Справа № 199/2460/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на транспортний засіб, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.03.2006 року відповідач отримав від нього грошові кошти у сумі 170870,00 грн. для придбання автомобіля Mitsubishi Outlander. На підтвердження договору позики, відповідач надав йому розписку, у якій зобов'язався повернути до 14.03.2014 року отриману суму або у разі невиконання вказаних вимог передати транспортний засіб позивачу. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував, в усній формі відмовився сплатити заборгованість. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1.

У судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що проти самого факту отримання від позивача коштів не заперечує, проте розпискою не визначено порядок передачі транспортного засобу.

Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, придбаний за спільні кошти, зараз в судовому порядку вирішується спір щодо його поділу.

Суд, вислухавши пояснення всіх учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно розписки від 13 березня 2006 року, відповідач позичив у позивача гроші в сумі 170870,00 грн. Відповідач зобов'язувався повернути суму позики до 14.03.2014 року або у разі невиконання вказаних вимог передати транспортний засіб ОСОБА_1.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь.

Однак в даному випадку суд не вбачає підстави набуття позивачем права власності, а також юридичних фактів, за наявності яких за ним можливе визнання права власності на спірний автомобіль. Представником відповідача був підтверджений факт отримання ОСОБА_2 від позивача грошових коштів в розмірі 170870,00 грн., однак питання про стягнення з відповідача вказаної суми ОСОБА_1 в судовому засіданні не ставилось.

Посилання позивача на набуття ним права власності на вказаний автомобіль на підставі розписки від 13 березня 2006 року є безпідставними, оскільки суперечать чинному законодавству, а також її змісту.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко