АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Шебуєвої В.А..,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивач, Національний авіаційний університет, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Національного авіаційного університету 1970,00 гривень боргу за договором про перепідготовку спеціаліста та 356,17 гривень пені; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначав, що 01 жовтня 2011 року між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_1 було укладено договір про перепідготовку спеціаліста № 11-1/ПФ/9, за умовами якого позивач брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача надати їй освітню послугу за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за напрямком «Правознавство», очно-заочної форми навчання, на платній основі. Наказом ректора НАУ від 24 травня 2012 року № 933/ст. відповідача було відраховано з Національного авіаційного університету з 01 квітня 2012 року за порушення умов договору. Оскількивідповідач за період навчання свої обов'язки виконувала не в повному обсязі, станом на дату подачі позову за відповідачем рахується фінансова заборгованість у розмірі 1970,00 гривень, про що їй було направлено листи з проханням сплатити борг. Проте, станом на дату подачі позову заборгованість погашена не була, крім того, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 356,17 гривень.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року позов Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національного авіаційного університету заборгованість в сумі 2 326 гривень 17 копійок та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 2 569 (дві тисячі п'ятсот шістдесят дев'ять) гривнь 77 (сімдесят сім) копійок.

Унікальний номер справи: 755/31038/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6265/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить визнати договір про перепідготовку спеціаліста недійсним, визнати дії Національного авіаційного університету неправомірними, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, однак не зазначає яке саме.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що сплатила кошти за перший семестр навчання, при цьому вона склала лише один іспит, у зв'язку з чим мала бути була відрахована з НАУ на підставі академічної заборгованості автоматично. Законодавством не передбачена необхідність подання заяви студента для відрахування його з вузу. При цьому, умовами договору передбачено можливість позивача відрахувати студента у разі несплати коштів за навчання протягом двох місяців. В той же час, договором не було обумовлено те, що вона мала сплачувати кошти за навчання, при цьому не навчаючись. Зазначила, що не з'являлася до університету у зв'язку із станом здоров'я, оскільки в той період була вагітна та мала хронічний пієлонефрит.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2011 року між Національним авіаційним університетом та ОСОБА_1 було укладено договір № 11-1/ПФ/9 про перепідготовку спеціаліста в інституті післядипломного навчання Національного авіаційного університету, відповідно до умов якого НАУ бере на себе зобов'язання за рахунок коштів ОСОБА_1 надати їй освітню послугу по здійсненню навчання з 01 жовтня 2011 року за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за напрямом «Право» за спеціальністю «Правознавство» (а.с.4).

На підставі наказу Національного авіаційного університету № 2208/ст від 30 вересня 2011 року ОСОБА_1 було зараховано до Інституту післядипломного навчання Національного університету за спеціальністю «Право», форма навчання - очно-заочна з 01 жовтня 2011 року.

Також встановлено, що 15 травня 2014 року, відповідач уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17).

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 4 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що кожен має право на вищу освіту. Громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних вищих навчальних закладах на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету. Громадяни України вільні у виборі вищого навчального закладу, форми здобуття вищої освіти і спеціальності.

Також враховано судом першої інстанції, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. п. 2.1.1 п. 2.1. Розділу 2 договору, виконавець зобов'язується: надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти.

Відповідно до п.п. 2.2.2. п. 2.2. Розділу 2 договору, замовник зобов'язується своєчасно сплачувати кошти за навчання.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.5. Розділу 3 договору, строк навчання за даним договором складає 5 семестрів.

Згідно п. 5.1. Розділу 5 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання, за умови виконання замовником п. 3.7. цього договору і діє до отримання замовником диплому спеціаліста про перепідготовку.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно п.п. З.2., З.З., З.6., 3.8. Розділу 3 договору, вартість навчання за один навчальний семестр становить 3940,00 гривень. Вартість навчання за один навчальний семестр як правило відповідає вартості 4-х календарних місяців з оплатою 985,00 гривень. Загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 19 700 гривень. Кошти за навчання у поточному навчальному році сплачуються не пізніше 10- ти днів від початку семестру.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки № 1-16/6-484 від 09 лютого 2015 року, виданої Інститутом післядипломного навчання Національного авіаційного університету, ОСОБА_1 навчалася на контрактній основі в Інституті післядипломного навчання Національного авіаційного університету за спеціальністю «Правознавство» очно-заочна форма навчання. За час навчання склала іспити та заліки з таких дисциплін: Теорія держави і права -252 години (відмінно), логіка - 81 година (відмінно), основи науково дослідної роботи (72 години) - добре. Вказані відомості також підтверджуються заліково-екзаменаційними відомостями від 12 листопада 2011 року, 17 грудня 2011 року, 24 грудня 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.

Таким чином, відповідно до змісту службової записки від 17 травня 2012 року № 316/431, ОСОБА_1, слухач 1-го курсу очно-заочної форми навчання, за порушення умов договору з 01 квітня 2012 року має заборгованість 1970,00 гривень (а.с.29-30).

Наказом Національного авіаційного університету № 933/ст від 24 травня 2012 року «Про відрахування та зміну прізвища слухачів Інституту післядипломного навчання», ОСОБА_1 0.10. було відраховано з університету за порушення умов договору з 01 квітня 2012 року на підставі службового подання директора ІПН Михальченка O.A., резолюція проректора Борсука П.С. (а.с.25-27).

Як вбачається з довідки № 0604/3027 від 17 листопада 2014 року, виданої Національним авіаційним університетом, ОСОБА_1, станом на 01 листопада 2014 року має заборгованість по оплаті за навчання за договором від 01 жовтня 2011 року № 11- 1/ПФ/9, у розмірі 1970,00 гривень (а.с.5).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем були порушені умови договору про перепідготовку спеціаліста в частині оплати вартості навчання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 1970,00 гривень.

Разом з тим, розглядаючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вони повторюють заперечення відповідача проти позову, які були повно та всебічно розглянуті судом першої інстанції.

Зокрема, доводи скарги відносно того, що позивач мав автоматично відрахувати її з вузу на підставі академічної заборгованості, при цьому коштів за навчання вона і не сплачувала, оскільки перебувала у стані вагітності та мала проблеми зі здоров'ям, спростовуються наступним.

Відповідно до п. 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996 року, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: - за власним бажанням; - у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; - за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК; - за академічну неуспішність; - за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3. Розділу 2 договору, виконавець має право: відрахувати замовника за академічну неуспішність, порушення правил внутрішнього розпорядку, порушення умов договору (в т.ч. - несплату за навчання у визначені терміни) та в інших випадках, що передбачені чинним законодавством.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, умовами договору, укладеного між сторонами було обумовлено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо відрахування замовника з навчального закладу, при цьому відповідач була ознайомлена з умовами договору та погодилася з ними, про що свідчить підпис останньої в договорі.

Посилання відповідача на те, що позивач мав автоматично відрахувати її за академічну заборгованість не можуть бути розцінені судом, як порушення з боку позивача, оскільки відрахування відповідача за умов договору, укладеного між сторонами, є виключно правом позивача, а не його обов'язком, при цьому саме позивач визначає підставу такого відрахування. Крім того, відповідачем не надано суду доказів про оспорення останньою підстав її відрахування з навчального закладу.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що перебування відповідача у стані вагітності та проблеми зі здоров'ям не можуть бути розцінені судом, як поважні причини несплати коштів за навчання, оскільки обставин, що свідчать про неможливість проведення оплати навчання з боку відповідача, останньою суду надано не було.

З огляду на фактичні обставини справи, враховуючи порушення умов договору зі сплати коштів за навчання з боку відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанціїпро обґрунтованість вимог Національного авіаційного університету щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1970,00 гривень.

Також вірним є стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 356 гривень 17 копійок, оскільки відповідно до п. 4.2. Розділу 4 договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен календарний дань заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) с грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 Цивільного кодексу України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем за період часу з 02 листопада 2013 року по 01 листопада 2014 року не було здійснено оплати коштів за навчання, у зв'язку з чим розмір пені за період з 02 листопада 2013 року по 14 квітня 2014 року (164 днів), при розмірі ставки НБУ - 6,5000 %, розміру подвійної ставки НБУ в день - ,036 % становить 115,07 гривень; за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року (93 дні), при розмірі ставки НБУ - 9,5000 %, розміру подвійної ставки НБУ в день - 0,052 % становить 95,37 гривень, за період з 17 липня 2014 року по 01 листопада 2014 року (108 днів), при розмірі ставки НБУ - 12,5000 %, розміру подвійної ставки НБУ в день - 0,068 % становить 145,73 гривень.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 356 гривень 17 копійок пені за прострочення сплати коштів за навчання.

З огляду на фактичні обставини справи, вірним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Національного авіаційного університету, у зв'язку з чим позов Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Також вірним є, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача стягнення судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно. Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: