АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/689/15 Справа № 206/6821/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маштак К.С. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

10 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А. Свистунової О.В.

при секретарі Безверхому О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів, треті особи - ОСОБА_4, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" Дніпропетровської регіональної філії, Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, про усунення порушень права власності на землю, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що земельна ділянка площею 0,455 га по АДРЕСА_1 належить йому на праві власності за договором купівлі-продажу від 14 червня 2007 року та державного акту на право власності від 02 листопада 2007 року. Крім того, він отримав дозвіл на її забудову. Однак, розпочати будівництво не може, оскільки на ній збудований будинок та інші споруди відповідача, чим порушує його, позивача, права. Враховуючи наведене, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,455 га по АДРЕСА_1.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року, позов задоволено та усунуто перешкоди права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, зобовязано ОСОБА_3 знести будівлі та споруди розташовані на даній земельній ділянці, самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання та передати її у розпорядження позивачу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 червня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі ПАТ "Укрсоцбанк" посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду від 20 вересня 2012 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 14.06.2007 року за договором купівлі-продажу №2849 позивач ОСОБА_2 придбав у власність земельну ділянку площею 0,0455 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер 09:032:0044, та 02.11.2007 року отримав державний акт серії ЯД № 901073 про право власності на земельну ділянку.

Згідно державного акту на право власності на земелю від 02.11.2007 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0455 га у межах згідно з планом, розташованої на території Самарського району м. Дніпропетровська АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 8, 54).

Відповідно до технічної документації із землеустрою №073430 щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, виданої ОСОБА_2 спеціалістами ТОВ "Основа", межі земельної ділянки не змінилися, розмір та місцеположення відповідає плану та кадастровим номерам (т. 1 а. с. 9-16).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.06.2008 року встановлено, що земельна ділянка площею 0,0455 га по АДРЕСА_1 використовується ОСОБА_2 під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 21.12.2007 року зареєстрованого за № 963 та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.11.07 року № 60 (т. 1 а. с. 22).

Рішенням виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради №963 від 21.12.2007 року ОСОБА_2 було дозволено будівництво житлового будинку з гаражем (згідно проекту) та господарського блоку розміром 4,0 х 3,0 м по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську (т. 1 а. с. 35, 36, 183).

Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області своїм листом від 23.07.2009 року № Ц/3839/10 повідомило, що у державному акті серії ЯД № 901073 від 02.11.2007 року виданого на ім'я ОСОБА_2, в описі меж по лінії від точки В до точки Г, земельна ділянка по АДРЕСА_1 зазначена помилково. Не існує ще однієї земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську (т. 1 а. с. 68).

З графічних даних Державного земельного кадастру від 15.05.2009 року вбачається, що на земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_2, збудовано житловий будинок із господарчими побудовами та басейн (т. 1 а. с. 60-62, 205).

Згідно листа КП "Дніпропетровське МБТІ" від 29.07.2009 року №9160, станом на 27.07.09 року, інвентаризація та реєстрація права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 - не проводились (т. 1 а. с. 70).

Відповідно до повідомлення КП "ДМБТІ", станом на 17.02.2010 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Про реєстрацію права власності на домоволодіння по АДРЕСА_2 надано інформаційну довідку та ксерокопію плану земельної ділянки і поверхових планів (т. 1 а. с. 124-129).

З інформаційної довідки №1494 від 17.02.2010 року, виданої КП "ДМБТІ", вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_2 19.03.2008 року зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2008 року. Попереднім власником домоволодіння був ОСОБА_4, який зареєстрував право власності на це домоволодіння на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Левлекс" від 01.02.2007 року (т. 1 а. с. 124-129, т. 2 а. с. 78-79).

Відповідно до рішення виконкому Самарської районної ради м. Дніпропетровська від 26.12.1997 року №699 та акту відведення земельної ділянки від 12.01.2005 року, ОСОБА_5 була відведена земельна ділянка площею 600 кв. м. по АДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську, яка зі сторони ГА межує з земельною ділянкою АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 187,166-167,188).

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06.12.2005 року, посвідченого в нотаріальному порядку та зареєстрованому в реєстрі за № 9440, - ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,539 га по АДРЕСА_2; кадастровий номер земельної ділянки :09:032:0038 (т. 1 а. с. 168-169).

ОСОБА_4 отримав державний акт серія АЕ №506412 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську (т. 1 а. с. 175), з якого вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровську межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 вздовж паркану від точки А до точки Г.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2, виготовленого КП "ДМБТІ" станом на 06.08.2006 року, вбачається що це домоволодіння № 54 розташоване на земельній ділянці площею 984 км. м., з яких 445 кв.м. є самовільно захопленими (т. 1 а. с. 171-177).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 до Дніпропетровської міськради про визнання права власності на об'єкт самовільного будівництва - за ОСОБА_4, без додаткових актів введення в експлуатацію, було визнано право власності на об'єкти самовільного будівництва, що розташовані по АДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську: житловий будинок А-2, сарай Б, гараж В, навіс Г, лазню Д, споруди № 1-9,І-ІV (т. 1 а. с. 178).

Однак, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 року зазначене рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2006 року, яким за ОСОБА_4 було визнано право власності на об'єкти самочинного будівництва по АДРЕСА_2, - скасоване та у задоволенні позовних вимог відмовлено. Однією з причин скасування рішення суду першої інстанції було те, що здійснюючи самовільне будівництво ОСОБА_4 порушив права інших осіб, власників сусідніх земельних ділянок, оскільки межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 не співпадають з межами цієї земельної ділянки згідно Державного земельного кадастру (т. 1 а. с. 210).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 30.01.2009 року отримав державний акт ЯЖ № 131409 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0539 га по АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровську для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.01.2008 року №243; кадастровий номер земельної ділянки :09:032:0038 (т. 1 а. с. 211).

ОСОБА_4 30.11.2006 року отримав державний акт серія ЯГ №576011 на право власності на земельну ділянку площею 0,0607 га по АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки :09:032:0029 (т. 2 а. с. 3).

Із землевпорядної справи №057906 з інвентаризації меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровську за 2004 рік, власником якої був ОСОБА_5, вбачається, що були встановлені зовнішні межі земельних ділянок, суміжних із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську (т. 2 а. с. 4-12).

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно графічних даних Державного земельного кадастру земельна ділянка - кадастровий номер :09:032:0038, яка перебуває у власності ОСОБА_3, знаходиться не під будинком АДРЕСА_2 (що належить ОСОБА_3.), а знаходиться під сусіднім будинком по АДРЕСА_4.

Місцевим судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3, за договором купівлі-продажу придбав у третьої особи ОСОБА_4 житловий будинок та інші споруди, що розташовані на земельній ділянці позивача ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :09:032:0044) та придбав сусідню земельну ділянку по АДРЕСА_2 (кадастровий номер :09:032:0038), де розташовані інші будівлі та споруди.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши наведені вище факти, враховуючи положення ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 81, 90, 96, 126, 132, 152, 158, 193, 212 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 276, 391 ЦК України, - місцевий суд 20 вересня 2012 року ухвалив законне рішення про задоволення позовних вимог, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року. Крім того, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 червня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року залишено без змін.

Розглядаючи апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" встановлено, що вказаним банком суду надано копію укладеного у письмовій нотаріальній формі іпотечного договору №11 від 29.01.2008 року, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_3 передав в іпотеку іпотекодержателю акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов"язань за договором кредиту 07.1/14-8 від 29.01.2008 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається: літ. А-2 - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ В - гараж, літ. Г - навіс, літ. Д - лазня, літ. № 1 - 9, І - ІУ - споруди, що розташовані по АДРЕСА_2, заставною вартістю 2455263,0 грн;

- земельну ділянку, площею 539 кв.м., кадастровий номер :09:032:0038, що розташована по АДРЕСА_2; цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; заставна вартість - 44737,0 грн. (т. 3 а.с. 241 - 243).

Крім того, банком надано копію виконавчого листа №6/775/2031/2013 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 22.05.2013 року, відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору у сумі 1947463,36 грн. (т. 3 а.с. 183) та копію постанови державного виконавця АНД ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 19.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №6/775/2031/2013 виданим Дніпровським районним судом м. Києва 22.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 229,4 грн. (т. 3 а.с. 184).

Посилання апелянта на те, що рішенням місцевого суду від 20 вересня 2012 року порушені права банку, оскільки ПАТ "Укрсоцбанк" є іпотекодержателем будівель та споруд, які оскаржуваним рішенням зобов"язано знести, але не був притягнутий до участі у даній справі - не спростовують правильність висновку районного суд про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з викладених вище підстав. Права іпотекодержателя акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", є похідними від права власності іпотекодавця ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно, а рішенням районного суду від 20 вересня 2012 року, яке залишено без змін судами апеляційної і касаційної інстанції, правомірно і обгрунтовано зобовязано ОСОБА_3 знести будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську та передати її (земельну ділянку) у розпорядження позивачу.

Отже, непритягнення банку до участі у даній справі не вплинуло на правильність вирішення судом цивільно-правового спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів про усунення порушень права власності позивача на землю; законні інтереси банку оскаржуваним судовим рішенням не порушені.

Доводи апелянта про те, що при вирішенні спору судом не взято до уваги наявність помилки у картографічній документації Державного земельного кадастру - не відповідають дійсності. Так, місцевим судом, зокрема, встановлено, що згідно графічних даних Державного земельного кадастру земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_3 (кадастровий номер :09:032:0038), знаходиться не під будинком АДРЕСА_2 (що належить ОСОБА_3.), а знаходиться під сусіднім будинком по АДРЕСА_4; відповідач ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбав у третьої особи ОСОБА_4 житловий будинок та інші споруди, що розташовані на земельній ділянці позивача ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :09:032:0044) та придбав сусідню земельну ділянку по АДРЕСА_2 (кадастровий номер :09:032:0038), де розташовані інші будівлі та споруди. Наведені факти отримали належної правової оцінки суду, що стверджується змістом рішення районного суду від 20 вересня 2012 року, ухвал апеляційного і касаційного судів у даній справі, а також окремої ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2011 року, яка не скасована (т. 2 а.с. 32).

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - відхилити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді