АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Семенюк Т.А., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Автогаражного кооперативу «Екскаваторник», в інтересах якого діє Коломієць Андрій Петрович,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Екскаваторник» про відшкодування майнового та грошового пайового внеску, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він був членом Автогаражного кооперативу «Екскаваторник» (далі - АК «Екскаваторник») з часу його заснування, повністю сплатив пайовий внесок і на законних підставах за власні кошти побудував гаражне приміщення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням зборів уповноважених представників АК «Екскаваторник» від 21 червня 2006 року (протокол № 3) він був виключений з членів АК «Екскаваторник» у зв'язку з несплатою внесків на утримання і експлуатацію гаража. З часу виключення його з членів АК «Екскаваторник», він неодноразово звертався до керівництва авто-гаражного кооперативу із заявами про виплату йому його пайового внеску.

Посилаючись на те, що вказані заяви залишено без задоволення, просив суд стягнути з відповідача вартість майнового і пайового внеску (у вигляді гаражного приміщення) з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за час прострочення виплати в сумі 149 298,99 грн., вартість грошових пайових внесків, які він витратив на виготовлення проектної документації та будівництво гаражного приміщення з урахуванням індексу інфляції і трьох відсотків річних за час прострочення виплати в сумі 149 298,99 грн. та 10 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АК «Екскаваторник» на користь ОСОБА_1 95 631,12 грн. майнового і пайового внеску за гаражний бокс. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначив, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не взято до уваги факт понесених витрат на виготовлення проектної документації та підготовчих робіт для будівництва гаражних приміщень у кооперативі. Крім того, вказав, що судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України щодо відшкодування інфляційних витрат, завданих порушенням зобов'язання та моральної шкоди.

Просив рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року змінити та ухвалити нове яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач також, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через свого представника звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначав, що судом не взято до уваги, що внесок який ОСОБА_1 сплатив кооперативу є вступним внеском та відповідно до Статуту не підлягає поверненню. Також вказував на те, що гаражний бокс побудовано позивачем господарським способом за власні кошти і на баланс відповідача не передавався. Крім того, як на одну з підставі відмови у задоволенні позову посилався на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду.

Представники відповідача Плеханова І.О. та Коломієць А.П. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечували, апеляційну скаргу АК «Екскаваторник» просили задовольнити.

ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні, проте доказів до заяви надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга АК «Екскаваторник» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 відхиленню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням № 483 від 24.09.1990 року Ленінградської (на сьогоднішній день Святошинської) районної ради народних депутатів м. Києва затверджено гаражний кооператив «Екскаваторник» по пров. Екскаваторному, 37-б в м. Києві.

Рішенням № 852 від 22.10.1991 року Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва МП «Партнер» було доручено виконання обов'язків замовника з проектування та будівництва гаражів в автокооперативі «Екскаваторник».

ОСОБА_1 був членом АК «Екскаваторник» з 24 вересня 1991 року, 11.08.1992 року вніс внесок в сумі 5000 руб. і господарчим способом побудував гаражний бокс № 47 в ряду № 1.

Рішенням зборів уповноважених представників АК «Екскаваторник» від 21 червня 2006 року (протокол № 3) ОСОБА_1 виключено з членів АК «Екскаваторник» у зв'язку із несплатою внесків на утримання і експлуатацію гаража.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.03.2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2010 р. скасовано і ухвалено нове рішення, яким в позові АК «Екскаваторник» до ОСОБА_1 про примусове звільнення гаражного боксу відмовлено, з тих підстав, що заявлений позов є передчасним, оскільки кооператив не розрахувався з ОСОБА_1 за його пайовий внесок (а.с.13-15).

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення вартості усіх внесків до гаражного кооперативу з врахуванням витрат на виготовлення проектної документації, будівництва гаража, врахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив положень ст. 60 ЦПК України - недоведеністю вимог, а саме, відсутності доказів, які б підтверджували понесення ОСОБА_1 витрат на суму 149 298 грн. 99 коп., крім пояснень, не надано, зазначивши також, що правовідносини, які склались між сторонами щодо повернення паю, по своїй суті відповідно до правил ст. 21 Закону України «Про кооперацію» не є грошовим зобов'язанням в розумінні ст. 625 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_1, а ст. 23 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди є загальною та не регулює вказані правовідносини між сторонами, які не передбачають такого відшкодування, а тому не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо встановленого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2004 року факту понесених витрат на виготовлення проектної документації та підготовчих робіт для будівництва гаражних приміщень у кооперативі та наявності платіжних квитанцій, що свідчать про вказані витрати колегія суддів не бере до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2004 року у справі, в якій сторони брали участь, встановлено, що на загальних зборах членів автогаражного кооперативу «Екскаваторник» від 08.10.1991 року прийняте рішення про внесення на рахунок МП «Партнер» по 2 500 крб. кожним членом автогаражного кооперативу для виконання підготовчих робіт з будівництва гаражів. Крім того, на цих зборах члени кооперативу проінформовані, що ця сума не є остаточною вартістю гаражних боксів. В 1991-1992 роках, будучі згідними з зазначеним рішенням загальних зборів, позивачі, в тому числі і ОСОБА_1, перерахували на розрахунковий рахунок МП «Партнер» по 2500 грн. Після виготовлення проектної документації здійснювалась її експертиза та узгодження, після чого проект затверджувався Київською міськрадою. Однак, ще до завершення виготовлення проекту, на відведеній під будівництво гаражів ділянці, замовники розпочали самовільно без проектної документації будівництво гаражів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки вище зазначеним рішенням встановлено, що для виконання підготовчих робіт з будівництва гаражів, членами автогаражного кооперативу прийнято рішення про внесення коштів за вказані роботи на рахунок МП «Партнер» - підрядної організації, про що також свідчать квитанції, на які посилається апелянт та наявні в матеріалах справи, тому в даному випадку АК «Екскаваторник» не є належним відповідачем.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись ст. 21 Закону України «Про кооперацію», виходив з того, що у разі виключення члена кооперативу особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми відповідно до їх вартості на момент виходу, взявши до уваги звіт про експерту оцінку нерухомого майна станом на 15.01.2013.

Зазначене свідчить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справ, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставами скасування судового рішення.

Так, статтею 19 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Згідно ст. 21 Закону України «Про кооперацію», пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

У разі виходу або виключення члена кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - в натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 01 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Таким чином, з'ясуванню підлягає розмір внесених коштів та їх цільове призначення (вступні, членські, цільові внески).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача пояснили, що позивачем було внесено до АК «Екскаваторник» вступний внесок, який відповідно до положень Статуту не підлягає поверненню. За несплату членських внесків ОСОБА_1 було виключено з членів кооперативу. Обставини внесення ОСОБА_1 внесків на будівництво гаражів МП «Партнер», а не АК «Екскаваторник», встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2004 року.

Наявна в матеріалах справи довідка від 20 січня 2003 року про паєнакопичення ОСОБА_1, не може бути належним та достатнім доказом того, що побудований гаражний бокс № 47, розташований за адресою вулиця Екскаваторна, 37-а в Святошинському районі м. Києва, передано позивачем до АК «Екскаваторник» як майновий внесок.

В довідці АК «Екскаваторник» від 20 січня 2003 року не зазначено, що гаражний бокс № 47, розташований за адресою вулиця Екскаваторна, 37-а в Святошинському районі м. Києва передано на баланс відповідача.

Відповідно до п. 23 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні» (що діяла на день виникнення правовідносин) № 250 від 03. 04. 1993 року бухгалтерська звітність повинна відображати наростаючим підсумком майнове та фінансове становище підприємства, установи, результати господарської діяльності за звітний період (місяць, квартал, рік) і ґрунтуватися на даних синтетичного і аналітичного обліку.

До складу капітальних вкладень належать витрати на будівельно-монтажні роботи, придбання будівель або їх частин, обладнання, інструменту, інвентаря, інші капітальні роботи і витрати на проектно-розвідувальні, геологорозвідувальні та бурові роботи, на відведення земельних ділянок та переселення у зв'язку з будівництвом, на підготовку кадрів для підприємств, що будуються, та інші. Капітальні вкладення відображаються у балансі за фактичними витратами для забудовника ( замовника) (п. 36 Постанови).

Отже, доказом передачі на баланс автогаражного кооперативу будь-якого майна члена цього кооперативу є заява з проханням прийняти конкретно визначене майно, акт прийому-передачі такого майна з зазначенням його технічних характеристик та грошова оцінка такого майна, яка є одним з основних документів, який в подальшому використовується підприємством для обчислення амортизаційних відрахувань основних фондів підприємства.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що спірний гаражний бокс передано на баланс АК «Екскаваторник» як майновий внесок, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача пайового та майнового внеску, що становить вартість гаражного боксу, є необґрунтованим.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року, яким змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року, встановлено, що Автогаражним кооперативом «Екскаваторник» не оспорюється право ОСОБА_1 на будівельні матеріали, з яких побудовано бокс, згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» ОСОБА_1 фактично набув право власності на спірний гараж, та зазначено, що правоустановчі документи отримуються у законодавчо визначеному порядку.

Враховуючи, що судовою колегією не встановлено порушення відповідачем прав позивача, відсутні правові підстави застосування строку позовної давності.

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу та Автогаражного кооперативу «Екскаваторник», в інтересах якого діє Коломієць Андрій Петрович - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Екскаваторник» про відшкодування майнового та грошового пайового внеску - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/518/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5319/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чала А.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.