Справа № 133/1424/14-ц Провадження № 22-ц/772/1987/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
При секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість станом на 24.03.2014 року за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року у сумі 30 048 грн. 87 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» судовий збір у розмірі 300 грн.48 коп.

На таке рішення представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_6 та АТ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року, згідно якого надало кредит у сумі 24 498,43 грн. на споживчі цілі (на придбання товару, згідно видаткової накладної № Рнк/02-0038398 від 09.10.2012 року), що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту.

АТ «ОТП Банк» виконав умови кредитного договору № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року, укладеного між ним та ОСОБА_6, а саме надав відповідачу кредит в сумі 24 498,43 грн. на споживчі цілі (на придбання товару, згідно видаткової накладної № Рнк/02-0038398 від 09.10.2012 року), що підтверджується копією меморіального ордера № 1267 633 від 05 жовтня 2012 року, де платником зазначено ОСОБА_6, банк платник АТ «ОТП Банк», отримувач ТОВ «Епіцентр К №2, призначення платежу видача кредиту за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року.

Згідно з умовами договору факторингу від 18.12.2013 року ПАТ «ОТП Банк» на підставі ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6

20.12.2013 року позичальнику було направлено рекомендованим листом лист-вимогу повідомлення вих. № 200068381, в якому містилося прохання про виконання узятих боржником зобовязань, однак ОСОБА_6 борг не погашено.

Сума заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року станом на 24.03.2014 року складає 30 048,87 грн., з яких: 23 477,61 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6 571,26 грн. заборгованість по відсоткам, що підтверджується відповідним розрахунком.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що у кредитному договорі укладеному між сторонами є умова про те, що позичальник доручає банку самостійно перерахувати з позичкового рахунку позичальника кредитні кошти на рахунок продавця, що і було зроблено. З умовами цього договору ОСОБА_6 погодилась, підписавши його, а тому наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України для стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

Колегією суддів встановлено, що 05.10.2012 року між ОСОБА_6 та АТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 на суму 24 498,43 грн. (придбання товарів згідно видаткової накладної № Рнк/02-0038398 від 09.10.2012 року, а.с. 4-7, 10). Факт укладання договору та відповідність умов договору волі сторін не оспорюється.

Зі змісту договору споживчого кредиту № НОМЕР_1 вбачається, що він є двостороннім договором, оскільки за ним правами та обовязками наділені лише сторони цього договору ОСОБА_6, як позичальник та ПАТ «ОТП Банк», як кредитор.

Так, відповідно п.п.1.2.1, вказаного договору банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.п. 1.2.2. з метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені п.1.1 цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг, де продавцем є ТОВ Епіцентр , ТОВ Епіцентр К №2 Кільцева дорога 1Б.

Пунктом 1.4.1 передбачено, що позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 05 жовтня 2014 року.

Відповідно до п.3.17 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами(дата договору) та всіх додатків до нього і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язання по цьому договору в повному обсязі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги у тій частині, що кредитний договір є таким, що не укладений у звязку з неотриманням ОСОБА_6 товару від продавця ТОВ «Епіцентр».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визнані законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Предметом договору споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 05.10.2012 року є зобовязання кредитодавця надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки (ст..1054 ЦК України). Факт виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором підтверджено копією меморіального ордеру №1267633 від 05.10.2012 року. Будь-яких застережень про набуття чинності зазначеного договору внаслідок вчинення дії третіми особами ( в тому числі - передача товару) кредитний договір також не містить, а тому у суду першої інстанції не було підстав вважати кредитний договір таким, що не укладений на підставі ч.2 ст.640 ЦК України, на яку посилався апелянт у своїй скарзі.

За цих обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що факт неотримання ОСОБА_6 товару у продавця по видатковій накладній свідчить про неукладеність договору споживчого кредиту, оскільки обставини отримання чи неотримання відповідачем товару не є предметом виниклих правовідносин між банком та відповідачкою. Зазначені в апеляційній скарзі обставини можуть бути предметом судового розгляду правовідносин за договором купівлі-продажу, які склались між відповідачкою та ТОВ «Епіцентр», з усіма правовими наслідками, що витікають з цих обставин.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судово - почеркознавчої експертизи дійсності підпису ОСОБА_6 в оригіналі видаткової накладної № Рнк/02-0038398 від 09.10.2012 року, суд першої інстанції дотримався норм процесуального права (ст..58 ЦПК України) та правильно виходив з того, що факт реального отримання чи не отримання товару не є предметом доказування під час розгляду даної справи, а тому не впливає на правильність рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) ОСОБА_2

Судді : (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом вірно :