Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Вайда Я.П.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 272 від 23.07.2014 року "Про встановлення порядку зустрічі" в частині встановлення порядку зустрічі гр. ОСОБА_2 з його малолітніми доньками,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 272 від 23.07.2014 року "Про встановлення порядку зустрічі" в частині встановлення порядку зустрічі гр. ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Позов мотивує тим, що 23.07.2014 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ухвалено рішення № 272 "Про встановлення порядку зустрічі", яким встановлено порядок зустрічі її чоловіку ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Зазначає, що з жовтня 2013 року між нею та її чоловіком ОСОБА_2 склались стосунки при яких вони спільно не проживають. Вважає, що рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 272 від 23.07.2014 року , яким встановлено порядок зустрічі її чоловіку ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є незаконним, необґрунтованим, безпідставним, оскільки, ухвалено з порушенням законодавства та при неповному з'ясуванні обставин. Посилається на те, що комісією при вирішенні даного питання не було взято до уваги жодна визначена законодавством обставина, зокрема ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихільність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення . З посиланням на викладене, на положення Постанови КМ України від 24.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" просить cуд скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 272 від 23.07.2014 року "Про встановлення порядку зустрічі" в частині встановлення порядку зустрічі гр. ОСОБА_2 з його малолітніми доньками.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю та надав аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити з підстав та мотивів викладених у ньому. Зокрема зауважив, що відповідач ухваливши рішення яким встановив порядок зустрічі ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушив вимоги Постанови КМ України від 24.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини".

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, відзив на позов не подав. Вважає, що відповідач ухвалюючи рішення, яким встановив порядок зустрічі ОСОБА_2 з його малолітніми доньками діяв у межах законодавства. Крім того, зазначив , що Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення у спорі між сторонами, яким встановлено порядок зустрічей ОСОБА_2 з його малолітніми доньками .

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, третьої особи , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява , об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 15.07.2014 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому на якому розглядалось питання встановлення порядку зустрічі ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що стверджується витягом з протоколу № 17 від 15.07.2014 року.

Як встановлено судом, 23.07.2014 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ухвалено рішення № 272 "Про встановлення порядку зустрічі", яким встановлено порядок зустрічі ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Судом встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом 20.10.2014 року ухвалено рішення яким встановлено порядок зустрічі ОСОБА_2 з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до Типового Положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 , Комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про охорону дитинства", "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", "Про освіту", "Про соціальні послуги", "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю", Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, спеціальним законом який регулює спірні правовідносини визначений конкретний спосіб захисту.

Оскільки, рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.07.2014 року № 272 "Про встановлення порядку зустрічі" носить рекомендаційний характер, тому ніяким чином не порушує права та не створюють правові наслідки для позивача.

У даному випадку рішення винесене виконавчим комітетом Ужгородської міської ради від 23.07.2014 року № 272 , як органом опіки та піклування може слугувати доказом у цивільній справі про встановлення порядку зустрічей з дітьми, яке підлягають оцінці в сукупності з іншими доказами в порядку ст. 212 ЦПК України і суд, у випадку звернення заінтересованої особи за захистом своїх прав або інтересів до суду, може постановити рішення інше, ніж пропонує орган опіки та піклування, виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення оскарженню не підлягає. Крім того, ст.19 СК України, передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Разом з тим слід зазначити, що рішення органу опіки і піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду, що визначено у ст. 19 СК України.

З огляду на вищевикладене , оцінюючи в сукупності викладені фактичні обставини, положення закону, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості , суд приходить до висновку ,що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 19, 158 СК України , Порядок ?провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затверджений Постановою КМ України від 24.09.2008 року № 866, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 215-218, 294 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 272 від 23.07.2014 року "Про встановлення порядку зустрічі" в частині встановлення порядку зустрічі гр. ОСОБА_2 з його малолітніми доньками - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца