Справа № 133/3820/13-ц Провадження № 22-ц/772/1646/2015Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Колоса С.С., Стеблюк Л.П.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 листопада 2013 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції про обмеження в виїзді за кордон ОСОБА_6,

у с т а н о в и л а :

ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 листопада 2013 року задоволено вказане подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повного виконання ним своїх зобов'язань згідно судових рішень: №14/1/2012/5003 від 20 квітня 2012 року виданого Господарським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Дельта Банк " боргу в сумі 2446135грн. 21коп.; рішення № 2-495/12 від 26 березня 2013 року виданого Кіцманським районним судом Ченігівської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Дельта Банк" боргу в сумі 1367103грн. 75коп.; рішення № 2-226/11 від 01 жовтня 2012 року виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Універсалбанк " 1334483 грн. 12 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Перевіривши додержання вимог закону при постановленні ухвали, її законність і обґрунтованість, у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню через наступне.

Встановлено, що на виконанні у відділу державної виконавчої служби Козятинського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 38139695, до якого входить три виконавчих провадження, а саме ВП № 32661213 з примусового виконання судового наказу № 14/1/2012/5003 від 20 квітня 2012 року виданого Господарським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Дельта Банк " боргу в сумі 2446135 грн 21 коп, ВП № 37980791 з примусового виконання виконавчого листа № 2-495/12 від 26 березня 2013 року виданого Кіцманським районним судом Ченігівської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Дельта Банк " боргу в сумі 1367103 грн. 75 коп. та ВП № 39195114 з примусового виконання виконавчого листа № 2-226/11 від 01 жовтня 2012 року виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Універсал Банк" боргу в сумі 1334483грн. 12коп. Всього заборгованість по трьох виконавчих листах підлягає до стягнення на загальну суму 5147722грн. 08коп.

Згідно із поданням головного державного виконавця відділу ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції про обмеження в виїзді за кордон, погодженого з начальником відділу ДВС боржник злісно ухиляється від виконання рішення та вимог державного виконавця (а.с.1-2).

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий документ боржником добровільно не виконується, він неодноразово повідомлявся та викликався до державної виконавчої служби для сплати заборгованості та ніякі міри щодо погашення заборгованості боржником не вживаються, а тому з метою попередження можливого ухиленні боржника від виконання судового рішення є підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за кордон.

Проте, до таких висновків суд дійшов передчасно, оскільки неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив порядок, встановлений для розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Вирішуючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_6 в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повного виконання ним своїх зобов'язань, суд, усупереч положенню частини 4 статті 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, які, як це вбачається із суті питання яке вирішується судом, мають значення для правильного вирішення питання.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За правилами пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З аналізу зазначених норм вбачається, що саме по собі невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань.

Подання державного виконавця, крім посилання на те, що боржник злісно ухиляється від виконання рішення та вимог державного виконавця, не містить будь - яких обґрунтованих доводів з посиланням на докази про те, що ОСОБА_6 саме ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. Надані суду разом із поданням докази також не підтверджують той факт, що боржник ОСОБА_6 ухиляється від виконання рішення по сплаті боргу.

В оскаржуваній ухвалі суд встановив, що боржник добровільно рішення не виконує, неодноразово повідомлявся та викликався до державної виконавчої служби для сплати заборгованості, письмово попереджався про кримінальну відповідальність, ніякі міри щодо погашення заборгованості боржником не вживаються. Проте, саме подання державного виконавця не містить саме такої інформації. В інших матеріалах справи також немає такої інформації.

Ураховуючи зазначене, а також той факт, що розгляд подання відбувся без державного виконавця, стягувача та боржника, суд встановив вказані обставини безпідставно, оскільки про наявність таких обставин навіть у поданні державного виконавця не зазначено.

Отже, за таких обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення подання за відсутності належних та допустимих доказів. Наведені у оскаржуваній ухвалі суду висновки ґрунтуються на припущеннях, що в силу положень частини 4 статті 60 ЦПК України про доказування є неприпустимим.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що суд вирішуючи це питання порушив порядок, встановлений для його вирішення не вчинивши всіх процесуальних дій необхідних для з'ясування всіх обставин справи.

З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суд має з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконує належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Оскільки тягар доказування покладається на державного виконавця, в силу положення частини 2 статті 10 ЦПК України, а останній не з'явився у судове засідання, то при відсутності належних доказів, зокрема про ухилення від виконання зобов'язань покладених на боржника рішенням, суд зобов'язаний був визнати явку державного виконавця до суду обов'язковою для з'ясування обґрунтованості внесеного подання та витребувати докази, і лише у випадку неявки до суду державного виконавця та неподання до суду витребуваних документів виконавчого провадження, суд може відмовити у задоволенні подання.

Проте, як зазначено вище, суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За правилами пункту 1 частини 1 цієї статті цього Кодексу ухвала суду першої інстанції може бути залишена без змін апеляційним судом лише у випадку постановлення цієї ухвали судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Отже, оскільки судом першої інстанції крім порушень норм процесуального права допущено також порушення порядку, встановленого для вирішення цього питання, що призвело до передчасного та неправильного його вирішення, то відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

При новому розгляді цього питання слід усунути допущені порушення щодо порядку, встановленого для його вирішення та щодо всебічного і повного з'ясування обставин необхідних для правильного вирішення питання.

На підставі викладеного вище, керуючись статтею 303, пунктом 3 частини 1 статті 312, статті 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 листопада 2013 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ С.С. Колос

/підпис/ Л.П. Стеблюк

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук