У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Дербенцевої Т.П.,Остапчука Д.О.,Нагорняка В.А.,Маляренка А.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-ВАН» та товариства з обмеженою відповідальністю «АРЧИ» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та витребування його із чужого незаконного володіння, за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-ВАН», товариства з обмеженою відповідальністю «АРЧИ» та ОСОБА_7 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними договори купівлі продажу нерухомого майна від 23 та 26 серпня 2011 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2006 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 серпня 2011 року йому на праві приватної власності належали свиноферма, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та ферма великої рогатої худоби (далі − ферма ВРХ), що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

У 2011 році він вирішив продати названі об'єкти нерухомості товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія-ВАН» (далі − ТОВ «Компанія-ВАН»). У зв'язку із цим 04 серпня 2011 року видав ОСОБА_7 нотаріально посвідчені довіреності, якими уповноважив останнього здійснювати від його імені усі необхідні юридично значимі дії, спрямовані на продаж вказаного майна.

23 та 26 серпня 2011 року ОСОБА_7 уклав з ТОВ «Компанія-ВАН» два нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, згідно з першим продав ТОВ «Компанія-ВАН» за 1 669 585 грн свиноферму, згідно з другим − ферму ВРХ за 1 414 837 грн.

Відповідно до текстів договорів продаж названих об'єктів нерухомості здійснено за готівкові кошти, які були отримані представником продавця до укладення спірних правочинів.

Проте грошей за продане майно ні від покупця, ні від ОСОБА_7 він не отримував.

З пояснень ОСОБА_7 дізнався, що за попередньою домовленістю з представником ТОВ «Компанія-ВАН» продаж майна вчинено із застосуванням простих векселів, якими і проводився розрахунок.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового об'єкта − свиноферми, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, що укладений 23 серпня 2011 року між ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності від 04 серпня 2011 року, та ТОВ «Компанія-ВАН», посвідчений приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенко О.О., зареєстрований в реєстрі за № 728.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового об'єкта − ферми ВРХ, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що укладений 26 серпня 2011 року між ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності від 04 серпня 2011 року, та ТОВ «Компанія-ВАН», посвідчений приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенко О.О., зареєстрований в реєстрі за № 740.

У порядку двосторонньої реституції спірне майно витребувано із чужого незаконного володіння.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Компанія-ВАН» просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційних скаргах ОСОБА_7 та товариство з обмеженою відповідальністю «АРЧИ» (далі − ТОВ «АРЧИ») просять скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 04 серпня 2011 року ОСОБА_6 видав на ім'я ОСОБА_9 і ОСОБА_7 дві окремі нотаріально посвідчені довіреності, якими уповноважив останніх на представництво його інтересів з питань, пов'язаних з продажем належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, зокрема: нежитлового об'єкта свиноферми, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та нежитлового об'єкта ферми ВРХ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.14−15, 26 − 27, 32, 33, т. 1).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 серпня 2011 року, ОСОБА_7, діючи від іменні ОСОБА_6, продав ТОВ «Компанія - ВАН» належний ОСОБА_6 на праві власності нежитловий об'єкт − свиноферму. Продаж вчинено за 1 669 585 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенко О.О. та зареєстровано в реєстрі за № 728 (а. с. 7−12, т. 1).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 серпня 2011 року ОСОБА_7, діючи від іменні ОСОБА_6, продав ТОВ «Компанія- ВАН» належний ОСОБА_6 на праві власності нежитловий об'єкт − ферму ВРХ. Продаж вчинено за 1 414 837 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенко О.О. та зареєстровано в реєстрі за № 740 (а. с. 18−24, т. 1).

18 серпня 2011 року між ТОВ «Компанія-ВАН» та ОСОБА_7 який діяв від іменні ОСОБА_6 були укладені у простій письмовій формі договори за № № 1, 2 про узгодження ціни та порядку розрахунків, якими визначено, що розрахунок за вищезазначене спірне майно буде здійснюватися із застосуванням простих векселів на суму 1 669 585 грн та на суму 1 414 837 грн, які будуть передані представнику продавця за актом прийому-передачі, після підписання договорів купівлі-продажу, завірених нотаріально, та актів прийому-передачі нерухомого майна (а. с. 62, 63, т. 1).

Згідно з актами прийому-передачі векселів від 23 та 26 серпня 2011 року прості векселі на вказані суми були передані представнику продавця ОСОБА_7 (а. с. 64−69, т. 1).

Відповідно до протоколу загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «АРЧИ» від 05 березня 2012 року було збільшено статутний капітал останнього за рахунок додаткових майнових внесків ТОВ «Компанія-ВАН», яке є його засновником, серед яких було і спірне нерухоме майно (а. с. 25−27, т. 2).

Крім того, судами встановлено, що продавець ОСОБА_6 ні коштів за продане нерухоме майно, ні простих векселів не отримував, розрахунок за нерухоме майно не проведено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності зловмисної домовленості між ОСОБА_7 та ТОВ «Компанія-ВАН», а тому укладені договори купівлі-продажу недійсні.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що домовленість про зміну виду розрахунку при відчуженні спірного майна з грошового на простий вексельний, тобто без гарантованої можливості вільного переведення його в готівку, вчинена ОСОБА_7 та ТОВ «Компанія-ВАН», призвела до того, що було вчинено правочин всупереч інтересам довірителя ОСОБА_6, внаслідок чого останній зазнав збитків у вигляді неотриманих коштів від відчуження нерухомого майна, що є підставою для визнання недійсними договорів купівлі-продажу на підставі ст. 232 ЦК України.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-ВАН», товариства з обмеженою відповідальністю «АРЧИ» та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.А. Нагорняк А.В. Маляренко