому ситуацію, в результаті чого був складений договір уступки вимоги від 25.12.2012 року. Після цього ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_2 та сказав, що піде до суду. ОСОБА_2 пообіцяв, що розрахується, а так як цього не сталося то ОСОБА_6, маючи на руках оригінал розписки та договір уступки вимоги (цесія) звернувся до юридичної компанії про стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні на розгляді справи заперечував проти заявленого до нього позову, але в той же час пояснив суду, що в 2009 році він зустрічався з ОСОБА_1, ОСОБА_4 В 2010 році ніякого прибутку по сільськогосподарській продукції не було. В 2011 році в телефонній розмові ОСОБА_4 запропонував йому людину, яка може допомогли з коштами. В м. Києві біля торгового комплексу «Аладін» в автомобілі ОСОБА_4 познайомив його з ОСОБА_3 та сказав, що ОСОБА_3 дасть 50000 тисяч доларів США. ОСОБА_4 гроші в автомобілі йому не передавав і на придбання комбайну ОСОБА_2 гроші не просив. Розписку від 11.01.2011 року він не підписував і не передавав ОСОБА_3, однак підпис в розписці схожий на його підпис. Грошові кошти в сумі 400000 тис. грн., які він брав в борг в СПД «Баклан», він повернув. В доповненнях ОСОБА_2 також зазначив: « вони дали мені 580000 тис. грн., які я віддав до копійки», але що це за кошти, коли і на які цілі він їх брав не пояснив суду. В судовому засіданні погодився на підписання мирової угоди, просив перерву по справі і не явився в наступне судове засідання, але потім, коли явився до суду, передумав та відмовився від укладення мирової угоди, та зазначив, що долари США йому не давали.

Представники ОСОБА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти заявленого позову і просили суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 грошові кошти у ОСОБА_1 не брав і, що по справі маємо неналежного позивача та відповідача. Вважають, що в даному випадку повинен бути договір факторингу, а не договір цесії. Як зазначив далі ОСОБА_7: «доведено одне - ОСОБА_3 передав гроші ОСОБА_4». Потім зазначив, що сторони не дотримались письмової форми складання договору, і що договір «цесії» і факторингу не підходять до даних правовідносин. Окрім того в судових дебатах пояснив, що спір не підсудний місцевому суду.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він знає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 В січні 2011 року до нього звернувся ОСОБА_4 та сказав, що йому потрібні кошти для інвестування ОСОБА_2 ОСОБА_3 погодився надати 50000 тис. доларів США. В м. Києві біля торгового центру «Аладін» в автомобілі ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_2, який на аркуші паперу Ф-4 під надрукованим змістом розписки поставив власноручно свій підпис та печатку, а ОСОБА_4 передав йому гроші в сумі 50000 тис. доларів США номіналом по 100 доларів. Цю розписку друкував ОСОБА_4, де зазначався термін повернення коштів та процентна ставка. ОСОБА_2 гроші в автомобілі не рахував. Ці гроші напередодні ОСОБА_3 дав ОСОБА_4. В травні 2012 року ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_2 та запитав, як там справи. Коли ОСОБА_3 зателефонував йому вдруге то ОСОБА_2 сказав: -«чому я йому телефоную, так як гроші він брав не у нього». Про це ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4, який сказав, що гроші йому повернуть. Вдома у ОСОБА_6 з ОСОБА_6 повернули йому борг і тоді він написав договір переуступки боргу.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З ОСОБА_2 його познайомив ОСОБА_6, з яким вони працювали по питанню закупки зерна. ОСОБА_2 потрібні були кошти і ОСОБА_4 сказав йому, що є кошти які належать ОСОБА_3. 11.01.2012 року ОСОБА_2 із своїм сином приїхали в м. Київ до торгового центру «Аладін». ОСОБА_4 віддрукував на той час текст розписки по домовленістю з ОСОБА_2 на 50000 тис. доларів США. ОСОБА_2 розписався у розписці і поставив свою печатку. Починаючи з 2009 року ОСОБА_2 були надані кошти в сумі 600000 тис. грн., не враховуючи ці 50000 тис. доларів. В 2010 році він повернув лише 10000 тис. грн., а решту сказав буде повертати щороку по 250000 тис. грн. Коли ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_2 то той сказав, що, він у нього гроші не брав. ОСОБА_1 сам назбирав гроші в доларах щоб віддати ОСОБА_3. ОСОБА_9 ніколи не брав у ОСОБА_2 чисті аркуші паперу Ф-4 з підписами і печатками ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона працює бухгалтером у СФГ «Мрія» у ОСОБА_2 і не контролює кошти ОСОБА_2, які він бере у когось, як фізична особа. ОСОБА_10 пам,ятає, як ОСОБА_2 весною 2009 року потрібний був інвестор на придбання насіння, добрив, солярки. По документах у неї появилась ОСОБА_11, яка на протязі 2009 року траншами дала ОСОБА_2 374097 грн. 48 коп. В січні 2011 року ОСОБА_2 повернув їй гроші.

Суд, з,ясувавши обставини справи, допитавши сторони по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір уступки (цесії) про стягнення боргу з ОСОБА_2 в розмірі 50000 тис. доларів США з відсотковою ставкою 3.5% річних на місяць та 42% річних.

Так у відповідності до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов,язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1).передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення вимоги).

Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов,язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

В договорі уступки від 25.12.2012 року в п.5 (договору) зазначено, що ОСОБА_12 передає ОСОБА_13 первісний екземпляр розписки від 11.01.2011 року. Така розписка позивачем ОСОБА_1 надана суду, і як зазначив ОСОБА_2 - підпис у розписці схожий на його підпис.

Встановлено, що 11.01.2011 року ОСОБА_2 написав розписку ОСОБА_3, де зобов'язувався повернути йому борг в сумі 50000 тис. доларів США до 11.01.2012 року з відсотковою ставкою 3.5% річних на місяць та 42% річних, однак борг не повернув.

Дану обставину стверджують в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

20.10.2014 року на адресу ОСОБА_2 була відправлена вимога щодо повернення боргу до 05.11.2014 року.

Станом на 13.11.2014 року борг ОСОБА_2 не повернув.

Стаття 207 ЦК України надає тлумачення, що правочин, вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Обидва правочини, про які йде мова, вчинялись у письмовій формі, де 1-й у формі розписки, а другий у формі договору уступки (цесії).

В ч.1 статті 1047 ЦК України визначені вимоги до форми договору позики, а саме договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

Частина 2 ст.1047 ЦК України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення боргу, позивач вправі вимагати від відповідача за договором уступки (цесії) стягнення боргу та нараховані інші суми в зв,язку з неповерненням боргу.

Суд також звертає увагу на те, що 19.12.2014 року ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні погодились на мирову угоду з ОСОБА_1 та просили суд оголосити перерву у справі для написання мирової угоди (а.с.45-46). Однак 22.12.2014 року ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з,явилися та не повідомили суд про поважність причини не явки на розгляд справи (50-51). 05.01.2015 року ОСОБА_2 з,явився до суду з іншим представником ОСОБА_8 та заявили клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.66-67). Угоду з іншим представником ОСОБА_7, який не з,явився до суду, ОСОБА_2 не розірвав.

Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи:

- ксерокопією розписки від 11.01.2011 року підписаної ОСОБА_2 про отримання в борг від ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 50000 (п,ятдесят тисяч) доларів США терміном на один рік з процентною ставкою три з половиною проценти на місяць і сорок два проценти річних. Зобов,язується повернути сімдесят одну тисячу доларів США до 11.01.2012 року та залишає за собою право дострокового часткового або повного повернення боргу (а.с.7);

-ксерокопією договору уступки вимоги (цесії) від 25.12.2012 року (а.с.11-12), із якого вбачається, що фізична особа ОСОБА_3 та фізична особа ОСОБА_1 в порядку та на умовах, визначених цим договором, ОСОБА_12 передає право ОСОБА_13, а ОСОБА_13 набуває право вимоги, належне ОСОБА_13 і стає кредитором за розпискою від 11.01.2011 року між Цедентом та ОСОБА_2

2.За цим договором ОСОБА_13 набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних зобов,язань:

а) сплати боргу в розмірі 50000 доларів США строком на один рік з відсотковою ставкою 3.5% у місяць, 42% річних.

3. Право вимоги засновано на розписці від 11.01.2011 року;

5. ОСОБА_12 передає ОСОБА_13 первісний екземпляр Розписки від 11.01.2011 року.

6. До ОСОБА_13 переходять права, які забезпечують зобов,язання боржника.

8. ОСОБА_12 зобов,язаний повідомити боржника про уступку вимоги відповідно до умов цього договору.

-вимогою від 29.10.2014 року до ОСОБА_2 щодо уступки вимоги (цесії) та повернення ОСОБА_1 боргу (а.с.8);

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1;

- іншими матеріалами справи.

Суд також вважає, що не визнання ОСОБА_2 боргу, є не що інше, як спосіб уникнути від повернення існуючого боргу, який стверджується розпискою від 11.01.2011 року, частково його поясненнями щодо існуючими з 2009 року правовідносинами його з позивачем та свідками по справі, підписом у розписці, поясненнями свідків в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10, яка працює бухгалтером у ОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні, що вона не контролює кошти, які ОСОБА_2 бере у людей, як фізична особа, а тому її пояснення не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовним вимог позивача, судом враховані арифметичні помилки, які мали місце при підрахунках сум боргу при складанні позовної заяви.

У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави.

Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 208, 209,212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 509, 512-520, 525, 526, 527, 530, 532, 533, 549, 552, 610, 611, 623-625, 1046, 1047, 1048, 1049,1050, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2 основну суму боргу за договором позики 778000 (сімсот сімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., що є еквівалентом 50000 (п,ятдесяти тисяч) доларів США, відсотки за три роки в розмірі 988680 (дев,ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят) грн.00 коп., що є еквівалентом 63000 (шістдесяти трьох тисяч) доларів США, а всього 1766680 (один мільйон сімсот шістдесят шість тисяч шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2 судові витрати (судовий збір) в сумі 3654 (три тисячі шістсот п,ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду В. М. Єременко