Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/60/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.,Чельник О.І. при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Кіровоградського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі уповноваженого органу, яким виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області до ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3, Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа - Іванівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області, про визнання незаконним та скасування розпорядження та зобов'язання повернути земельну ділянку шляхом її звільнення, за апеляційною скаргою Кіровоградського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року Кіровоградський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі уповноваженого органу, яким виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації від 11 квітня 2012 року № 307-р; зобов'язати ОСОБА_2 повернути до земель запасу державної власності земельну ділянку водного фонду загальною площею 32,3 га, в тому числі: 23,6 га - під водою, 8,7 га - інших, що розташована на території Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, шляхом її звільнення.

Зазначав, що 27 лютого 2001 року між Іванівською сільською радою та ОСОБА_2 був укладений договір тимчасового користування землями водного фонду терміном на 10 років, починаючи з дати його реєстрації, яка відбулась 29 березня 2001 року. На момент закінчення дії договору від 27 лютого 2001 року право на розпорядження земельною ділянкою водного фонду, щодо якої укладено договір, відповідно до норм ЗК України перейшло від Іванівської сільської ради до Кіровоградської районної державної адміністрації. Не зважаючи на це, 17 березня 2011 року між Іванівською сільською радою та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду від 27 лютого 2001 року, яка не пройшла державної реєстрації, тобто є неукладеною. 21 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Кіровоградської районної державної адміністрації з заявою про поновлення строку договору оренди, яка своїм розпорядженням від 11 квітня 2012 року № 307-р поновила договір тимчасового користування земельною ділянкою водного фонду та надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Прокурор вважає вказане розпорядження незаконним, оскільки воно прийняте з пропуском строку звернення орендаря, надано дозвіл на виготовлення технічної документації без заяви ОСОБА_2, не укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди, тому ОСОБА_2 необхідно повернути орендодавцю земельну ділянку, якою він користується.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що оскаржуване розпорядження, яким не порушені права чи інтереси держави, Кіровоградською районною державною адміністрацією прийнято правомірно та остання не зверталась з вимогами про повернення земельної ділянки.

В апеляційній скарзі Кіровоградський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, зокрема, що у передбачені чинним законодавством строки відповідачами не було належним чином вирішено питання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки. До того ж Іванівською сільською радою при укладенні додаткової угоди з ОСОБА_2 про поновлення договору оренди було перевищено свої повноваження щодо розпорядження землями водного фонду, які перебувають за межами населеного пункту. При цьому, оспорюване розпорядження порушує права та інтереси держави.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 15 січня 2015 року у зв»язку зі смертю відповідача ОСОБА_2 відповідно до ст.37 ЦПК України залучено до участі у справі правонаступника - ОСОБА_3.

Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області, Кіровоградська районна державна адміністрація та третя особа Іванівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання представники не з'явилися, Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області просило розглядати справу без їхньої участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, представника позивача прокурора Олаг О.С., яка підтримувала доводи скарги, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, які заперечували проти її доводів, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із правомірності оскаржуваного розпорядження, прийнятого Кіровоградською районною державною адміністрацією, яким не порушені права чи інтереси держави та яка не зверталась з вимогами про повернення земельної ділянки.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачами у передбачені строки не було належним чином вирішено питання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки. Крім того, Іванівською сільською радою при укладенні додаткової угоди з ОСОБА_2 про поновлення договору оренди було перевищено свої повноваження щодо розпорядження землями водного фонду, які перебувають за межами населеного пункту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 ЗК України, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.2,3 ст.134 Кодексу, зокрема, у разі поновлення договору оренди землі.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_2 та Іванівською сільською радою 27 лютого 2001 року було укладено договір тимчасового користування землями водного фонду - земельною ділянкою загальною площею 32,3 га, в тому числі: 23,6 га - під водою, 8,7 га - інших, що розташована на території Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, терміном на 10 років, починаючи з дати його реєстрації, яка відбулась 29 березня 2001 року, тобто до 29 березня 2011 року (а.с.14-16 т.1).

До закінчення терміну дії договору оренди ОСОБА_2 6 грудня 2010 року звернувся до Іванівської сільської ради з заявою про поновлення договору оренди. 17 березня 2011 року Іванівська сільська рада уклала з останнім додаткову угоду про поновлення договору оренди, яка не пройшла державну реєстрацію у встановленому законом порядку (а.с.19 т.1).

При цьому, право оренди земельної ділянки виникає у особи лише з моменту державної реєстрації договору оренди землі у встановленому законом порядку (ст.125 ЗК України, ст.ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі»).

21 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про поновлення строку договору оренди до Кіровоградської районної державної адміністрації, яка своїм розпорядженням від 11 квітня 2012 року № 307-р поновила договір тимчасового користування земельною ділянкою водного фонду та надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с.12,13 т.1).

Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону.

За правилами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Отже, існує законодавчо визначений порядок поновлення договору оренди землі і не передбачено порядку його автоматичного поновлення в разі відсутності заперечень з боку сторін.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Виходячи з аналізу ст.122, п. 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (що був чинним на час підписання додаткової угоди) повноваженнями на розпорядження земельними ділянками для ведення водного господарства, що розташовані за межами населених пунктів, наділені районні державні адміністрації.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що право на розпорядження спірною земельною ділянкою перейшло від Іванівської сільської ради до Кіровоградської районної державної адміністрації ще до закінчення договору оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов»язки наймодавця.

