Справа №484/1033/13-ц 06.07.2015 06.07.2015 06.07.2015
Провадження №22-ц/784/1614/15
Провадження № 22-ц/784/1614/15 Головуючий першої інстанції Мельничук О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Романенко Ю.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року, постановлену у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області (далі ВДВС Первомайського МРУЮ).

Заявниця зазначала, що 23 травня 2013 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено заочне рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на ? частку автомобіля SUZUKI SX4 DL, 2007 року випуску та стягнуто на користь останнього з неї грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля та судові витрати в загальному розмірі 47 385 грн. 54 коп.

На підставі вказаного судового рішення, Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 20 серпня 2013 року було видано виконавчий лист за №2/484/576/13.

В порядку виконання вказаного судового рішення, державним виконавцем ВДВС Первомайського МРУЮ 02 лютого 2015 року винесено постанови, якими накладено арешт на автомобіль SUZUKI SX4 DL, 2007 року випуску та заборонено здійснювати відчуження вказаного транспортного засобу, а також накладено арешт на все її майно, як боржника у виконавчому провадженні, та оголошено заборону на його відчуження.

Посилаючись на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, навіть після того, як дії старшого державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_4 щодо ненаправлення на її адресу постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 серпня 2013 року були визнанні неправомірними, у звязку з чим не мала можливості добровільно виконати рішення суду, а відомості викладені у мотивувальній частині постанови про арешт транспортного засобу та оголошення заборони на його відчуження, взагалі не відповідають дійсності, оскільки стосуються іншого судового рішення, заявниця просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_4 щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та накладення арешту на майно боржника; визнати незаконними постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження, постановлені 02 лютого 2015 року та скасувати їх, а також покласти обовязок на посадових осіб ВДВС Первомайського МРУЮ не вчиняти у майбутньому по відношенню до неї неправомірних дій.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 про визнання дій старшого державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_4 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Цією ж ухвалою визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 02 лютого 2015 року про накладення арешту на майно боржника за виконавчим провадженням №432/1 за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень №39510107 неправомірними.

Визнано незаконною постанову від 02 лютого 2015 року старшого державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_4 про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження за виконавчим провадженням №432/1 за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень №39510107.

Зобовязано посадових осіб ВДВС Первомайського МРУЮ скасувати вищевказану постанову.

В задоволенні вимог скарги в частині покладення обовязку на посадових осіб ВДВС Первомайського МРУЮ не вчиняти неправомірних дій щодо заявника відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС Первомайського МРУЮ порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції в частині задоволених вимог заявника та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні скарги, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

За правилами ст.ст.1,5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі прав заявників, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями), зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 цього Закону).

Зокрема, відповідно до ст.ст.25,31 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Зокрема, він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.82 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12 вказаного Закону).

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2013 року заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області припинено право власності ОСОБА_3 на ? частку автомобіля SUZUKI SX4 DL, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частки вказаного транспортного засобу і судові витрати в загальному розмірі 47 385 грн. 54 коп. (а.с.45).

20 серпня 2013 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2/484/576/13 з примусового виконання вказаного рішення (а.с.77).

26 серпня 2013 року постановою державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ відкрито виконавче провадження №39510107 з виконання виконавчого листа.

Оскільки судове рішення боржником у добровільному порядку не було виконано, державний виконавець 03 вересня 2013 року виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.85).

14 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено постанову згідно якої накладено арешт на автомобіль SUZUKI SX4 DL, 2007 року випуску (а.с.89).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2014 року визнано незаконною постанову старшого державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_4 від 03 вересня 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову від 14 жовтня 2013 року про арешт автомобіля SUZUKI SX4 DL, 2007 року випуску (а.с.122-123).

Зі змісту заперечень ВДВС Первомайського МРУЮ слідує, що 02 грудня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист направлено на адресу ВДВС Черніговського РУЮ, за місцем знаходження затриманого транспортного засобу.

29 січня 2015 року на адресу ВДВС Первомайського МРУЮ надійшла постанова ВДВС Чернігівського РУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження.

У той же день державним виконавцем на підставі п.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відновлення виконавчого провадження (а.с.168-172).

29 січня 2015 року начальником ВДВС Первомайського МРУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 вересня 2012 року, що видав старший державний виконавець Шматков А.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/484/576/2013, виданого 20 серпня 2013 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, а також постанову про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року, що видав старший державний виконавець Шматков А.М. при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа (а.с.131, 136).

В подальшому, оскільки борг боржником ОСОБА_2 так і був не сплачений, старшим державним виконавцем ВДВС Первомайського МРУЮ 02 лютого 2015 року винесена постанова про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанова від тієї ж дати про накладення арешту на автомобіль SUZUKI SX4 DL, 2007 року випуску та заборону здійснювати відчуження вищевказаного майна (а.с.191, 192).

Звертаючись зі скаргою на обґрунтовуючи порушення своїх прав діями державного виконавця, заявниця посилалась саме на вищевказані постанови, які і просила визнати незаконними та скасувати.

Разом з тим, розглядаючи скаргу, суд першої інстанції не визначився з тим, що є предметом оскарження у даній справі та згідно змісту судового рішення, вирішив питання стосовно однієї постанови старшого державного виконавця від 02 лютого 2015 року про накладення арешту на транспортний засіб боржника, зазначивши в резолютивній частині судового рішення її як постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору.

Окрім того, згідно зі ст.ст.26,386 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст.386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Разом з тим, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та помилково визначив процесуальне становище ОСОБА_3 як третьої особи у справі.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевим судом не були виконані вимоги процесуального закону, що передбачені ст.ст.26, 386 ЦПК України.

Проте, правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Таким чином, оскільки розглядаючи скаргу, суд першої інстанції порушив порядок встановлений для її вирішення, то відповідно до ч.3 ст.312 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до того ж суду на новий розгляд.

При новому розгляді скарги суду слід звернути увагу на зазначені обставини і вирішити скаргу з додержанням вимог Розділу VII ЦПК України.

Ухвала в частині закриття провадження у справі та відмови в задоволенні скарги про зобовязання посадових осіб ВДВС Первомайського МРУЮ не вчиняти у майбутньому по відношенню до заявника неправомірних дій, сторонами не оскаржується а тому відповідно до ст.303 ЦПК України колегією суддів в цій частині не переглядається, оскільки апеляційна інстанція обмежена доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.303,307,312 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області - задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року в частині:

- визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 02 лютого 2015 року про накладення арешту на майно боржника за виконавчим провадженням №432/1 за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень №39510107;

- визнання незаконною постанову від 02 лютого 2015 року старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження за виконавчим провадженням №432/1 за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень №39510107;

- зобовязання посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області скасувати постанову, винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_4 від 02 лютого 2015 року про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження за виконавчим провадженням №432/1 за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень №39510107 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу міськрайонного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: