Справа № 475/676/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.07.2015смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретареві: Маковецькій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Дельта Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 30.07.2007 р. між ТОВ "Комерційний банк Дельта, правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2було укладено кредитний договір № 005-14993-300707, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 2273 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік. За умовами договору процентна ставка може змінюватися відповідно до умов Договору.

За обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату у розмірі 2.7% в місяць, розмір якої також може змінюватися відповідно до умов договору.

Позивач свої зобов"язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит в сумі 2273 грн., про що свідчить меморіальний ордер від 30.07.2007р.

Відповідач не виконував належним чином свої зобов"язання за кредитним договором, у зв"язку з чим , станом на 15.05.2015р.у позичальника виникла кредитна заборгованість перед банком, що складає 2268.03грн., із яких- заборгованість за сумою кредиту 915грн., заборгованість за відсотками 125.53 грн., заборгованість за комісіями 1227.40 грн.

Добровільно відшкодувати кредитну заборгованість позичальник не бажає, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання представника не надіслав , в позовній заяві просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2І.в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги не визнає,так як кредит погасила достроково, також просить в задоволені позову відмовити за пропуском строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.07.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальність Комерційний банк Дельта, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк та ОСОБА_2було укладено кредитний договір №005-14993-300707, відповідно до умов якого ОСОБА_2отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 2273 грн.зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на 24 місяці з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 29 липня 2009 р..

За умовами договору, а саме п.2.8- позичальник не пізніше 30 числа кожного місяця сплачує рівними частинами заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плату за ведення кредитної справи у розмірі 183 грн. В місяці ,на який припадає закінчення терміну користування кредитом,зазначений в п.1.2, платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту.

Позивач виконав свої зобов"язання за кредитним договором, виплативши по меморіальному ордеру позичальнику кредит в сумі 2273грн.

Позивач вважає, що відповідачка неналежно виконувала свої зобов"язання перед кредитором, внаслідок чого станом на 15.05.2015р. у неї виникла кредитна заборгованість перед банком, що складає 2268.03грн., із яких- заборгованість за сумою кредиту 915грн., заборгованість за відсотками 125.53 грн., заборгованість за комісіями 1227.40 грн.

На даний час виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", строк дії якої запроваджено на шість місяців, тобто з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. Відповідно до вимог закону, у зв"язку з ліквідацією та неплатоспроможністю банку, уповноважена особа фонду діє від імені банку та приймає рішення, що належали до повноважень органів управління та контролю банку.

Аналізуючи письмові докази по справі та заперечення відповідачки в письмовій заяві, в якій вона зазначає, що погасила кредит достроково, про що надала копії квитанцій від 2007 року ,суд приходить до висновку, що письмові докази у виді копій квітанцій про сплату кредиту частково протягом 2007р. заслуговують на увагу.

Досліджуючи розрахунок ціни позову, складений кредитором та копії квітанцій про сплату кредиту позичальником, судом встановлено, що не всі платежі , сплачені позичальником в рахунок погашення кредиту , зараховані банком.

Так, відповідачка внесла на рахунок банку п"ять платежів по 180 грн. та 1878 грн., що підтверджується копіями квітанцій , посвідчених банком, тоді як в розрахунку ціни позову платіж на суму 1878грн. взагалі не врахований. Зазначені докази, викликають сумнів у суда про наявність заборгованості у відповідачки перед банком. Підрахунок загальної суми внесених платежів свідчить про дострокове погашення кредиту позичальником.

Крім того, згідно п.1 ч.2 ст.11ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилами ч. 1 ст.1049 і 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, про що передбачено ст.611 ЦК України.

Порушення зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Цивільним законодавством визначені різні поняття строків, а саме: існує строк дії договору та строк виконання зобов'язання.

Досліджуючи в судовому засіданні копію кредитного договору, судом встановлено, що при укладанні даного договору сторони встановили строк дії договору- до повного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (п.10.1); кінцевий строк погашення кредиту- не пізніше 29 липня 2009 р.(п1.2),також строки виконання щомісячних зобов'язань по погашенню кредиту та процентів- не пізніше 30 числа кожного місяця (п.2.8).

Наслідки прострочення позичальником повернення кредиту передбачені ст.1050 ЦК України.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання,згідно із ч.3 ст.254 ЦК України,спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, що передбаченост.253 ЦК України.

Згідно ст..ст.256,257 ЦК України,позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

Частиною 5ст.261 ЦК України, передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії(припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права звернення до суду за захистом порушеного права.

Зазначена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014р. у справі № 6-20 цс14.

Відповідач просить відмовити в задоволені позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності.

Аналізуючи письмові докази по справі, а саме копію кредитного договору, судом встановлено, що за умовами кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами( щомісячними платежами) у розмірі та строки, обумовлені договором і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а у разі порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним сплатити штраф.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути увесь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно було здійснюватися відповідачем до 30 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту невиконання боржником кожного з цих зобов'язань.

Враховуючи, що останній платіж повинен був здійснитися позичальником не пізніше 29 липня 2009 р., то перебіг позовної давності закінчився 29 липня 2012 р., тоді як банк звернувся до суду із зазначеним позовом 23 червня 2015 р., тобто після сплину 6 років після закінчення дії договору.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України).

Враховуючи, що в письмовій заяві відповідачка заявила про застосування до спору строку позовної давності, а строк позовної давності на момент звернення позивачем до суду дійсно сплинув, то в задоволені позову належить відмовити.

Керуючись ст..ст.5,6,8,10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Апеляційне оскарження проводиться відповідно до ст..ст.294,295 ЦПК України.

Суддя : ОСОБА_1