печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого:судді Кирилюк І.В.,
при секретарі:Онопрієнку С.Ю.,
за участю:
позивача-1:не з'явився;
позивача-2:не з'явився;
представника відповідача-1:не з'явився;
представника відповідача-2:Калітенко Д.О.,
представника третьої особи:не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Держави України в особі представника держави в судах Кабінету Міністрів України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач-1, ОСОБА_3.) та ОСОБА_4 (далі - позивач-2, ОСОБА_4) звернулись до суду із позовом до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - відповідач-1, ВССУ), Держави України в особі представника держави в судах Кабінету Міністрів України (далі - відповідач-2, КМУ) в якому просять відшкодувати позивачам за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду в розмірі по 51 000,00 грн. кожному позивачеві.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що не зважаючи на судові рішення, прийнятті на їх користь, вони не виконуються, внаслідок чого позивачам завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі 51 000,00 грн. Крім того, відповідач-1 безпідставно відмовив в задоволенні касації, що призвело також до моральних страждань позивачів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Держави України в особі представника держави в судах Кабінету Міністрів України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та справу призначено до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2015 року, відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК України, до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Державну казначейську службу України (далі - третя особа, ДКС України).

29.12.2014 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ВССУ в яких останній просить провадження за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закрити, оскільки рішення суду можуть оскаржуватись виключно у передбаченому законом процесуальному порядку, а не шляхом оскарження дій судів або суддів чи відшкодування моральної або матеріальної шкоди одночасно з оскарженням дій до іншого суду.

В судове засідання позивачі не з'явились, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлені належним чином, направили на адресу суду відзив в якому просили розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача-1 в судове засідання 09.02.2015 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні надав письмові заперечення на позов в яких просив в задоволені позову відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а оскарження процесуальних судових рішень в позасудовому порядку є неприпустимим.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивачі неодноразово звертались до судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, проте, судові рішення не виконуються, у зв'язку із чим позивачам завдано моральну шкоду. Крім того, ВССУ відмовлено у відкритті касаційного провадження, що також призвело до моральних страждань позивачів.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як визначено у ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст.. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Так, позивачами не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження заподіяння їм моральної шкоди. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані на підставі яких суд може встановити наявність обставин,що обґрунтовують позовні вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Держави України в особі представника держави в судах Кабінету Міністрів України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В.Кирилюк