Ухвала

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 1 044 097 грн 73 коп., з яких: поточна заборгованість за кредитом - 1 043 180 грн, проценти за користування кредитом - 917 грн 73 коп., а також просило стягнути 1 820 грн судового збору. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 30 грудня 2010 року між цим банком та відповідачем укладено кредитний договір № 301210, згідно з яким останній отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 043 180 грн на споживчі цілі, за умови сплати 10 % річних, а в разі порушення умов договору - 34 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 29 грудня 2011 року. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 25 січня 2011 року становить 1 044 097 грн 73 коп.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка утворилася у зв'язку з невиконанням ним належним чином взятих за договором зобов'язань.

Відхиляючи апеляційну скаргу відповідача і залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що на прохання банку відповідач взяв кредит у гривні та в цей же день повернув його банку у доларах США, оскільки такі спростовуються квитанцією № 09/84 (а. с. 43), згідно з якою грошова сума у розмірі 120 тис. доларів США сплачена ОСОБА_5 на користь банку у рахунок погашення боргу за кредитним договором від 30 січня 2008 року № 300108, в результаті чого суд дійшов правильного висновку, що ще 30 грудня 2010 року відповідач знав, що кошти у вказаній сумі зараховано на погашення кредиту, а не повернуто банку на той же рахунок, який відкрито для погашення заборгованості за кредитним договором від 30 грудня 2010 року № 301210.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик