ЄУН № 337/2200/15-ц
Провадження № 2/337/1048/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 17.11.2013 року помер її рідний брат ОСОБА_5. Після смерті брата відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, право власності на яку брат отримав в порядку приватизації. Окрім неї більше спадкоємців за законом не має. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, а також через відсудність документу, що підтверджує родинні відносини із спадкодавцем ОСОБА_5 Свідоцтво про народження ОСОБА_5, що могло би підтвердити, що позивачка ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_5 мають одних батьків, тобто були братом та сестрою, було втрачене і відновити його є неможливим. Вона народилась 30.05.1941 року в с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області, в свідоцтві про народження у графі «Мати» записана ОСОБА_6, а в графі «Батько» ОСОБА_7. ЇЇ брат ОСОБА_5 народився 05.05.1934 року також у с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області. 21.09.1962 року вона одружилась з ОСОБА_8, після чого змінила прізвище. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона, ОСОБА_1. є рідною сестрою ОСОБА_5, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що їх родина мешкала в с. Мар'ївка Запорізької області, вона та її два старших брати народились в цьому селі. ОСОБА_9 був середнім братом. Їх батько загинув на фронті. Іван учився в Дніпропетровську, потім переїхав мешкати до Запоріжжя, де і мешкав до дня смерті. Вказану квартиру він отримав в 70х роках і постійно в ній проживав. Дружини та дітей у нього не було. Вони часто спілкувались, вони зустрічались у своєї матері ОСОБА_10, яка мешкала в с. Мар'ївка, він приїздив до неї додому, вона їздила до нього. Спілкувались як родичі, стосунки були добрі. Коли пішла на пенсію, стала частіше їздити до брата, допомагала йому по господарству. Останній раз він приїздив до неї десь в кінці жовтня, казав, що приватизував квартиру і мав намір скласти заповіт на її імя. Через 2-3 тижня вона поїхала до нього, але двері не змогли відкрити, зясувалось, що брат помер. У нього була астма, але смерть була раптовою. Вона організувала похорон брата.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що проти встановлення факту родинних відносин не заперечує, однак вимоги про визнання права власності на спадкове майно не визнає. Померлий ОСОБА_5 дійсно звертався з заявою про приватизацію спірної квартири, було видано відповідне розпорядження і виписано свідоцтво про право власності № 598 від 21.10.2013р. Однак вказане свідоцтво ОСОБА_5 не отримав, оскільки помер. На даний воно не скасовано і є чинним. Однак державну реєстрацію свого права власності за життя ОСОБА_5 не вчинив, тому не набув право власності на вказану квартиру. Відповідно вона не може входити до складу спадкового майна. Просить в цій частині позову відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції та ТОВ «ЗМБТІ» - в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Суд встановив, що 17.11.2013 року помер ОСОБА_5 (а.с. 12).

Згідно копії паспорту ОСОБА_5 він народився 05.05.1934р. в с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області (а.с.182).

Актовий запис про народження ОСОБА_5 в книзі реєстрації актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Марївській сільраді Запорізького району сучасної Запорізької області за 1935рік відсутній. Книги реєстрації актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Марївській сільраді Запорізького району сучасної Запорізької області за 1931-1934р. до державного архіву Запорізької області не надходили (а.с.9)

З 08.10.1976р. ОСОБА_5 був зареєстрований та мешкав за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с. 182).

У вказаній квартирі він був зареєстрований та мешкав один (а.с.180)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №598 від 21.10.2013р. (а.с.177)

Згідно інформаційних довідок від 30.04.2015р. інформація про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня (а.с.172-173)

Позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) М.І. народилась 30.05.1941 року в с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області, в свідоцтві про її народження її батьками записані: мати - ОСОБА_6, батько - ОСОБА_7 (а.с.10).

21.09.1962 року позивачка одружилась з ОСОБА_8, після чого змінила прізвище (а.с. 11).

Позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 і має право на спадкування за законом у другу чергу як рідна сестра померлого.

28.04.2014р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.30).

28.04.2014р. нотаріусом заведена спадкова справа, реєстраційний номер 56022438, яка на час розгляду справи є чинною (а.с.28, 31-157).

