Справа № 211/2737/15-ц
Провадження № 2/211/1458/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н. О.

при секретарі Зоріній С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, згідно ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання приватизації квартири частково недійсним, внесення змін до розпорядження УЖКХ про приватизацію квартири, про визнання свідоцтва про право на квартиру частково недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого зазначила, що 06.08.1993 року ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів ухвалило розпорядження № Д-1377 про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 на імя наступних фізичних осіб, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_5, що померлий 19.03.2014 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який був померлий 21.01.1991 року. ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів ухвалило розпорядження № Д-1377 про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 на імя вищевказаних фізичних осіб з порушенням ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки на час подання заяви на приватизацію квартири у 1993 році громадянин ОСОБА_6, вже не був живий і фізично не міг реалізувати своє право на приватизацію квартири. ОСОБА_6 помер 21.01.1991 року, що підтверджено Тиманівською сільською Радою, Тульчинського району, Вінницької області, де здійснений актовий запис №2 від 29.01.1991 року. ОСОБА_6 після смерті не був знятий з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 і тому помилково був вписаний в заяву та приватизація квартири була здійснена на його імя. Після ухвалення ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів розпорядження № Д-1377 про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 свідоцтво про право власності на житло отримане не було і до цього часу воно не є виданим фізичним особам, які здійснили приватизацію вищевказаної квартири. За свідоцтвом про право власності на квартиру позивач ОСОБА_1 звернулася у листопаді 2014 року до ОСОБА_2 благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради, але 20.11.2014 року отримала відмову за № 7660/8, в якій було зазначено, що на момент подання заяви про приватизацію у складі сімї був зазначений громадянин ОСОБА_6, який на той час вже був померлий, а також, що на момент ухвалення розпорядження № Д-1377 від 06.08.1993 року про здійснення приватизації квартири громадянин ОСОБА_6 був померлий і тому орган приватизації не може видати свідоцтво про право власності на житло, оскільки приватизація квартири здійснена з порушенням ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду». Оскільки приватизація квартири була здійснена з порушенням закону, то є необхідність у визнанні приватизації квартири частково недійсним, внесення змін до розпорядження УЖКХ про приватизацію квартири та визнанні свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На позовних вимогах наполягала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради надав заяву з якої вбачається, що вони не вважають себе відповідачами по даній справі та виносили рішення на основі документів, що надані позивачем, а саме заяви від 15.07.1993 року про приватизацію від позивача та членів її сімї, в якій був вписаний ОСОБА_6 та стояв його підпис.

Треті особи не зявилися до суду, належним чином повідомлені, причини їх неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено те, що 06.08.1993 року ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів ухвалило розпорядження № Д-1377 про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 на імя наступних фізичних осіб, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_5, що померлий 19.03.2014 року (а.с. 9), ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який був померлий 21.01.1991 року.

ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів ухвалило розпорядження № Д-1377 про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 на імя вищевказаних фізичних осіб з порушенням ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки на час подання заяви на приватизацію квартири у 1993 році громадянин ОСОБА_6, вже не був живий і фізично не міг реалізувати своє право на приватизацію квартири.

ОСОБА_6 помер 21.01.1991 року, що підтверджено Тиманівською сільською Радою, Тульчинського району, Вінницької області, де здійснений актовий запис №2 від 29.01.1991 року. (а.с. 11).

ОСОБА_6 після смерті не був знятий з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 і тому помилково був вписаний в заяву та приватизація квартири була здійснена на його імя. Після ухвалення ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів розпорядження № Д-1377 про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 свідоцтво про право власності на житло отримане не було і до цього часу воно не є виданим фізичним особам, які здійснили приватизацію вищевказаної квартири. За свідоцтвом про право власності на квартиру позивач ОСОБА_1 звернулася у листопаді 2014 року до ОСОБА_2 благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради, але 20.11.2014 року отримала відмову за № 7660/8, в якій було зазначено, що на момент подання заяви про приватизацію у складі сімї був зазначений громадянин ОСОБА_6, який на той час вже був померлий, а також, що на момент ухвалення розпорядження № Д-1377 від 06.08.1993 року про здійснення приватизації квартири громадянин ОСОБА_6 був померлий і тому орган приватизації не може видати свідоцтво про право власності на житло, оскільки приватизація квартири здійснена з порушенням ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду». (а.с. 10).

Оскільки вищезазначені правовідносини відбувалися у період дії ЦК України 1963 року, то згідно п.4 Заключних та перехідних положень до ЦК України 2003 року, дані правовідносини суд розглядає згідно ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 9 ЦК України ( в редакції 1963 року), правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю, а саме можливість мати права та набувати обовязки.

Тобто, правоздатність ОСОБА_6 припинена 21.01.1991 року.

Відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду„ спори, що виникають при приватизації квартири вирішуються судом.

Як убачається із наданих суду доказів на момен приватизації квартири АДРЕСА_1 у 1993 році ОСОБА_6 вже два роки як помер. Тобто він не міг мати участь у приватизації квартири, висловлювати своє виявлення на здійснення таких дій, а отже свідоцтво про право власності на житло на вищевказану квартиру, оформлено з порушення законодавства, а тому й є частково не дійсним, тому суд задовольняє вимоги позивачки.

Керуючись ст. 9 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 3, 10, 11, 27, 60, 88, 213- 215, 224-228 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Визнати частково недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_3 виключивши із складу осіб, які брали участь у приватизації громадянина ОСОБА_6, що помер 21.01.1991 року.

Скасувати частково розпорядження № Д- 1377 від 06.08.1993 року ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів, яким здійснена приватизація квартири АДРЕСА_3, на склад сімї: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виключивши із складу осіб, які брали участь у приватизації громадянина ОСОБА_6, що помер 21.01.1991 року.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, що видане на підставі розпорядження № Д- 1377 від 06.08.1993 року ОСОБА_2 комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів у частині права власності громадянина ОСОБА_6.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7