Провадження № 2-3802/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №б/н від 16.08.2010 року у розмірі 12933,87 грн., із них: 3962,98 грн. - заборгованість за кредитом, 6052,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1826,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 592,09 грн. штраф (процентна складова).

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує оплату судового збору.

Так, відповідно до ЗУ «Про судовий збір за подання позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ухвалою від 09.06.2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «ПРИВАТБАНК».

Однак в судовому засіданні було встановлено, що представником позивача не надано суду належних доказів сплати позивачем судового збору за пред'явлені позовні вимоги.

Згідно із інформаційним листом Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 року №12-6621/11 (зі змінами) та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» документом про сплату судового збору є оригінал платіжного доручення, підписаний уповноваженою посадовою особою банку (контролером) і скріплене печаткою установи банку, із зазначенням прізвища ініціалів такої особи та її посади, з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Натомість до позовної заяви додане платіжне доручення №PROM0BMSR7 від 30.03.2015 року про сплату судового збору в сумі 243,600 грн., в якому не заповнені усі передбачені графи, а саме відсутні зазначення уповноважених посадових осіб керівника та бухгалтера і якої саме установи, належне посвідчення проведення банком платежу.

Крім того, слід зазначити, що відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Разом з тим, платіжне доручення про сплату судового збору завірене печаткою банку, яка дійсна тільки за підписом Сафір Ф.О., а відповідно до наданої копії довіреності №3913-О від 25.10.2012 року на ім'я останнього, його повноважень за посадою щодо проведення від імені банку платежів вчинення відповідних дій в ній не містилось, а повноваження на вчинення посвідчувального напису на таких розрахункових документах, то ці повноваження не стосуються здійснення перерахування сум судового збору за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05.04.2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Таким чином, надане платіжне доручення не може вважатися належним та допустимим доказом сплати позивачем судового збору за пред'явлення позовних вимог до ОСОБА_1

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз'яснюється, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або, зокрема, не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Так, пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк (лист від 19.03.2013 року N 32/0/9-13 ВССУ).

Таким чином, суд має вживати заходи для усунення таких недоліків, обов'язок виконання яких законом покладено на позивача, в ході судового розгляду з метою продовження розгляду справи.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу у відповідності до ч.5 ст.119 ЦПК України необхідно надати підтвердження сплати судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету за пред'явлені позовні вимоги до ОСОБА_1, зокрема це може бути підтвердження (довідка) органу Державної казначейської служби України про перерахування судового збору за даним платіжним дорученням.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121, 207 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

За позовом Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надати позивачу строк для виправлення недоліків з урахуванням вимог, викладених в ухвалі, призначивши наступне судове засідання на 10-00 год. 20.08.2015 року.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде залишена без розгляду.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь при розгляді справи, але не були присутні при оголошенні можуть оскаржити в цій частині ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: