Провадження № 22-ц/773/884/15 Категорія: 34 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Концевич Я. О.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Еталон" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Еталон" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи заяву тим, що вирішивши справу по суті судом не зазначено точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, в рішенні не відображено питання витрачених позивачем коштів на моніторинг об'єктів житлово-комунального господарства та застосування коефіцієнту 1,3 до кошторисної вартості робіт.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду від 05 травня 2015 року - залишенню без змін з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просив стягнути в його користь 101620 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково. Суд вирішив стягнути з Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Еталон" на користь ОСОБА_1 27632 грн. заподіяних збитків та 3000 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 107-109).

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 26 лютого 2015 року апеляційну скаргу відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Еталон" відхилено. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року в частині розміру стягнутого відшкодування матеріальної шкоди та судового збору змінено. Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Еталон" в користь ОСОБА_1 46436 грн. заподіяної матеріальної шкоди та в дохід держави 707,96 грн. судового збору. В решті рішення залишено без змін (а.с. 191-192).

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 4 від 18 грудня 2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди в сумі 101620 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково. Суд вирішив стягнути 27632 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Тобто, суд першої інстанції вирішив питання щодо заявлених позовних вимог про стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди. При перегляді рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції змінено рішення в частині матеріальної шкоди та судового збору, в решті рішення залишено без змін, тобто судом апеляційної інстанції також вирішено питання щодо заявлених позовних вимог про стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди.

З рішення суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції вбачається, що суд з наведених у рішенні мотивів, взяв до уваги вартість відновлювального ремонту квартири, встановлену згідно висновку № 7348-7349 судової будівельно-технічної експертизи Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 липня 2014 року (а.с. 204-219, т. 1) та не взяв до уваги вартість ремонту визначену технічними висновками Волинського філіалу "НДІ Проектреконструкція" (а.с. 85-155) та підтвердження витрат на складання таких висновків і саме це, на думку ОСОБА_1 є підставою для ухвалення додаткового рішення (а.с. 199-200).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги позивача, оскільки судом ухвалено рішення стосовно всіх позовних вимог, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення; суд, вирішивши питання про право, зазначив точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню; судом вирішено питання про судові витрати та погоджується з думкою суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону та підставно відмовлено в ухваленні додаткового рішення.

Колегія суддів вважає, що ухвала від 05 травня 2015 року постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 220, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: