Ухвала

іменем україни

19 травня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільне сумісне майно та виділ частки,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 23 серпня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за формою та змістом відповідає вимогам діючого законодавства, сторони чітко визначили свої правові позиції як продавця і покупця, підтвердили, що договір не носить формального та удаваного характеру, спірна квартира згідно даного договору перейшла в особисту власність ОСОБА_3, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на спільне сумісне майно та виділ частки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