Категорія: 24 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Антонюк К.І., Веремчук Л.М.

при секретарі -Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача Тимейчука Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "М.Ж.К." звернулося до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 своєчасно не оплачують надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у них утворилася заборгованість в розмірі 3532 грн. 16 коп.

Зазначену грошову суму позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь у солідарному порядку і відшкодувати йому понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "М.Ж.К." заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3503 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "М.Ж.К." судові витрати по справі, а саме 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив скасувати вищевказане рішення суду, покликаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з наступних мотивів.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі- Закон) і Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у відповідності з якими ТОВ "М.Ж.К." надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1, за якою проживають відповідачі.

Відповідно до ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про падання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "М.Ж.К." надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку АДРЕСА_1, а відповідачі, в свою чергу, зобов'язані оплачувати зазначені послуги. Відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами, що прямо передбачено ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону.

Позивач представив суду не тільки розрахунок загальної суми заборгованості відповідачів, визначеної на підставі затверджених тарифів, а й розрахунок місячної плати за надані послуги за статтями витрат, зокрема, на вивезення твердих побутових відходів. Ним також обґрунтовано розмір щомісячної плати за утримання прибудинкової території, закріпленої за будинком, про скориговані тарифи на послуги зі збору та вивезення твердих побутових та великогабаритних відходів, в яких проживають відповідачі рішеннями виконкому Луцької міської ради № 346-1 від 31 травня 2010 року, № 319-1 від 05 червня 2013 року, № 570-1 від 18 серпня 2011 року (а.с. 5-7).

Поклилання відповідача ОСОБА_2 на те, що між відповідачами та позивачем не було укладено договору з істотними умовами, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону, не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок укласти договір про надання відповідних послуг покладено на споживача, тобто, у розглядуваному випадку, на відповідача у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 не надав доказів свого звернення до ТОВ "М.Ж.К." з приводу укладення вищезазначеного договору.

Також всупереч наведеним правовим нормам відповідачем не надано суду доказів з приводу неналежного виконання позивачем своїх обов'язків. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Оскільки апелянтом не доведено належними і допустимими доказами, що представник ТОВ "М.Ж.К." викликався для складання актів чи відмовлявся від їх підписання, колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги та не приймає їх до уваги.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Із наданого та уточненого позивачем розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 квітня 2012 року по 01 березня 2014 року в розмірі 3009 грн. 44 коп.; заборгованість зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням за період з 01 квітня 2011 року по 01 березня 2014 року в розмірі 522 грн. 72 коп. (а.с. 3-4).

При цьому, частково задовольняючи позов, судом першої інстанції було правильно враховано переривання перебігу позовної давності, що пов'язане із видачею 29 травня 2014 року судового наказу про стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку 3576 грн. 47 коп. заборгованості, який був скасований ухвалою цього ж суду від 21 серпня 2014 року (а.с. 8), а тому суд підставно стягнув заборгованість за послуги зі збору, вивезення твердих та великогабаритних відходів із захороненням в межах трирічного строку в розмірі 493 грн. 68 коп.

Крім того встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 - власник квартири і член його сім'ї ОСОБА_3, які зареєстровані у квартирі № 46 вказаного будинку, тривалий час не проводять оплату за надані позивачем послуги.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20, п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець послуг зобов'язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Так, ухваливши рішення про стягнення суми боргу за надані послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд порушив норми матеріального права, тобто судом першої інстанції не було враховано, що в разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Тому, стягнення з відповідачів заборгованості за надані комунальні послуги на користь позивача є безпідставними.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно було з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено неправильне застосування норм матеріального права, то оскаржуване рішення, відповідно до вимог п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території із відповідача ОСОБА_2, як власника житла.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2014 року у даній скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." заборгованість за утримання будинку, прибудинкової території та послуги зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням в розмірі 3503 (три тисячі п'ятсот три) грн. 12 коп., 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді