РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

при секретарі Мельник В.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Волошина О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Огороднього кооперативу садівничого товариства «Радуга» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2014 р. позивач звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, до огороднього кооперативу садівничого товариства «Радуга» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В позові зазначила, що вона з 2001 р. постійно проживає в садовому будинку № НОМЕР_1, що знаходиться на земельній ділянці в ОКСТ «Радуга». Зазначена земельна ділянка була виділена в користування як члену ОКСТ «Радуга» її покійній близькій подрузі ОСОБА_4, яка заповідала цей садовий будинок її покійному чоловіку, але чоловік не встиг за життя прийняти будинок у спадщину. Після смерті чоловіка вона продовжує проживати з онукою в цьому будинку та щомісячно сплачує членські внески та інші платежі за надані послуги. На її звернення в ОКСТ «Радуга» з приводу прийняття її в члени кооперативу, їй було відмовлено з посиланням на те, що вона не є родичем померлої ОСОБА_4 Починаючи з 2001 р. вона з покійним чоловіком збудували та постійно вдосконалювали садовий будинок, доглядали земельну ділянку та сплачували всі необхідні платежі, оскільки померла ОСОБА_4 добровільно віддала їм у користування цю земельну ділянку та дозволила збувати там садовий будинок та проживати в ньому, відтак вона відкрито, безперервно володіє та розпоряджається садовим будинком понад 13 років. Посилається на ст.ст. 328, 331, 392, 344 ЦК України, просить визнати за нею право власності на садовий будинок № НОМЕР_1, розташований на земельній ділянці в ОКСТ «Радуга» яке знаходиться на території Бердянського району Запорізької області.

В судовому засіданні представник позивача (за дорученням) ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Суду додатково пояснив, що спірний будинок не має державної реєстрації, позивач з чоловіком, який на теперішній час є померлим, будували, ремонтували вже існуючий будинок ОСОБА_4, зокрема дах, удосконалювали його, провели водопровід, користувалися земельною ділянкою, все це було за згодою померлої ОСОБА_4, яка була членом огороднього кооперативу «Радуга». При цьому представник пояснив, що під поняттям «будували» він має на увазі ремонт даху, ремонт коридору в існуючому будинку. Позивач з 2001 р. проживає в цьому будинку у теплу пору року, сплачує членські внески та комунальні послуги. Померлий чоловік позивача за життя звертався до нотаріуса з приводу заповіту на садовий будинок, що було складено на його ім'я, але йому було відмовлено, так як будинок не має державної реєстрації.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала пояснення свого представника, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача керівник ОКСТ «Радуга» Волошин О.А. в судовому засіданні суду пояснив, що позивач неодноразово зверталася до товариства з приводу оформлення спірного будинку на її ім'я, але жодного документу, що давав би підстави розглянути це питання нею не було надано, земельна ділянка не приватизована нею. Зазначає, що він є керівником товариства з 2013 р. та має відомості, що з цього часу позивач проживає в садовому будинку лише влітку, так як він передбачений для проживання лише в теплу пору року. Приблизно ще з 1989 -1990 р.р. на земельній ділянці № НОМЕР_1 ОКСТ «Радуга» вже був збудований садовий будинок, який там розташований досі. Додатково зазначив, що у померлої ОСОБА_4 є сестра, але вона до нього з приводу будинку та земельної ділянки не зверталася. Спір просив вирішити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона в 2002 р. купила дачу № НОМЕР_2 розташовану на земельній ділянці в ОКСТ «Радуга» та познайомилася з позивачем ОСОБА_1 через хазяйку дачі № НОМЕР_1 ОСОБА_4. Приблизно з 2004 -2005 р.р. позивач разом з її померлим чоловіком доглядали за дачею № НОМЕР_1, зокрема за городом, збирали плоди. Померлий чоловік позивача відремонтував дах на будинку ОСОБА_4 та коридор в будинку, туалет, ще за її життя, а також водопровід. ОСОБА_4 була вдячна за це, про що не раз говорила. Зазначила, що ОСОБА_4 хворіла за життя та позивач з чоловіком дуже їй допомагали по господарству, а вона дозволяла їм користуватися її дачею.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.27) у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо будинку № НОМЕР_1 у садівничому товаристві «Радуга», що розташований за адресою Запорізька область, Бердянський район, Луначарська с/рада, відсутні.

Згідно копії дубліката (реєстровий номер 665) заповіту від 25.11.2011 р., реєстровий номер 1616, ОСОБА_4 заповіла зокрема ОСОБА_8 садовий будинок № НОМЕР_1 з земельною ділянкою № НОМЕР_1 в СОТ «Радуга» Луначарської сільської раді (а.с.5).

Згідно інформації Бердянської державної нотаріальної контори № 416/02-14 від 09.02.2015 р. 26.03.2012 р. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4 в Бердянську державну нотаріальну контору звернувся зокрема ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 25.11.2011 р., реєстровий номер 1616, заведена спадкова справа № 93/2012 (а.с.33).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с.6).

Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

При цьому, відповідно до п.п.4,8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Так, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач, що передбачено ч. 1 ст. 60 ЦПК України, є законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

За змістом ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може виникнути лише на чуже майно.

Разом з тим судом встановлено, що будинок № НОМЕР_1 у садівничому товаристві «Радуга», що розташований за адресою Запорізька область, Бердянський район, Луначарська с/рада не має державної реєстрації. Судом також встановлено, що в даному випадку не має місця добросовісному впродовж будь-якого часу володінню нерухомим майном позивачем, в розумінні ст. 344 ЦК України, що підтверджується обставинами викладеними позивачем в позові, поясненнями представника позивача, показаннями свідка. Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа має заволодіти чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Крім того, пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, тобто, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна та право власності за набувальною давністю може виникнути лише на чуже майно.

Щодо посилання позивача на ст. 331 ЦК України разом з вимогами про визнання права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України, то суд їх вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать правовій природі підставам визнання права власності за набувальною давністю.

Таким чином, правові підстави та належні докази для задоволення позову відсутні, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.181, 182, 328, 334, 344 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Огороднього кооперативу садівничого товариства «Радуга» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.М. Білоусова