У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

1 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради, комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, у якому, посилаючись на непроведення з ним остаточного розрахунку при звільненні 26 серпня 2008 року з посади директора міського комунального підприємства «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького», просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати в розмірі 12 600 грн, 3 150 грн компенсації за невикористані відпустки, 1 050 грн вихідної допомоги і 50 400 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Моральну шкоду, завдану внаслідок порушення його прав, позивач визначив у розмірі 10 000 грн.

У лютому 2013 року ухвалою суду замінено первісного відповідача - виконавчий комітет Хмельницької міської ради на Хмельницьку міську раду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2013 року провадження у справі зупинено у зв'язку із смертю позивача; ухвалою цього ж суду від 23 вересня 2013 року провадження відновлено, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2013 року провадження у справі в частині стягнення моральної шкоди закрито.

Оскільки рішенням десятої сесії Хмельницької міської ради № 15 від 25 квітня 2007 року припинена діяльність міського комунального підприємства «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького» шляхом приєднання до комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради, останнє ухвалою суду від 3 квітня 2014 року притягнуто до участі у справі як співвідповідач.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 липня 2014 року, позов задоволено частково.

З комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста на користь ОСОБА_3 стягнуто 1 870,96 грн компенсації за невикористану відпустку.

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушено питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову з посиланням на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що розпорядженням від 26 серпня 2008 року № 316-к ОСОБА_4 звільнено з посади директора міського комунального підприємства «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького» у зв'язку з реорганізацією підприємства (припиненням шляхом приєднання). Цим же розпорядженням комунальне підприємство по зеленому будівництву і благоустрою міста зобов'язано виплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію за невикористані відпустки: за період роботи з 24 травня 2005 року по 23 травня 2005 року, за період роботи з 24 травня 2007 року по 23 травня 2008 року та частину невикористаної відпустки тривалістю 7 календарних днів за період з 24 травня 2008 року по 26 серпня 2008 року.

Також встановлено, що відповідачі не заперечували наявність заборгованості з компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1 870,96 грн, про яку ОСОБА_4 повідомлено у 2009 році.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з доведеності позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 1 870,96 грн як своєчасно невиплаченої компенсації за невикористану відпустку; інші позовні вимоги вважав недоведеними.

Повністю з такими висновками погодитись не можна.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4, а у подальшому - представник позивача протягом розгляду справи судом першої інстанції, просили витребувати у відповідачів відомості щодо нарахованих і невиплачених позивачеві сум.

Процесуальний обов'язок, передбачений ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд першої інстанції не виконав, а суд апеляційної інстанції - не усунув.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звернувшись з вимогами про стягнення невиплачених при звільненні сум до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, який у подальшому замінений на Хмельницьку міську раду, позивач чи його представник позов не уточнювали і позовних вимог до комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста, яке притягнуто до участі як співвідповідач, не заявляли.

Проте рішенням суду першої інстанції компенсацію за невикористану відпустку стягнуто саме з комунального підприємства.

За правилами ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Встановивши, що правонаступником позивача є його дружина - ОСОБА_3, суд першої інстанції питання про залучення її до участі у справі у передбаченому цивільно-процесуальному законодавством порядку не вирішив.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим визнати не можна, так як обставини справи з'ясовані неповно, відмова у позові в частині стягнення вихідної допомоги не мотивована і такі процесуальні недоліки судом апеляційної інстанції не усунені.

Ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з підстав, визначених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки порушення судами норм процесуального права унеможливили встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково .

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко