УХВАЛА

09 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Гримич М.К., Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Енергооблік», третя особа - ОСОБА_4, про зміну формулювання причин звільнення і стягнення заробітної плати час за вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив суд скасувати наказ від 14 квітня 2014 року про звільнення за ч. 4 ст. 40 КЗпП України, змінити формулювання причин звільнення, стягнути заборгованість із заробітної плати за вимушений прогул та вихідної допомоги при звільненні у розмірі 16 504 грн 09 коп., зобов'язати відповідача занести до трудової книжки відомості про заохочення та успіхи у роботі на підприємстві.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 року у даній справі з підстав передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 15 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: положень ст. ст. 38, п. 4 ст. 40, 44, 47, 147-149, 235 КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року у справі за позовом про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди; від 11 травня 2012 року у справі за позовом про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку; від 16 січня 2013 року у справі за позовом про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку; від 17 квітня 2013 року у справі за позовом про зміну формулювання підстави звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди; від 17 квітня 2013 року у справі за позовом про визнання незаконним звільнення, зміну формулювання причин звільнення, стягнення сум та відшкодування моральної шкоди; від 22 травня 2013 року у справі за позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та від 19 грудня 2012 року у справі за позовом про визнання звільнення незаконним, зобов'язання змінити запис про причину звільнення у трудовій книжці, стягнення заборгованості по зарплаті, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Дослідивши подані заявником матеріали, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. l ч.1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових

рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах: встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія суддів не знаходить підстав для допуску вказаної цивільної справи до провадження Верховного Суду України, оскільки з наданих копій судових рішень суду касаційної інстанції, вбачається, що наведені заявником підстави стосуються інших фактичних обставин справи, а тому підстави для допуску вказаної вище справи до Верховного Суду України в порядку, встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Енергооблік», третя особа - ОСОБА_4, про зміну формулювання причин звільнення і стягнення заробітної плати час за вимушеного прогулу до провадження Верховного Суду України за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: М.К. Гримич

Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко