Справа №484/4576/14-ц 07.07.2015 07.07.2015 07.07.2015
Провадження №22-ц/784/1612/15 Головуючий у 1 інстанції: Закревський В.І.
Категорія: 23 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

7 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участю:

-представника позивача ФГ «БМВ-АГРО» - ОСОБА_2,

-представника відповідача ФГ «Лісове» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

фермерського господарства «Лісове»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2015 року у справі за

позовом

фермерського господарства «БМВ-АГРО» до ОСОБА_4 та фермерського господарства «Лісове», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року фермерське господарство «БМВ-АГРО» (далі - ФГ «БМВ-АГРО») звернулося з позовом до ОСОБА_4 та фермерського господарства «Лісове» (далі ФГ «Лісове») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову, посилалось на те, що на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 4 травня 2006 року із ОСОБА_4, використовувало земельну ділянку, площею 9,88 га для вирощування сільськогосподарських культур.

Договір укладено строком на 8 років, починаючи з дати його реєстрації, тобто до 6 грудня 2014 року, оскільки договір зареєстровано 6 грудня 2006 року в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 59. Умови договору господарство виконувало належно та добросовісно.

Відповідно до умов договору після його закінчення орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк.

До закінчення договору оренди, у жовтні 2014 року вони уклали з ОСОБА_4 додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, якою збільшили строк оренди до 50 років та розмір орендної плати. Однак 7 листопада 2014 року Реєстраційна служба Первомайського міськрайонного управління юстиції відмовила у проведенні реєстрації додаткової угоди з посиланням на те, що вже зареєстроване право оренди цієї ж земельної ділянки за ФГ «Лісове» на підставі договору оренди, укладеному 29 серпня 2014 року з ОСОБА_4, який вступає в дію з 17 грудня 2014 року.

Посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки, укладений 29 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ФГ «Лісове» в період дії договору з ними, а також з порушенням їх переважного права на продовження орендних відносин, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (далі - ОСОБА_1), позивач просив визнати такий договір недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_4 подала заяву про визнання позовних вимог ФГ «ВМВ-АГРО».

Заперечуючи проти позову, ФГ «Лісове» посилалось на те, що право позивача не порушено, оскільки договір оренди укладений з ОСОБА_4 29 серпня 2014 року вступає в силу лише з 17 грудня 2014 року, а право оренди у позивача припинено 6 грудня 2014 року, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2015 року позов ФГ «БМВ АГРО» задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ФГ «Лісове», зареєстрований 28 серпня 2014 року Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ФГ «Лісове», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ФГ «БМВ АГРО».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ФГ «БМВ АГРО» та визнаючи недійсний оскаржуваний договір оренди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення переважного права позивача, як орендаря, на продовження орендних відносин, яке передбачене ст. 33 Закону.

Так, відповідно до частин 1-5 ст. 33 Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно із ч. 6 ст. 33 Закону, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності, виданого 22 травня 2002 року Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,88 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Первомайського району (а.с. 8-9)

4 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ФГ «БМВ АГРО» укладено договір оренди земельної ділянки строком на 8 років від дня його державної реєстрації, яка проведена 6 грудня 2006 року, тобто договір укладено строком до 6 грудня 2014 року (а.с. 6-7, 30-31). Орендар належно виконував умови договору оренди.

У жовтні 2014 року (за два місяці до припинення орендних відносин) між ОСОБА_4 та ФГ «БМВ АГРО» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки на період з 6 грудня 2014 року по 6 грудня 2064 року, тобто строком на 50 років (а.с. 10).

Проте, 7 листопада 2014 року Реєстраційна служба відмовила позивачу у здійсненні державної реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі цієї додаткової угоди, посилаючись на те, що таке право зареєстроване за ФГ «Лісове» на підставі договору оренди, укладеного 29 серпня 2014 року з ОСОБА_4, який вступає в дію з 17 грудня 2014 року (а.с. 11).

Згідно із договором оренди цієї ж земельної ділянки, укладеного 29 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ФГ «Лісове», вона передала земельну ділянку в оренду ФГ «Лісове» строком на 49 років. Умовами договору передбачено (п.3.1), що він набуває чинності з моменту його державної реєстрації, а право оренди виникає з 17 грудня 2014 року (а.с. 12-14). Державна реєстрація проведена 28 серпня 2014 року (а.с. 54).

ОСОБА_4 визнала позовні вимоги ФГ «БМВ-АГРО», подавши заяву до суду першої інстанції й просила розглянути справу у її відсутності за станом здоровя. Її підпис на заяві посвідчений секретарем виконкому Тарасівської сільської ради 8 грудня 2014 року (а.с. 24,48).

До того ж, із матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2009 року ОСОБА_4 видала засновникам ФГ «Лісове» - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність на вчинення від її імені правочинів та інших дій щодо розпорядження її майном, на підставі якої діяв ОСОБА_5, у тому числі й подаючи заяву до ФГ «БМВ-АГРО» про передачу спірної земельної ділянки в його користування по закінченню строку оренди. Вказана довіреність ОСОБА_4 була відкликана 2 вересня 2014 року (а.с. 39-40, 109).

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ФГ «БМВ-АГРО» мало переважне право на укладення договору оренди на новий строк, яке передбачене ст. 33 Закону, та своєчасно скористалося цим правом, підписавши з ОСОБА_4 додаткову угоду за два місяці до закінчення попереднього строку договору оренди, укладеного між ними.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постановах № 6-10 цс/15 та № 6-219 цс/14 від 25 лютого 2015 року, від 18 березня 2015 року № 6-3цс/15 та № 6-4цс/15, а також від 10 червня 2015 року № 6-70 цс/15, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.

Доводи ФГ «Лісове» в апеляційній скарзі про дотримання вимог чинного законодавства та відсутність порушення прав позивача необґрунтовані, оскільки не узгоджуються з матеріалами справи та не відповідають вимогам ст. 33 Закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір оренди припиняється по закінченню строку договору, не впливають на правильність висновку суду. До того ж, зміст ст. 31 Закону не звужує обсяг прав позивача, як орендатора, передбачених ст. 33 Закону.

Разом з тим, при вирішення питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд першої інстанції безпідставно стягнув судовий збір в солідарному порядку з відповідачів. Тоді як чинним законодавством не передбачений солідарний порядок компенсації понесених судових витрат.

За такого, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 303 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити, стягнувши суму судового збору в рівних частках з відповідачів.

Враховуючи викладене та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення районного суду слід змінити лише в частині розподілу судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Лісове» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2015 року змінити в частині розподілу судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 та фермерського господарства «Лісове» на користь фермерського господарства «БМВ-АГРО» по 121,80 грн. судового збору з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: