Справа № 2-253
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2010 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Веселівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю,

ВCТАНОВИВ:

Веселівський районний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього незаконно одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 4 756,98 грн., так як відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості отримував дохід.

На підставі наказу директора районного центру зайнятості від 08.02.2010 р. № 40 Шевченківським районним центром зайнятості м. Києва проведено розслідування страхового випадку та складено акт № 97 від 12.03.2010 р., в ході якого зясовано, що ОСОБА_2 прийнятий на роботу в ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» наказом № 188-к від 25.01.2005 р. з 25.01.2005 р. на посаду агента з ідентифікації тварин. Отримував заробітну плату відповідно до наданої довідки за перевіряє мий період. Звільнений з роботи наказом № 219 к від 18.03.2009 р. з 19.03.2009 р. за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України на підставі заяви.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості у трудових стосунках ні з якими з роботодавців не перебував, і доходів ніяких не отримував.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 з 27.01.2009 р. був зареєстрований в Веселівському районному центрі зайнятості як шукаючий роботу, звільнений відповідно запису в трудовій книжці 31.12.2008 р. з Веселівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, пропрацював на посаді лікаря ветеринарної медицини в даній установі з 15.10.2002 р.

03.02.2009 р. ОСОБА_2 надано статус безробітного та відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

З 03.02.2009 р. по 25.06.2009 р. ОСОБА_2 призначено виплату допомоги по безробіттю протягом 143 календарних днів у розмірі 70 % від середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ОСОБА_2 з 03.02.2009 р. розпочата виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_2

На підставі п.п.12 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 26.06.2009 р. виплата допомоги по безробіттю припинена в звязку зі строком закінчення їх виплати.

З 26.06.2009 р. ОСОБА_2 знято з обліку у звязку з отриманням безробітним права на пенсію, відповідно до абз.7 п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого Постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 р.

У судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», що підтверджується наказом № 188-к від 25.01.2005 р. з 25.01.2005 р. на посаду агент з ідентифікації тварин. Звільнений з роботи наказом № 219 к від 18.03.2009 р. з 19.03.2009 р. за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України на підставі заяви.

На думку позивача зазначена обставина є підставою вважати, що допомогу по безробіттю у розмірі 4 756,98 грн. ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості отримував незаконно, так як відповідач від виконаної роботи на посаді агента з ідентифікації тварин мав дохід.

Проте, з позицією позивача суд погодитися не може, так як у судовому засіданні дійшов до висновку, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості отримав недоплачену йому за попереднім місцем роботи заробітну плату - 254,51 грн., яка була нарахована, але вчасно не виплачена колишнім роботодавцем - Державним підприємством «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин».

До такого висновку суд дійшов на підставі довідки № 244 від 12.03.2010 р. про середню заробітну плату, у якій зазначено, що ОСОБА_2 працював у Державному підприємстві «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Грінченка, 1, кв./оф.41, система оплати праці відрядна, заробітна плата нараховується згідно наданих нарядів, а також наказу № 219-к від 18.03.2009 р. з 19.03.2009 р. за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України на підставі заяви.

Крім того, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3, який працює агентом у Державному підприємстві «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» підтвердив доводи відповідача і пояснив, що він особисто документи на звільнення ОСОБА_2М відправив на Запорізьку філію ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» 26.02.2009 р., тобто до 03.02.2009 р., коли відповідачеві було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Суд встановив, що на початку березня 2009 р. ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 книгу обліку тварин, книгу руху матеріалів, відомість переміщення.

Пояснення ОСОБА_2 підтверджуються також реєстром № 911 від 26.02.2009 р. документів відправлених на Запорізьку філію ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», а також актом передачі від 02.03.2009 р.

У судовому засіданні встановлено, що відомості про трудові відносини відповідача на посаді агента у Державному підприємстві «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» відсутні.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Таким чином, позивач у судовому засіданні не довів, що відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості отримував дохід.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести до суду ті обставини, на які вона посилається у позовних вимогах, або запереченні. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 допомогу по безробіттю у розмірі 4 756,98 грн. отримав на законних підставах, які гарантовані йому ст. 46 Конституції України, а саме: право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, без робітня з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина і її життя визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Одним з пріоритетних напрямків політики України, як соціальної держави, є створення умов для реалізації права на гідне існування осіб, які втратили працездатність.

У роз'ясненнях, викладених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. зазначено, що, відповідно до ст. 8 Конституції України, визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі й зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому, слід мати на увазі, що, згідно зі ст.22 Конституції України закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. вказано, що оскільки Конституція України, як зазначено в ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Веселівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю в сумі 4 756,98 грн. відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О. Нагорний

24.06.2015