Справа № 308/250/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 20.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого останній отримав кредит в розмірі 49 454 доларів США під 13,5% річних на термін до 19.06.2015 року.

Даний кредитний договір забезпечено договором поруки від 20.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 428 797,27 грн., яку банк і просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 квітня 2013 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ «Укрсоцбанк» оскаржив його у апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що наявність невиконаних виконавчих написів не припиняє зобов'язання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 20.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого останній отримав кредит в розмірі 49 454 доларів США під 13,5% річних на термін до 19.06.2015 року (а.с.2, 4).

З метою забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 20.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором (а.с.8).

Також даний кредит забезпечено договором застави від 20.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, предметом якого є автомобіль марки HUMMER H3, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6, 7).

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору, яка згідно розрахунку банку становить 53 646,60 доларів США, що за курсом 7.993 станом на 07.12.2012 року еквівалентно 428 797,27 грн., яка складається з: 18 250,78 доларів США (еквівалентно 145 878,48 грн.) поточної заборгованості по тілу кредиту; 20 017,16 доларів США (еквівалентно 159 997,16 грн.) простроченої заборгованості по кредиту; 387,46 доларів США (еквівалентно 3096,97 грн.) нараховані відсотки; 14 991,20 доларів США (еквівалентно 119 824,66 грн.) прострочені відсотки (а.с.9). Правильність такого розрахунку відповідачами фактично не оспорюється, а відтак береться до уваги колегією суддів.

Також з матеріалів справи вбачається, що 10.02.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського РНО Вімерт В.І. вчинено виконавчий напис №247, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Украсоцбанк» заборгованість з вищевказаним кредитним договором в розмірі 394 118,60 грн. станом на дату вчинення (а.с.31) .

Цього ж дня, 10.02.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського РНО Вімерт В.І. вчинено ще один виконавчий напис №248, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки HUMMER H3, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 За рахунок коштів отриманих від реалізації запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по заборгованості по кредиту в сумі 394 118,60 грн. станом на дату вчинення (а.с.32).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності, пославшись на зазначені виконавчі написи.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів зважаючи на наступне.

Згідно роз'яснень викладених в п.17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

В матеріалах справи немає жодних доказів того, що на вказані виконавчі написи були виконані і відповідні грошові кошти спрямовані на погашення заборгованості по кредитному договору.

З листа МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 29.03.2013 року вбачається, що виконавчий напис №248 лише перебуває на виконанні, а виконавчий напис №247 повернуто стягувану без виконання (а.с.38).

Більше того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.05.2013 року обидва вищезазначені виконавчі написи визнано такими, що не підлягають виконанню (а.с.52-56).

Вказане свідчить, що виконавчі написи №№247, 248 реально не виконані, а відтак банк вправі ставити питання про стягнення заборгованості по кредитному договору в судовому порядку.

За таких обставин наявні всі підстави для стягнення заборгованості по кредитному договору з боржника ОСОБА_2 і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Разом з тим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог банку до поручителя ОСОБА_3 зважаючи на наступне.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Слід враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Оскільки в даному випадку банк скористався правом на повернення всього кредиту достроково, шляхом вчинення виконавчих написів від 10.02.2012 року, то цим самим кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання, Банк до суду із позовом звернувся лише у січні 2013 року, тобто зі спливом 11 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а відтак порука є припиненою в силу приписів ч.4 ст. 559 ЦК України.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд України в своїй Постанові №6-125цс14 від 17.09.2014 року, і такий висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України)

За таких обставин у задоволенні позову до поручителя слід відмовити.

Зважаючи на викладене рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по даній справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги на загальну суму 5046 грн.

Керуючись ст. 599 ЦК України, 88, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2013 року скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 428 797 (чотириста двадцять вісім тисяч сімсот дев'яносто сім) гривень 27 (двадцять сім) копійок, яка складається з: 145 878,48 грн. поточної заборгованості по тілу кредиту; 159 997,16 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 3096,97 грн. нарахованих відсотків; 119 824,66 грн. прострочених відсотків.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір на в розмірі 5046 (п'ять тисяч сорок шість) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення однак таке може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді