У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 19 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 85 000 доларів США строком з 19 жовтня 2006 року по 19 жовтня 2027 року зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 10,3 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 0 та забезпечувальними договорами за ним.

Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим, станом на 07 грудня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 78 710,55 доларів США (629 133 гривні 43 копійки), яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.10.2006 року в розмірі 78 710,55 доларів США, що згідно курсу Національного банку України на 07.12.2012 року становить 629 133 гривні 43 копійки, з яких:

- сума заборгованості за тілом кредиту - 58 785,15 доларів США, що згідно курсу Національного банку України на 07.12.2012 року становить 469 869 гривень 70 копійок;

- сума заборгованості відсотків за користування кредитом - 19 925,40 доларів США, що згідно курсу Національного банку України на 07.12.2012 року становить 159 263 гривні 72 копійки;

- сума простроченої заборгованості за відсотками - 6 869,03 доларів США, що згідно курсу Національного банку України на 07.12.2012 року становить 54 904 гривні 16 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1609 гривень 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1609 гривень 50 копійок.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач набув права вимоги за кредитним договором та договором поруки, та врахувавши, що позичальник не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Горелкіна Н.А. Іваненко Ю.Г.