У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
Попович О.В., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 30 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит - грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 156000,00 доларів СІІІА, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит відповідно до умов договору у повному обсязі не пізніше 30 жовтня 2018 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 154135 від 30 жовтня 2007 року.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує належним чином свої кредитні зобов'язання у результаті чого станом на 25 лютого 2014 року утворилась кредитна заборгованість на суму у розмірі 32724,02 долари США, що в еквіваленті становить 295749,88 грн, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спірну суму кредитної заборгованості.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 32594,78 доларів США, що в еквіваленті становить 294581,85 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року і залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що 30 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит - грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 156000,00 доларів СІІІА, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит відповідно до умов договору у повному обсязі не пізніше 30 жовтня 2018 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 154135 від 30 жовтня 2007 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки № 12133, за умовами якого в іпотеку банку передано нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (в літ. А).

26 червня 2012 року відповідачем на рахунок ПАТ «УкрСиббанк» було перераховано кошти в розмірі 112000,00 доларів США, які отримані від продажу предмету іпотеки за згодою банку та сплачені в рахунок погашення суми простроченої заборгованості за кредитним договором та строкової заборгованості по процентам, яка розрахована станом на 26 червня 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що в результаті позасудового врегулювання спору між сторонами і реалізації предмета іпотеки за згодою банку 26 червня 2012 року відбулось повне погашення кредитної заборгованості позичальника.

Проте, вказаний висновок суперечить вимогам закону й матеріалам справи.

З виписки з протоколу № 36/1 засідання Комітету по роботі з борговими активами АО «УкрСиббанк» від 25 червня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_6 надано згоду на добровільну реалізацію заставного майна, за умови погашення заборгованості в розмірі не менше 112000,00 доларів США по кредитному договору № 0 від 30 жовтня 2007 року. Залишок заборгованості після реалізації застави вказано стягнути з позичальника.

Із довідки-розрахунку заборгованості за кредитом вбачається та відповідачами не спростовано, що станом на 26 червня 2012 року загальний залишок заборгованості за кредитом складав 118021,04 доларів США, а загальний залишок заборгованості за процентами - 19179,27 доларів США (а.с. 113-121).

Відповідно до пункту 1.6 договору про надання споживчого кредиту сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобов'язань позичальника за цим договором:

прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення);

· строкові комісії;

· прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення);

· строкові проценти;

· прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення);

· строкова сума основного боргу;

· штрафні санкції за договором.

Пункт 1.7 договору про надання споживчого кредиту надає банку право самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення грошових зобов'язань, відповідно до викладеної у пункті 1.6 цього договору черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.

Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, перерахована відповідачем сума у розмірі 112000,00 доларів США зарахована ПАТ «УкрСиббанк» на погашення заборгованості по процентах в сумі 19179, 27 доларів США та на погашення заборгованості за кредитом в сумі 92820,73 доларів США (а.с. 113-121).

При цьому, станом на 26 червня 2012 року загальний залишок заборгованості, який залишився не сплаченим становив суму у розмірі 25200,31 доларів США.

Звертаючись до суду із позовом, банк вказував на те, що в результаті неналежного виконання боржником своїх кредитних зобов'язань в останнього утворилась заборгованість у розмірі 32724,02 долари США, яка складається з суми кредитної заборгованості у розмірі 25200,31 долари США, заборгованості по процентах у розмірі 6876,51 доларів США та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 647,20 доларів США.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Апеляційний суд, відмовляючи у позові, в порушення вимог частини 4 статті 10 ЦПК України не перевірив належним чином всі надані позивачем докази та не дав їм правової оцінки, зокрема, не звернув уваги на те, що після продажу предмету іпотеки кредитна заборгованість позичальника не була погашена повністю, а тому дійшов до висновку, який суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

Натомість, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правильно виходив з того, що в результаті неналежного виконання ОСОБА_6 своїх кредитних зобов'язань в останнього утворилась заборгованість на суму у розмірі 32594,78 доларів США, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення районного суду - залишенню в силі.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року скасувати, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
А.В. Маляренко
О.В. Попович
С.П. Штелик