31.10.2014р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.156).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 31.10.2014р. відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та не надані документи, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем (а.с.6, 157).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 був рідним братом її матері та її дядьком. Вона спілкувалась з дядьком ОСОБА_5 з дитинства, вони часто зустрічались у бабусі ОСОБА_13 в с. Мар'ївка, де і народилась її мати та дядько. Їх батько ОСОБА_7 загинув на фронті. Він був у неї на весіллі. Дядько часто приїздив до її матері в с.Малокатеринівку, ходив на рибалку, був культурною людиною, писав вірші, видавав книжки. Скільки вона памятає, він завжди мешкав один, родини у нього не було. Дядько помер раптово. Похорон організувала її мати, вона також приймала участь.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її матірю, ОСОБА_5 був рідним братом її матері та її дядьком. Вона спілкувалась з дядьком ОСОБА_5 з дитинства, стосунки у них були гарні. Дядько був культурною людиною, писав вірші, видавав книжки, з ним було цікаво спілкуватися. Вони часто як родичі зустрічались у бабусі в с. Мар'ївка, дядько приїздив до них і вони їздили до нього. В м.Запоріжжі він мешкав один у вказаній квартирі, яку отримав ще в 70х роках. Дружини та дітей у нього не було. Коли він помер, її мати організувала похорон, вона також була на них.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він є онуком позивачки ОСОБА_1 З свого дитинства спілкувався з рідним братом бабусі, своїм дідом ОСОБА_5, який мешкав в м.Запоріжжя. Родини у діда не було, він мешкав сам. Стосунки у них були гарні, добрі, родинні. Дід часто приїздив до бабусі, вони ходили на рибалку. Він з бабусею часто їздив до нього, допомагали йому по господарству. Перед смертю він допомагав діду ОСОБА_5 оформлювати документи на квартиру, вони разом їздили за довідками, здавали заяву. Похорон діда організувала його бабуся, він також був на них.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо встановити цей факт іншими засобами неможливо.

Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновитизагублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значенн я.

Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, достатності, взаємозвязку, належності та допустимості, суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5, а саме те, що вони були рідним сестрою та братом, оскільки народились в одному місті с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області, де тривалий час мешкали однією родиною, мали одних батьків, мали одне прізвище ОСОБА_5, одне по-батькові Іванович, Іванівна, за життя поводились як родичі, мали добрі стосунки, виявляли родинні почуття, допомагали один одному, позивачка організувала похорон брата, коли він помер, після його смерті у неї залишились його особисті документи, ключи від квартири. Вказані обставини підтверджуються наданими суду документами та поясненнями свідків.

Доказів, які б спростовували факт родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5, суду не надано.

Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину. Встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку мати.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Оцінивши обставини справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки після смерті свого брата ОСОБА_5 є спадкоємцем другої черги, інших спадкоємців немає, вона своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, в подальшому звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але не може отримати його в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно та відсутністю реєстрації права власності спадкодавця, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчих документів та реєстрації права власності спадкодавця не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини.

При цьому, судом встановлено, що спадкове майно належало на праві власності померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло №598 від 21.10.2013р., він тривалий час мешкав у вказаній квартирі, володів та користувався нею.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача відносно того, що померлий ОСОБА_5 не набув право власності на вказану квартиру, оскільки не отримав свідоцтво про право власності на житло та не зареєстрував його. Суд вважає, що ці доводи не ґрунтуються на вищевикладених вимогах закону та на обставинах справи, оскільки право власності спадкодавця ОСОБА_5 виникло в порядку приватизації житла на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.2013р. №598, яке було видано на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №435р від 21.10.2013р. Вказані розпорядження та свідоцтво не скасовані і є чинними, тобто право власності набуте правомірно. Той факт, що це свідоцтво не було отримано ОСОБА_5 і на даний час зберігається в районній адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, не тягне його недійсність.

Крім того, суд враховує, що вказане свідоцтво ОСОБА_5 не встиг отримати та відповідно зареєструвати право власності, оскільки помер 17.11.2013р.. Беручи до уваги, що з моменту прийняття рішення про видачу свідоцтва та датою смерті ОСОБА_5 пройшов незначний час, смерть була раптовою, суд вважає, що останній з обєктивних причин за життя не встиг отримати правоустановчий документ та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її брата. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право відповідно до ст.. 3 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 316,321,328,392,1216,1218,1223,1262,1268,1269 ЦК України, ст. 10,11,60,61,88,212-215,256,259 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною сестрою ОСОБА_5, 05.05.1934р.н., який помер 17.11.2013 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 17.11.2013 р., право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 37,36 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м..

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27.05.2015р.

Суддя Н.А. Мурашова

27.05.2015