Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Дяченко В.Г.,

при секретарі Омельченко М.В.,

за участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вимогами про:

встановлення факту володіння ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1;

визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті ОСОБА_5;

визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті її чоловіка ОСОБА_6;

визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, в рівних частках, після смерті матері ОСОБА_7;

визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті свого батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4;

визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті свого батька - ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позов мотивується тим, що позивачі звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їм відмовлено з приводу відсутності правовстановлюючих документів на будинок.

Згідно будинкової книги та технічного паспорту, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належав ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті в управління будинком вступали ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, але спадщина не була оформлена належним чином , так як будинок теж не був оформлений у встановленому порядку.

Представник позивачів в судове засідання 11.02.2015 року не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Судом встановлено:

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), її син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11), дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12,13). Її діти - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14,15) та ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16,17).

Позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.19,20).

Позивач ОСОБА_4 не надав доказів спорідненості з ОСОБА_8, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до записів домової книги та довідок №1653,1654,1710,1711,1712 в спірному будинку були зареєстровані та проживали по день смерті ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9 (а.с.27,80,81).

Згідно технічного паспорту від 27.11.2014 року, домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, складається з житлових будинків літери А,Б (збудовані в 1962,1963 роках), вбиральні літери И,К, сарай літера Е, льох літера Д, гараж літера З, душові літери Л,М, огорожа 1-9, мостіння І, колодязь ІІ (а.с.95).

Довідкою №1070.031 від 25.06.1999 року, виданою Одеським МБТІ та РОН, готовність житлових будинків, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, складає 100% (а.с.98).

Листами нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 20.06.2012 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.75,76).

Відповідно до спадкових справ №1808/2009 до майна ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, з заявою від 29.10.2009 року, про прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, звернувся позивач ОСОБА_4, та відповідно до спадкової справи №1074/2001до майна ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, з заявою від 04.08.2010 року, про прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, звернулась позивач ОСОБА_3 (а.с.66,77).

Вирішуючи питання про встановлення факту володіння ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд застосовує законодавство, яке діяло на час побудови житлового будинку (1962,1963 року), щодо інших вимог, з питання спадкування - на час відкриття спадщини.

У 1962,1963 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації, однак пов'язували його виникнення з додержанням вимог цих актів законодавства, а в даному випадку з відводом земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва житлового будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно матеріалів справи житловий будинок збудовано до цієї дати.

Відповідно до пп.6,7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пп.4,10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва і експлуатації будівель, затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином житлового будинку цей громадянин набував статусу власника житлового будинку та згідно зі ст. 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набував право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту володіння померлою ОСОБА_5 житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому заявлена вимога задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 548 ЦК України (1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Позовні вимоги про визнання факту прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_5 є похідними від визнання факту володіння майном у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а тому, враховуючи, що факт володіння судом не встановлено, то зазначені вимоги теж задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги свого батька ОСОБА_9 (ст.1261 ЦК України), однак, судом не встановлено факту прийняття померлим спадщини у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому позовна вимога про визнання права власності, в порядку спадкування за законом, на ? частку вказаного майна - задоволенню не підлягає.

Позивач ОСОБА_4 заявив вимогу про спадкування майна після смерті свого батька ОСОБА_8, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4(ст.1261,ч.4ст.1268 ЦК України), однак, судом не встановлено факту прийняття померлим спадщини у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому позовна вимога про визнання права власності, в порядку спадкування за законом, на ? частку вказаного майна - задоволенню не підлягає.

Суд врахував правову позицію, що викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

Вимоги про визнання права власності, в порядку спадкування за законом, є похідними від визнання факту прийняття спадщини наступними спадкодавцями, що суду не доведено, тому задоволенню не підлягають.

Вимоги про визнання за позивачами права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва спадкодавцем, або визнання їх права як забудовників в порядку спадкування - заявлено не було, у зв'язку з чим, судом позов розглянуто в межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України),

Керуючись ст.ст.10,11,57-59,60,61,209,212,214-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через суд Суворовського району м.Одеси в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: В.Г. Дяченко