пр. № 2/759/2375/15
ун. № 759/1876/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Макаренко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, якою просить розірвати шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 28.07.2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 1340; визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_2.

Позивач подав до суду позовну заяву, вимоги якої не можуть розглядатись в одному провадженні, а тому не в повному обсязі відповідає вимогам ЦПК України.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: слід роз'єднати позови та подати до суду дві окремі позовні заяви щодо розірвання шлюбу та щодо визнання місця проживання малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

На думку суду, вимоги, що об'єднуються в одному провадженні, мають бути обов'язково однорідними. Однорідність вимог випливає із особливостей тих спірних матеріально-правових відносин, які породжують позов. Це означає, що позови, які об'єднуються, мають випливати із одного і того ж правовідношення або з різних правовідносин, пов'язаних між собою.

Із тексту позову вбачається, що позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, визначити місце проживання спільних малолітніх дітей таким чином, щоб вони проживали з відповідачем.

Із суті заявлених вимог вбачається, що вимога щодо визначення місця проживання дитини не є однорідною з іншими вимогами, та повинна подаватись як окрема позовна заява, яка повинна відповідати вимогам ЦПК України.

Виходячи з вимог ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. До позовної заяви позивач додав квитанцію про сплату судового збору у сумі 243,60грн.

Однак, згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 243,60 грн. та з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини позивач також повинен сплатити судовий збір у сумі 243,60 грн. Але в матеріалах справи лише одна квитанція про сплату судового збору.

Згідно вимог ч.2 п.7 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

З позовної заяви не вбачається з ким проживають малолітні діти, не додано довідки про склад сім`ї.

До позову не надано довідки про розмір доходів позивача, довідки про доходи відповідача.

В зв'язку з вищевикладеним позовну заяву слід залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - залишити без руху з наданням строку позивачам для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п'яти) днів з дня отримання копії ухвали.

Інакше позовна заява буде вважатись не поданою і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: