АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Немировської О.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року

в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Український професійний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» /далі - ПАТ «Український професійний банк»/ звернулось в суд із позовом до відповідачів про стягнення з них у солідарному порядку кредитної заборгованості в сумі 82246грн.92коп.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неврахування судом збільшення обсягу його відповідальності, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2007 року між ВАТ /нині ПАТ/ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 785, згідно з умовами якого банком надано позичальнику право скористатись кредитом у вигляді відкличної кредитної лінії, що поновлюється, з лімітом заборгованості у розмірі 466 000 грн. на споживчі цілі терміном до 10 жовтня 2012 р. зі сплатою 18 % річних й майновим поручителем якого згідно п.2.1 виступила ОСОБА_4 /а.с.11/.

Матеріали справи свідчать про виконання ПАТ «УПБ» умов кредитного договору у повному обсязі.

23 жовтня 2007 року в забезпечення виконання позичальником зобов'язання було укладено договір застави, згідно з умовами якого позичальник передав у заставу банку автомобіль марки CHEVROLET, модель SUBURBAN, 2006 року випуску, легковий універсал, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2 /а.с.21/.

22 листопада 2007 р. між ПАТ «Український ПрофесійнийБанк», позичальником та поручителем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 785-2, згідно з умовами якого поручитель взяв на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати перед ВАТ «Український Професійний Банк» як солідарний боржник по кредитному договору /а.с.19/.

Окрім того, 22 листопада 2007 р. між ПАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, згідно з умовами якого передав у забезпечення виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору в заставу автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, легковий універсал, 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний НОМЕР_4 /а.с.23/.

Встановлено, що 23 грудня 2008р. у п.2.1 кредитного договору було внесено зміни шляхом виключення ОСОБА_4 з майнових поручителів /а.с.15/.

Відповідно до умов п.п. 1.3. та 4.5. кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно в період з 01 по 10 число кожного місяця, починаючи з грудня 2007 року забезпечити щомісячне погашення кредиту, процентів у розмірі 18% річних, та 36% річних у разі порушення строків повернення кредиту по договору.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором чи законом.

Встановлено, що умови кредитного договору боржниками виконано не було, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що згідно рішення правління ПАТ «УПБ» від 25 лютого 2009р., починаючи з 25 лютого 2009р. нарахування відсотків та пені за кредитним договором було скасовано /а.с.28/.

З урахуванням долученого ПАТ «УПБ» до справи розрахунку, заборгованість за договором по несплаті тіла кредиту становить суму 82 246грн.92коп. /а.с.28-32/.

Відповідно до норм ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві надану ним позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити проценти за його використання. Крім цього, згідно із ст.1050 Цивільного кодексу України

Ст.553 ЦК передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник…

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо збільшення обсягу його відповідальності після внесення у договір змін та виключення з числа майнових поручителів ОСОБА_4 /а.с.11,15/.

Доводи апеляційної скарги щодо першочерговості звернення стягнення на майно, що перебуває у заставі, а не стягнення заборгованості з поручителя, колегія суддів вважає такими, що суперечать вимогам закону.

Відповідно до п. 2.1. та 2.2. договору поруки від 22 листопада 2007 р № 785-2 у разі повного або часткового невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, в передбачені строки, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок поручителя. Банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок грошових коштів поручителя, а в разі їх недостатності - звернути стягнення на інше майно і цінності поручителя /а.с.19/.

Відповідно до норм ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Застосовуючи буквальне тлумачення даних норм, звернення стягнення на предмет застави є правом заставодержателя, а не правилом, обов'язковим для виконання, як це хибно розтлумачив скаржник.

За таких обставин, районний суд обґрунтовано стягнув суму кредитної заборгованості з ОСОБА_1 у солідарному порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи й долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/9994/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9002/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Антипова Л.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.