Ухвала

іменем україни

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку з надвірними спорудами та встановлення порядку користування земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. В даний час виникла необхідність виділення кожному із співвласників їх частки в натурі.

Враховуючи уточнення позовних вимог, просила розподілити вказане домоволодіння між співвласниками по Ѕ частини кожному в окреме користування відповідно до варіанта № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2013 року.

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просив припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_5 на Ѕ частини спірного домоволодіння та визнати за ним право власності на будинок в цілому.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_3 з 2005 року не проживає у вказаному будинку, а він за цей час значно поліпшив його.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Проведено реальний поділ домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2013 року.

Виділено ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на:

· в житловому будинку літ. «А-1: житлову кімнату № 1-3, площею 9,4 кв. м; житлову кімнату № 1-4, площею 28,0 кв. м; житлову кімнату № 1-5, площею 10,8 кв. м;

· частину сараю 70 % літ. «Б»;

· Ѕ частини вбиральні літ. «Г»;

· Ѕ частини огорожі літ. «№ 1»;

· Ѕ частини колонки літ. «№ 2»;

· Ѕ частини огорожі літ. «№ 3»;

· Ѕ частини воріт літ. «№ 4»;

· Ѕ частини хвіртки літ. «№ 5», всього майна дійсною вартістю 65 197 грн.

Виділено ОСОБА_4 та визнано за ним право власності на:

· в житловому будинку літ. «А-1»: кімнату № 1-2, прихожу площею 19,1 кв. м; кухню № 1-6, площею 9,0 кв. м;

· прибудові літ. «а1»: коридор № 1-1, площею 5,6 кв. м; котельню № 1-7, площею 3,4 кв. м; кладову № 1-8, площею 3,8 кв. м;

· частину сараю 30 % літ. «Б»;

· Ѕ частини вбиральні літ. «Г»;

· Ѕ частини огорожі літ. «№ 1»;

· Ѕ частини колонки літ. «№ 2»;

· Ѕ частини огорожі літ. «№ 3»;

· Ѕ частини воріт літ. «№ 4»;

· Ѕ частини хвіртки літ. «№ 5», всього майна дійсною вартістю 59 704 грн.

Для забезпечення окремого користування житловими приміщеннями в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою зобов'язано сторони провести перепланування.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію за збільшення її частки в домоволодінні в розмірі 2 747 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію за Ѕ частки встановленої ним огорожі, воріт, хвіртки в розмірі 5 328 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, а саме: скасовано в частині задоволення позову про розподіл будинку за варіантом № 1 висновку експерта та ухвалено в цій частині нове рішення, яким проведено реальним розподіл будинку за варіантом № 3 висновку додаткової експертизи від 05 травня 2014 року та виділено в натурі:

ОСОБА_3 в жилому будинку по АДРЕСА_1 кімнату № 2-4, площею 28 кв. м, № 1-5, площею 10,8 кв. м, а також сарай «Б», що складає 49/100 частини;

ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 кімнату № 1-2, площею 19,1 кв. м, № 1-3, площею 9,4 кв. м, № 1-6, площею 9,0 кв. м, а також прибудову «а1», ганок, погріб «В», що складає 51/100 частини.

У спільному користуванні сторін залишено вбиральню «Г», огорожу № 1, 3, свердловину № 2, ворота № 4, хвіртку № 5.

Роботи із замурування дверного прорізу між кімнатами 1-4 та 1-2 покладено до ОСОБА_3

Дверний блок між кімнатами 1-4 та 1-2 передано ОСОБА_3 для влаштування окремого входу до квартири з кімнати 1-4.

Системи газо-, електро-, водо-, теплопостачання співвласники облаштовують кожен у своїй квартирі за погодженням з відповідними організаціями.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2007 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності по Ѕ частини за кожним на будинок з надвірним спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Співвласники не досягли згоди про розподіл будинку і споруд в натурі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із варіанта № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи від 25 липня 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про розподіл будинку, систем забезпечення, компенсації перевищення часток за варіантом № 1 висновку експерта від 25 липня 2013 року та ухвалюючи в цій частині нове рішення, яким проведено реальний розподіл будинку за варіантом № 3 висновку додаткової експертизи від 05 травня 2014 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказаний варіант розподілу є найбільш близьким до ідеальних частин сторін.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених вимог.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки висновки судів відповідають наявним у справі доказам, а підстав, передбачених чинним законодавством для припинення права власності ОСОБА_3 на частину будинку, немає.

Однак колегія суддів не може погодитися з рішенням апеляційного суду в частині вирішення справи за позовом ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що переобладнання та перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам розґяснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК УРСР).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про розподіл будинку, систем забезпечення, компенсації перевищення часток та ухвалюючи в цій частині нове рішення, яким проведено реальний розподіл будинку за варіантом № 3 висновку додаткової експертизи, суд апеляційної інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув; пославшись на вказаний пункт постанови Пленуму ВСУ, не врахував, що при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обов'язковою умовою згідно з вимогами ст. 152 ЖК УРСР.

Крім того, до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив та не дослідив доказів, що містяться у справі і мають значення для її вирішення, не надав їм відповідної оцінки, зробив передчасний висновок про можливість здійснення розподілу спірного будинку та необхідність його перепланування без наявного в матеріалах справи на це дозволу виконкому місцевої ради.

Крім того, як вбачається з висновків Черкаської районної державної адміністрації від 08 грудня та 23 грудня 2014 року, влаштування окремого виходу з будинку при варіантах, вказаних у висновку додаткової судової будівельної експертизи від 05 травня 2014 року, для утворення двох ізольованих квартир неможливе, оскільки можливість будівництва, реконструкції, реставрації або капітального ремонту будівель у першу чергу залежать від можливості земельної ділянки (розміри, конфігурація, цільове призначення, відстань до будівель та споруд на суміжних ділянках), однак додаткова судова будівельна експертиза не містить відомостей про земельну ділянку.

При цьому суд обмежився дослідженням одного варіанта поділу будинку, запропонованого експертизою, та не дослідив інших варіантів, встановлених висновком експертизи, не навів мотивів його переваги над іншими, не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснив право сторонам обрати інший варіант поділу і звернутись до відповідних органів із заявою про отримання дозволу на переобладнання і перепланування будинку із урахуванням відомостей про земельну ділянку, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині вирішення позову ОСОБА_3 на зазначені обставини не звернув уваги, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення в цій частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування у зазначеній частині із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська