Справа № 2-7265/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 січня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого -судді Лозинської М.І.,

при секретарі Цісельської А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики в розмірі 6000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 06.11.2014 року становить 78000,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2011 року між нею та відповідачем, було укладено Договір позики шляхом написання розписки. Згідно умов Договору позивач надав відповідачу, позику у розмірі 4000 доларів США, в подальшому 20.04.2011 року Позивач також передав грошову позику Відповідачу в розмірі 2000 доларів зі строком повернення до 01.08.2011 року, або на протязі одного місяця з моменту пред'явлення вимоги про повернення.

Відповідач станом на 06.11.2014 року вимоги щодо повернення боргу не виконала та грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але через канцелярію подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини її неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Судом встановлено, що 21 лютого 2011 року між Позивачем та Відповідачем, було укладено Договір позики шляхом написання розписки. Згідно умов Договору позивач надав відповідачу, позику у розмірі 4000 доларів США, в подальшому 20.04.2011 року Позивач також передав грошову позику Відповідачу в розмірі 2000 доларів зі строком повернення до 01.08.2011 року, або на протязі одного місяця з моменту пред'явлення вимоги про повернення. На підтвердження укладення договору позики позивач надав розписки на вказані суми.

Судом встановлено, що 01.11.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів отриманих Відповідачем за договором позики, що підтверджується розписками від 21.02.2011 року та від 20.04.2011 року, в сумі 6000 доларів США на протязі одного місяця з моменту вимоги по її поверненню.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач так і не виконала зобов'язання по Договору та суму позики позивачу не повернула.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 6000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 06.11.2014 року становить 78000,00 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 780,00 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики у розмірі 78000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 780,00 грн.

Рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: