УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Іваненко Ю.Г., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту та виключення з акта опису, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни на рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту та виключення з акта опису.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з метою забезпечення виконання умов укладеного між ним та ОСОБА_4 кредитного договору від 06 вересня 2007 року, відповідачем передано в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова/шасі НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що під час досудового слідства у порушеній кримінальній справі відносно відповідача за ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175 КК України, а також примусового виконання виконавчих листів виданих Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 26 травня 2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 було накладено арешт на вищезазначене рухоме майно, що є предметом застави та оголошено його розшук, позивач просив звільнити спірне майно з-під арешту та скасувати розшук вказаного транспортного засобу.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2013 року, позов задоволено. Виключено з акта опису від 17 серпня 2011 року та звільнено з-під арешту автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова/шасі НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, скасовано розшук вказаного транспортного засобу, оголошений постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 15 липня 2011 року та постановою про розшук майна боржника під час розгляду кримінальної справи № 0827/1-896/2011 по обвинуваченню ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 107 грн 30 коп. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року, рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В. просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив із того, що правові підстави для звільнення вказаного майна та скасування його розшуку відсутні.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843578/ed_2011_07_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843616/ed_2011_07_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843645/ed_2011_07_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ст. 589 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_124/ed_2010_09_09/pravo1/T265400.html?pravo=1>у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 66 100, 33 доларів США з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави від 06 вересня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач передав у заставу банку належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова/шасі НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Встановлено, що ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором не погашена.

Відповідно до умов договору застави, у разі не повернення суми кредиту в повному обсязі, заставодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в заставу рухоме майно зареєстровані після державної реєстрації застави.

Також встановлено, що постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розшук майна боржника від 15 липня 2011 року оголошено розшук вказаного транспортного засобу.

Згідно з актом опису та арешту від 17 серпня 2011 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції накладено арешт на автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, легковий седан, № кузова/шасі НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Також спірний автомобіль було оголошено в розшук під час розгляду кримінальної справи № 0827/1-896/2011 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175 КК України.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820577/ed_2011_05_12/pravo1/T990606.html?pravo=1>» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Однак, відмовляючи в позові, всупереч ст. 214 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою вищевказану норму закону, за якою заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки у нього є переважне право перед наступними стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, при цьому не врахував того, що накладення арешту на спірне нерухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору застави шляхом звернення стягнення на заставлене майно і позбавляє права заставодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж заставного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Також чинне законодавство не обмежує можливих способів звільнення майна з-під арешту залежно від порядку його накладення та наявності чи відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, оскільки ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватися, як на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, так і в позасудовому порядку згідно із цим законом.

При цьому, вказівка апеляційного суду про звернення до суду із позовом про визнання права власності на майно, в даному випадку, є безпідставною, так як ПАТ КБ «ПриватБанк» не оспорює право власності на зазначене майно, не є і не вважає себе його власником, а лише має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу за укладеним із відповідачем кредитним договором за рахунок належного ОСОБА_4 майна як предмета застави, яке оголошено в розшук та на яке накладено арешт.

Також варто зазначити про те, що оскільки арешт майна полягає, у тому числі, й у вжитті заходів по виявленню цього майна в разі відсутності відомостей про його місце знаходження, тому вимога позивача про скасування розшуку автомобіля, що перебуває у заставі також є законною, оскільки вчинення вказаних дій відносно спірного транспортного засобу прямо залежить від наявності накладеного арешту на це майно.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального права, а справа передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни на задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова
Ю.Г. Іваненко
М.І. Наумчук