У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Кадєтової О.В., Мазур Л.М., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати її дочку ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а також виселити з квартири, що належить їй на праві приватної власності.

На обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що їй на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1. 28 грудня 2011 року позивач прописала у своїй квартирі свого онука ОСОБА_8, у зв'язку з тим, що позивач дуже хворіла, а ОСОБА_8 її доглядав. Крім того, у вказаній квартирі з березня 2014 року проживає відповідач ОСОБА_7, яка прописана з 27 липня 2012 року, проживання із відповідачем є неможливим, оскільки нею вчиняються неправомірні дії по відношенню до позивача.

Посилаючись на наведені обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Виселено ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні дані про систематичне порушення відповідачем правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів, а наявний в матеріалах справи акт комісії ОСББ «Безродного, 39/2» судом не прийнятий, оскільки ґрунтується тільки на заяві позивача. При цьому суд апеляційної інстанції послався на те, що самі по собі неприязні стосунки між сторонами не можуть бути підставою для виселення відповідача.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Підстави виселення членів сім'ї власника будинку передбачені ст. 157 ЖК України та частиною першою ст. 116 ЖК України.

Зокрема, виселення відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу мається на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів житлово-будівельних кооперативів, трудових колективів тощо.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів житлово-будівельних кооперативів, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Судами встановлено, що позивачу на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі з 28 грудня 2011 року зареєстрований онук позивача - ОСОБА_9, a з 27 липня 2012 року відповідач - ОСОБА_7, яка являється дочкою позивача.

З березня 2014 року відповідач ОСОБА_7 вселилася та проживає у квартирі ОСОБА_6

ОСОБА_10 зверталася до правління ОСББ «Безродного, 39/2» та до органів внутрішніх справ для вирішення питання щодо перевірки поведінки відповідача.

Комісією ОСББ «Безродного 39/2» складено акт за перевіркою заяви ОСОБА_6 від 19 червня 2014 року, в якому зазначено про факти постійно побиття позивач відповідачем, здійснення нею фізичного та психологічного насилля, погроз та нецензурних висловлювань, що робить неможливим їх сумісне проживання, також комісія рекомендувала звернутися до суду за захистом прав позивача.

Відповідно до повідомлення начальника Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 05 листопада 2014 року, ОСОБА_7 притягувалась до адміністративної відповідальності Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 10 липня 2014 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та перебуває на обліку як сімейний насильник.

У матеріалах справи наявні протокол міліції та довідка Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області про те, що ОСОБА_7 притягувалася до адміністративної відповідальності 10 липня 2014 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї та перебуває на обліку як сімейний насильник.

Разом з тим, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10 липня 2014 року № 011689 (а. с. 13), до протоколу додано офіційне попередження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд не врахував вимоги ч. 4 ст. 60, ст. 57, 212 ЦПК України про те, що всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього, що апеляційним судом зроблено не було.

На порушення вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК України апеляційний суд вказані вимоги закону не врахував та не звернув уваги на те, що у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про офіційне попередження, не перевірив: чи таке попередження було заходом впливу до відповідача, що може свідчити про систематичне порушення нею правил співжиття, і що вжиття таких заходів попередження не дали позитивних результатів.

Порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення суду апеляційної інстанцій не може вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.І. Мартинюк О.В. Кадєтова Л.М. Мазур Г.І. Мостова М.І. Наумчук