Справа № 308/5250/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ТзОВ «Еталон» про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ТзОВ «Еталон».

Позов мотивовано тим, що між ним та ТзОВ «Еталон» 28 березня 2014 року був укладений договір про відступлення права вимоги. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за Договором суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2012 року за №02-12/11, укладеного між ТзОВ «Еталон» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Відповідно до договору відступлення права вимоги він набув право кредитора до ФОП ОСОБА_2 за договором суборенди нежитлового приміщення від року за період з 01.06.2013 року і до повного виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань по вищезгаданому договору суборенди нежитлових приміщень. Крім того, 28 березня 2014 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно якого останній поручився перед ним за виконання ФОП ОСОБА_2, своїх фінансових обов'язків за вищезазначеним договором суборенди нежитлового приміщення від 01 січня 2012 року, укладеним між ТзОВ «Еталон» і ФОП ОСОБА_2 та тих, що з нього випливають чи можуть випливати за період з 01.06.2013 року і до повного виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань по вищевказаному договору суборенди нежитлових приміщень в обсязі, 4000,00 грн. Відповідач ФОП ОСОБА_2 свої обов'язки по договору суборенди не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підтверджена рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12 червня 2013 року, яке було частково змінене Львівським апеляційним господарським судом 22 жовтня 2013 року. Крім того, відповідач ФОП ОСОБА_2 не виконує рішення судів у частині звільнення та відновлення орендованого приміщення у той самий стан, який існував на момент його передачі з урахуванням нормального фізичного зносу. За наведених обставин позивач, з врахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 за договором поруки 4000грн. та з ФОП ОСОБА_2 заборгованість за договором суборенди від 01.01.2012 року з 01.06.2013р. по 01.11. 2014 року в розмірі 696685,36грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року заявлений позов - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4000грн. за договором поруки від 28.03.2014 року, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором суборенди від 01.01.2012 року за період з 01 червня 2013 року по 01 листопада 2014 року в розмірі 696 685,36 грн. та вирішено питання про судові витрати .

В апеляційній скарзі Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування скарги, зокрема, зазначає, що судом безпідставно відхилено лопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи за його позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року, яким позивач обґрунтовує заявлений до нього позов ; судом не враховано, що рішенням господарського суду від 22.10.2013 року встановлено факт розірвання з 14.02.2013 року основного договору, тому зобов'язання сторін за даним договором з цього часу припинені, а договір про відступлення права вимоги суперечить вимогам ст. ст. 514,653 ЦК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 28 березня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та ТзОВ «Еталон» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Договором суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2012 року за №02-12/11, укладеного між ТзОВ «Еталон» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Згідно даного договору позивач ОСОБА_3 набув право кредитора (ТзОВ «Еталон») до ФОП ОСОБА_2 за вищенаведеним договором суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2012 року за період з 01.06.2013 року і до повного виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за цим договором.(а.с.14)

28 березня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед ним за виконання ФОП ОСОБА_2, своїх фінансових обов'язків за вищезазначеним договором суборенди нежитлового приміщення від 01 січня 2012 року, укладеним між ТзОВ «Еталон» і ФОП ОСОБА_2 та тих, що з нього випливають чи можуть випливати за період з 01.06.2013 року і до повного виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань по вищевказаному договору суборенди нежитлових приміщень в обсязі 4000,00 грн.(а.с.15)

Згідно з договором суборенди нежитлових приміщень № 02-12/11 від 01 січня 2012 року ФОП ОСОБА_2 отримав в тимчасове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 994 кв.м. та зобов'язався сплачувати орендну плату та здійснювати необхідні платежі. Відповідно до п. 3.1 договору суборенди вартість суборенди одного квадратного метра орендованої площі становить 1,296 євро на місяць. Суборендар щомісячно сплачує на користь орендаря орендну плату у гривнях у сумі, що еквівалентна 1288 євро по офіційному курсу НБУ. Орендна плата, встановлена згідно даного договору, не включає в себе плату за електроенергію, водопостачання, опалення, телефонний зв'язок та інші комунальні платежі, які оплачуються окремо згідно показів лічильників та діючих тарифів. Відповідно до п.3.4. договору оплата за спожиту електроенергію, водопостачання, опалення, послуги телефонного зв'язку, інші комунальні платежі згідно показів лічильників та діючих тарифів здійснюється не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. 1 січня 2012 року ФОП ОСОБА_2 прийняв приміщення з описом технічного стану згідно переліку, наведеного у додатку №1 до договору, що підтверджується актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.01.2012р., підписаним уповноваженим представником позивача та ФОП ОСОБА_2, а також скріпленим відтисками їх печаток. (а.с.5-6).

Відповідач ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2013 року, позовні вимоги ТзОВ «Еталон» задоволено частково: зобов'язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 звільнити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 994 кв.м. передавши його за відповідним актом приймання-передачі у тому ж стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням нормального фізичного зносу; стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» 32935,66 грн. заборгованості по орендній платі, 3602,22 грн. заборгованості по оплаті за комунальні послуги, 69489,70 грн. неустойки, 1549,39 пені, 2017,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 4465,15 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді. Даною постановою встановлено, що договір суборенди нежитлових приміщень № 02-12/11 від 01 січня 2012 року є розірваним з 14.02.2013 року (а.с. 10 - 13).

Відповідно до п.2.3.7 договору суборенди нежитлового приміщення суборендар ОСОБА_2 зобов'язаний передати приміщення протягом десяти днів по закінченню строку суборенди або розірвання договору.

Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму - будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту правовідносини по договору найму припиняється.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_2, як наймач нерухомої речі, не виконав свого обов'язку щодо її повернення наймодавцю, та не довів жодними належними і допустимими доказами відсутність свої вини у порушенні вказаного зобов'язання.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відповідальності відповідача ОСОБА_2 у вигляді сплати наймодавцю неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, передбаченої ч.2 ст. 785 ЦК України.

Разом з тим, суд припустився помилки у розрахунках суми, що підлягає стягненню з наймача, яка за період з 01.06.2013р.по 01.11.2014р. (16 місяців), який заявлений позивачем становить 696 144,87 грн., де 1288,00 (розмір договірної орендної плати за місяць в євро) *2 = 2576,00 *16 міс. = 41 216 євро * 16,890161(курс за 1 євро) = 696 144,87 грн., а не 696 685,36 грн. як зазначено судом.

Доводи апелянта, що судом безпідставно відхилено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи за його позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року, не заслуговують на увагу , оскільки даний позов ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.04.2015 року, яка набрала законної сили, залишено без розгляду (а.с.203-204).

Доводи апелянта, що договір про відступлення права вимоги суперечить вимогам ст. ст. 514,653 ЦК України і є недійсний, оскільки основний договір є розірваний з 14.02.2013 року, не можуть бути взяті до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (презумпція правомірності правочину).

Договір про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року, на підставі якого позивачем заявлено вимоги, судом не визнаний недійсним, а відтак є правомірним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 795 ЦК України договір найму припиняється лише з моменту повернення наймачем предмета договору найму, яке оформляється відповідним документом (актом) і підписується сторонами договору. Предмет найму відповідачем ОСОБА_2, на момент розгляду справи судом першої інстанції, не повернуто наймодавцю і не оформлено відповідного документу, а тому права і обов'язки орендаря за договором найму не припинені.

З врахуванням наведеного вимоги позивача, як особи, до якої перейшло на підставі договору від 28.03.2014 року, право вимагати від боржника ОСОБА_2 належного виконання всіх зобов'язань за договором суборенди нежитлових приміщень, що виникли з 01 червня 2013 року, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Суд першої інстанції на дані вимоги закону уваги не звернув, неправильно стягнув одноосібно з поручителя ОСОБА_4 4000 грн., в той час як дана сума підлягає стягненню з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 солідарно, а решта суми 692 144,87 грн. (696 144,87 грн. - 4000грн.), підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2

З врахуванням вищенаведеного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року відповідно до ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (іпн.: НОМЕР_1) та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (іпн.: НОМЕР_2) солідарно на користь ОСОБА_3 (іпн.: НОМЕР_3) 4000,00 грн. згідно з договором поруки 28.03.2014 року.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (іпн.: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (іпн.: НОМЕР_3) неустойки за договором суборенди від 01.01.2012 за період з 1 червня 2013 року по 1 листопада 2014 року в розмірі 692 144,87 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді