Справа №461/3475/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

25 травня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Артісан» про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Артісан», в якому просить стягнути з відповідачів 500 000.00 грн. боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 18.10.2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн. та зобовязався повернути вказану суму до 01.12.2014 року, однак не зробив цього. Окрім того, за вищезгаданим договором позики ОСОБА_3 «Артісан» зобовязалось перед позичкодавцем відповідати за виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення, на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Артісан» в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу та актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 18.10.2012р. між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Артісан» як поручителем, було укладено договір позики, згідно якого позичкодавець (ОСОБА_1Я.) передає позичальнику (ОСОБА_2Р.) кошти в сумі 500 000,00 грн., позичальник зобовязується повернути вказану суму позики до 01.12.2014р., а поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником своїх зобовязань /а.с.5/.

Факт передачі позичкодавцем кощтів в сумі 500 000,00 грн. позичальнику підтверджується актом прийому передачі коштів від 18.10.2012р. /а.с.6/.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Пунктом 4 вищезгаданого договору передбачено, обовязок поручителя відповідати перед позичкодавцем за виконання позичальником своїх зобовязань, що випливають з договору.

У відповідності до п.9 Договору, у разі порушення позичальником зобовязання, забезпеченого порукою. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст.554 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, так як матеріалами справи доведено обставини на які посилається позивач, тобто у відповідачів дійсно наявна заборгованість по вищезазначеному договору позики, відповідачі в судове засідання не зявились та не подали суду жодних доказів на спростування позовних вимог, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Артісан» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 500 000 (пятсот тисяч) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Артісан» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.