10.02.2015 Єдиний унікальний номер 205/9504/14-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я 205/9504/14
10 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Залімської Н.В.,
при секретарі Олексієнко О.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,-
Позивач 12 листопада 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона є власницею 47/100 частин жилого будинку, загальною площею 42,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 25 листопада 2003 року зі згоди позивача за спірною адресою було зареєстровано відповідача, з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 травня 2006 року. З 2005 року відповідач, забравши свої речі добровільно виселився з будинку. Відповідач за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні послуги. Позивач просила визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування 47/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_1, шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило.
З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 47/100 частин жилого будинку, загальною площею 42,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, на підставі договору дарування, посвідченого 14 травня 1973 року (а.с.8).
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 травня 2006 року (а.с.11).
Встановлено, що в жилому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, що підтверджується записами домової книги (а.с.5-7).
Однак, судом встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2005 року, в будинку відсутні його особисті речі, що також підтверджується актом огляду домоволодіння за підписом голови квартального комітету (а.с.15).
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірному будинку, то суд вважає, що є всі підстави визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, 47/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_1, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, і керуючись ст.ст. 405, 321 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування 47/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_1, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Залімська