Справа № 755/1007/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вітюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про захист прав споживачів, -

у с т а н о в и в :

31.12.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача про захист прав споживачів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 19 грудня 2014 року, згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 від 08 жовтня 2008 року, Позивачка стала власницею квартири за адресою АДРЕСА_1. Як зазначає позивачка, заповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Протягом 2011-2014 років в Дніпровському районному суді м. Києва відбувалося слухання декількох справ між спадкоємцями з приводу визнання заповітів, залишених заповідачем недійсними. Результатом слухань стало рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним і таким чином позивачці було надано право володіння вищезазначеною квартирою. Проте, за період розгляду справи в Дніпровському районному суді м. Києва за квартирою АДРЕСА_6 в м. Києві утворилася заборгованість на суму 18092,93 грн., хоча після смерті ОСОБА_4 не було прописано жодної особи. Позивачка вказує, що за цей період споживачем житлово-комунальних послуг був ОСОБА_7, який у 2011 році прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 та вважався спадкоємцем вищезазначеної квартири до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину, виданих на ім'я ОСОБА_7 Після цього рішення квартира не мала власника до 19.12.2014 року. Позивачка зазначає, що в зв'язку з наявністю заборгованості за житлово-комунальні послуги до неї, як до власника квартири, застосовуються тарифи після 20.12.2014 року зо спожиті послуги, хоча підтвердження боргу немає. За наведених обставин позивачка вважає, що заборгованість, яку на даний час виставляє відповідач підлягає списанню, оскільки пред'являється до позивача, як до власника житла, але утворилась за спірний період, а за фактично спожиті позивачем послуги, заборгованості немає. Позивачка просить визнати борг за квартирою АДРЕСА_6 у м. Києві виставлений КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва до 19 грудня 2014 року не дійсним, та зобов'язати відповідача провести списання заборгованості, що утворилася до 19 грудня 2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що протягом трьох років квартира перебувала у власності та користуванні ОСОБА_7, який на даний час вже помер.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що після смерті заповідача у квартирі ніхто не був прописаний і нараховувалась лише квартирна плата та плата за опалення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 4) помер 14.09.2010 року. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 3-кімнатної квартири АДРЕСА_2.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа щодо якої встановлені ті обставини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року (а.с. 5-6) встановлено, що ОСОБА_4 19 серпня 2010 року було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, а саме: все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Заведея Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 12-1267.

Проте, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 задоволено, та визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 від 19.08.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12-1267.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним (а.с. 7-11).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39233464 від 19 грудня 2014 року (а.с. 4), АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 жовтня 2008 року ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно рахунку - попередження (а. с. 22-24) розмір заборгованості за надані комунальні послуги за період з 01.07.2009 року по 01.01.2015 року, по квартирі АДРЕСА_2, становить 18791,65 грн.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. ст. 1233, 1234 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане.

Згідно статті 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця.

ОСОБА_4 08 жовтня 2008 року на ім`я відповідачки був складений заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З. О., зареєстрований у реєстрі за № 1-3092. Даним заповітом ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів квартиру АДРЕСА_4 та все інше майно, де б воно не було та з чого воно не складалося ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, частково борг утворився ще за життя спадкодавця.

Таким чином, ОСОБА_3 перебрала на себе всі права та обов`язки заповідача ОСОБА_4, які включать в себе також обов`язок погашення суми боргу за нараховану квартплату.

Відповідно до наданої представником відповідача довідки від 30.01.2015 року №742 виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 407. (а.с. 21) за АДРЕСА_5 нарахування по квартплаті проводилось на 1 особу (з пільгою ІВВВ) по день смерті ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 року). З 08.10.2010 року нарахування проводиться як на нульову квартиру (на квартплату та опалення).

За змістом ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268, ч. 4 ст. 319 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Власність зобов'язує.

Враховуючи встановлені обставини справи та викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, оскільки частина боргу за житлово-комунальні послуги виникла за життя спадкодавця, а до іншої частини боргу мають застосовуватись норми стосовно належності спадкоємцю спадщини від часу її відкриття. Крім того, визнаний недійсним заповіт складений на ім'я ОСОБА_7 вважається недійсним з часу його складання, а його проживання у спадковій квартирі та користування житлово-комунальними послугами жодним чином не доведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 61, 212-215, 218, 223, 224-226, 294, ЦПК України, ст.ст. 319, 608, 1216, 1217, 1219, 1220, 1233, 1234, 1268, 1281, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -