УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-С» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на комплекс, третьої особи із самостійними вимогами товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбізнес+» про визнання права власності на майновий комплекс та витребування майна, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання його добросовісним набувачем та визнання права власності на майно, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 про визнання її добросовісним набувачем нерухомого майна, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбізнес+» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-С» про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами 22 квітня 2011 року та визнання права власності на комплекс, який складається з: мінімукомольного заводу (літ. А, 341,5 кв.м), складу готової продукції (літ. Б, 242,9 кв.м), складу зерна (літ. В, 597,4 кв.м), будівлі естакади (літ. Г, 476,0 кв.м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У листопаді 2011 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ТОВ «Стройбізнес+» звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вищевказаний майновий комплекс за собою.

У січні 2013 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання його добросовісним набувачем майнового комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з мінімукомольного заводу, загальною площею 341,5 кв.м, позначеного на плані літ. А, складу готової продукції, загальною площею 242,9 кв.м, позначеного на плані під літ. Б, складу зерна, загальною площею 597,4 кв.м, позначеного на плані під літ. В, будівлі естакади, загальною площею 476 кв.м, позначеного на плані під літ. Г і визнати за ним право власності на даний об'єкт нерухомості за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 25 серпня 2011 року та 26 серпня 2011 року, укладеними між ним та ОСОБА_4

У березні 2013 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Стройбізнес+» про визнання її добросовісним набувачем нерухомого майна, що складається з: комплексу будівель, розташованих по АДРЕСА_1.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позовів ОСОБА_4, третій особі із самостійними вимогами ТОВ «Стройбізнес+», третій особі із самостійними вимогами ОСОБА_5, третій особі із самостійними вимогами ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Стройбізнес+» просить судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 01 липня 2011 року, скасованого за нововиявленими обставинами 11 жовтня 2011 року, спірний майновий комплекс, який розташований на земельній ділянці, площею 10 тис. кв.м, та до якого входить: мінімукомельний завод, позначений на плані під літ. «А», загальною площею 341,5 кв.м - цегла; склад готової продукції, позначений на плані під літ. «Б», загальною площею 242,9 кв.м - з/бет.бл.; склад зерна, позначений на плані під літ. «В», загальною площею 597,4 кв.м - з/бет.бл.; будівля естакади, позначена на плані під літ. «Г», загальною площею 476,0 кв.м - з/бет.бл., було зареєстровано КП «Нікопольське МБТІ» 28 липня 2011 року за позивачем ОСОБА_4, а 26 серпня 2011 року останній його відчужив на користь ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2011 року, за заявою ТОВ «Стройбізнес+», Нікопольським міськрайонний судом на спірний об'єкт було накладено арешт та заборонено здійснювати реєстрацію, перереєстрацію на будь-яких осіб та вчиняти будь-які інші дії щодо вказаного майна до вирішення спору по суті. Дана ухвала була направлена до відома й відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області.

За виконавчим листом Нікопольського міськрайонного суду № 2-5234, виданого 31 жовтня 2011 року, та заявкою на реалізацію арештованого майна, за підписом начальника ВДВС Нікопольського МРУЮ в Дніпропетровській області Петруні А.В. 20 грудня 2011 року спірний об'єкт нерухомості було продано на прилюдних торгах ОСОБА_6, про що державним виконавцем складено акт про проведення аукціону з реалізації майна. 12 січня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. було видано свідоцтво по право власності на спірний майновий комплекс на ім'я ОСОБА_6

Відповідно до положень ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від власника, що набув майно в порядку, встановленому для виконання рішень суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ТОВ «Стройбізнес+», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що майно не може бути витребувано від власника, що набув майно в порядку, встановленому для виконання рішень суду.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Стройбізнес+» ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення в цій частині.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій не оскаржувались, а отже не є предметом касаційного перегляду.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбізнес+» відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбізнес+» залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова