Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Дербенцевої Т.П.,Кадєтової О.В.,
Наумчука М.І.,Хопти С.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права на спадкове майно та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права на спадкове майно та стягнення коштів, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_9, котрий знаходився у шлюбі з ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті останньої державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на спадкове майно, яке складалось з грошових внесків з належними процентами у відділенні Ощадбанку № 6719 на загальну суму 1 500,65 грн, а ОСОБА_7 - свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складалось з грошових внесків з належними процентами у ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 8 646,21 грн.

Позивач зазначав, що вищевказані свідоцтва видані з порушенням прав батька, який від прийняття спадщини після смерті дружини не відмовлявся, мав право на половину грошових внесків з належними процентами, оскільки зазначені вклади в банківських установах були спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_9.

Крім того, на час смерті дружини батько був непрацездатним і мав право на обов'язкову частку у спадщині на грошові кошти за внеском дружини в Ощадбанку, де існувало заповідальне розпорядження.

Позивач просив суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням, видане 17 вересня 2008 року ОСОБА_8 на грошові внески з належними процентами в сумі 1 500,65 грн в частині, що належали його батькові на суму 937,90 грн; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 17 вересня 2008 року ОСОБА_7 на грошові внески з належними відсотками в сумі 8 646,21 грн в частині, що належали його батькові на суму 6 484,65 грн; визнати за ним, як єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на належні батькові грошові кошти в сумі 7 422,55 грн; стягнути із ОСОБА_8 на свою користь кошти в сумі 937,90 грн та стягнути із ОСОБА_7 - 6 484,65 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що померлий - ОСОБА_9, за життя не оспорював дії дружини щодо розпорядження вкладами та отримання відповідачами свідоцтва про право на спадщину.

Судом установлено, що з 1969 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10, після її смерті 17 вересня 2008 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові внески з належними відсотками у Лівобережному відділенні № 6719 ВАТ «Державний ощадний банк України», а ОСОБА_7 - свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески з належними відсотками у ЗАТ КБ «Приватбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, його спадкоємцем за законом є позивач - ОСОБА_6, який у передбаченому законом порядку прийняв спадщину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин, а відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, на підставі ретельної оцінки поданих сторонами доказів, встановивши, що спадкодавець - ОСОБА_9 за життя не оспорював дій дружини щодо розпорядження спільними коштами подружжя, дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д.Д. Луспеник Т.П. Дербенцева О.В. Кадєтова
М.І. Наумчук
С.Ф. Хопта