У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Дербенцевої Т. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, про визнання наказу незаконним та його скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 20214 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт»), треті особи: профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, у якому зазначала, що 19 лютого 2014 року відповідач видав наказ № 110 «Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту», яким з 01 червня 2014 року ліквідовано структурний підрозділ «Службу порту» та створено структурний підрозділ «Відділ побуту», вивільнені працівники підлягали вивільненню з підстав скорочення. 03 липня 2014 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» видано наказ № 322-0, яким її примусово перемістили майстром житлово-експлуатаційного сектору відділу побуту з оплатою праці згідно з штатним розписом з 32-х годинним робочим тижнем та збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів.

Позивачка вважає, що вказаний наказ видано з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України, так як змінено лише назву структурного підрозділу без змін в організації виробництва та праці, з порушенням, визначеного ст. 56 КЗпП України, порядку ведення повного робочого часу, що призвело до зменшення заробітної плати.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнень, позивачка просила визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт» № 322-0 від 03 липня 2014 року у частині переміщення її майстром житлово-експлуатаційного сектору з оплатою за штатним розписом та 32-х годинним робочим тижнем.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт» № 322-0 від 03 липня 2014 року у частині постійного переміщення ОСОБА_4 майстром житлово-експлуатаційного сектору з оплатою за штатним розписом та 32-х годинним робочим тижнем.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що позивачка у суді не довела обставин, на як посилалась як на обґрунтування своїх вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваного рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т. П. Дербенцева

О. П. Касьян