З огляду на це, у зв»язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до відповідача, укладення договору оренди на новий строк має відбуватися саме з ним, оскільки хоча сільська рада й була стороною договору оренди від 27 січня 2001 року, однак на момент звернення відповідача за поновленням договору втратила право на розпорядження спірною земельною ділянкою.

Висновок суду першої інстанції щодо поновлення договору внаслідок підписання 17 березня 2011 між Іванівською сільською радою і ОСОБА_2 додаткової угоди згідно звернення останнього 6 грудня 2010 року, є помилковим, оскільки вказана угода не має юридичного значення та не створює правових наслідків для сторін.

Матеріалами справи підтверджується і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 звернувся до Кіровоградської райдержадміністрації за поновленням договору оренди 21 лютого 2012, тобто майже через рік після закінчення строку його дії. Додаткова угода між сторонами укладена не була.

Розпорядження Кіровоградської райдержадміністрації від 11 квітня 2012 №307-р про поновлення договору тимчасового користування земельної ділянкою водного фонду загальною площею 32,3 га, укладеного 27 лютого 2001 року між Іванівською сільською радою та ОСОБА_2, не може слугувати підставою для набуття особою права оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» право на користування землею виникає лише з моменту укладення договору оренди землі (або додаткової угоди про поновлення договору) та його державної реєстрації.

Вказане розпорядження прийняте райдержадміністрацією через рік по закінченню дії договору від 27 лютого 2001 року, при тому, що вищезазначеною ст.33 Закону України «Про оренду землі» встановлюється місячний строк для поновлення договору оренди.

Таким чином, з моменту закінчення місячного строку, встановленого законодавством та договором для укладення договору на новий строк (поновлення договору оренди землі), ОСОБА_2 втратив право на користування спірною земельною ділянкою, а також право на поновлення договору оренди.

Продовження користування земельною ділянкою ОСОБА_2 після закінчення дії договору від 27 лютого 2001 року та сплата орендної плати є недостатнім для поновлення цього договору, оскільки не дотримано встановлених законом вимог щодо місячного строку звернення за його поновленням та обов'язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

В такому випадку, надання земельної ділянки в оренду мало здійснюватися на загальних підставах, визначених ст.ст.123, 124, 134 ЗК України, Закону України «Про оренду землі» шляхом проведення аукціону та укладення нового договору оренди.

Однак, на порушення вказаних норм закону та відсутність у відповідача зареєстрованого договору оренди спірної земельної ділянки, судом визнано правомірним користування нею ОСОБА_2 та необгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог про повернення земельної ділянки до державної власності.

Крім того, дозвіл на розробку проекту землеустрою надається особі лише за певних умов, якими, зокрема, є волевиявлення (бажання) отримати такий дозвіл, що виражається у відповідному клопотанні з доданими до нього документами (графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки). Надання такого дозволу передує в часі його затвердженню та укладенню договору оренди землі, що визначено ст.123 ЗК України.

Встановлено, що ОСОБА_2 за наданням такого дозволу до Кіровоградської райдержадміністрації не звертався.

Однак суд першої інстанції не взяв зазначених обставин до уваги.

До того ж ч. 9 ст. 33 зазначеного Закону визначено право оскаржувати в судовому порядку відмову або наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі.

Матеріалами справи підтверджується звернення ОСОБА_2 з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду у січні 2013 року про зобов'язання Кіровоградської райдержадміністрації укласти з ним додаткову угоду про поновлення договору оренди землі (а.с.213 т.1).

Крім того, розпорядження голови Кіровоградської райдержадміністрації від 11 квітня 2012 № 307-р, щодо якого виник спір, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції визнано таким, що втратило чинність на підставі розпорядження голови Кіровоградської райдержадміністрації від 29 квітня 2013 № 128-р, а земельну ділянку водного фонду загальною площею 32,3 га віднесено до земель запасу державної власності на території Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с. 17 т.2 ).

Не грунтуються на законі та доказах і висновки суду щодо відсутності порушень прав та інтересів держави, які полягають у тому, що оспорюване розпорядження прийняте з порушенням встановленого законом порядку передачі земель державної власності в оренду, а тому завдає шкоди державі, порушує стабільність суспільних відносин у сфері землекористування. У свою чергу використання спірної земельної ділянки без належно оформлених договірних зобов'язань створює небезпеку збереження природних якостей землі. Таким чином, саме держава в особі уповноважених органів має забезпечувати її належну правову охорону.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з визнанням незаконним та скасуванням вищезазначеного розпорядження та зобов»язанням ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_2, повернути до земель запасу державної власності спірну земельну ділянку водного фонду.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації «Про поновлення договору оренди тимчасового користування земельною ділянкою та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» №307-р від 11 квітня 2012 року.

Зобов»язати ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_2, повернути до земель запасу державної власності земельну ділянку водного фонду, загальною площею 32,3 га, в тому числі: 23,6 га - під водою, 8,7 га - інших, що розташована на території Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, шляхом її звільнення.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 243 грн.60 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: