У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон», третя особа - Миронівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він з квітня 2006 року працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Бекон» (далі - ТОВ «Бекон») на посаді начальника енерго-механічної служби. Неодноразово судовими рішеннями, які були виконані в примусовому порядку, за незаконне звільнення його було поновлено на роботі з виплатою належних йому сум. Однак при виконанні рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року в частині зобов'язання відповідача розглянути його заяву від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням виявилося, що постановою виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області Швидкого О.Г. від 31 жовтня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачу у зв'язку з його звільненням з посади начальника енерго-механічної служби з 18 травня 2012 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу від 18 травня 2012 року № 1-к, про який він не знав і йому не вручали. За його зверненням працівники державної виконавчої служби 4 серпня 2014 року видали фотокопію зазначеного наказу про звільнення. Проте копію такого наказу у роботодавця він не отримував та відповідний запис у його трудову книжку не вносився. Після поновлення його на роботі та до часу звернення до суду до роботи його допущено не було, на територію підприємства його не допускають. За період з 1 вересня 2012 року по час звернення до суду 30 серпня 2014 року з вини відповідача йому не виплачена заробітна плата з відрахуванням сум єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Бекон» від 18 травня 2012 року № 1-к про його звільнення з роботи з 18 травня 2012 року за власним бажанням; поновити його на роботі на посаді начальника енерго-механічної служби у ТОВ «Бекон» з 18 травня 2012 року; стягнути з ТОВ «Бекон» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 вересня 2012 року до 30 червня 2014 року в розмірі 38 661 грн 22 коп. та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав; зобов'язати ТОВ «Бекон» нарахувати у розмірі відповідно до вимог чинного законодавства єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на сплачену йому згідно з рішеннями Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року, від 28 листопада 2012 року та рішеннями апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року, від 29 січня 2013 року заробітну плату в загальному розмірі 59 768 грн 94 коп., сплатити такий внесок на користь Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області; зобов'язати ТОВ «Бекон» подати до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого, відповідно до вимог чинного законодавства єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком 4 Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо суми заробітної плати в розмірі 59 768 грн 94 коп.; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3 тис. грн.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2014 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Бекон» від 18 травня 2012 року про звільнення ОСОБА_3 з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 18 травня 2012 року з посади начальника енерго-механічної служби. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді начальника енерго-механічної служби ТОВ «Бекон» з 18 травня 2012 року. Стягнуто з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 вересня 2012 року до 30 червня 2014 року в розмірі 36 736 грн 18 коп. та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Зобов'язано ТОВ «Бекон» нарахувати у розмірі, відповідно до вимог чинного законодавства, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на сплачену ОСОБА_3 згідно з рішеннями Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року, апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року, Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року заробітну плату в розмірі 59 768 грн 94 коп. і сплатити такий внесок на користь Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області.

Зобов'язано ТОВ «Бекон» подати до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого відповідно до вимог чинного законодавства єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком 4 Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо суми сплаченої ОСОБА_3 згідно з вищевказаними судовими рішеннями в розмірі 59768 грн 94 коп. Стягнуто з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 3 тис. грн, на користь держави - судовий збір у розмірі 402 грн 36 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином виконував свої трудові обов'язки до 30 травня 2012 року, тому наказ від 18 травня 2012 року № 1-к про звільнення його з роботи за власним бажанням є незаконним і підлягає скасуванню. При цьому доказів того, що ОСОБА_3 не намагався продовжувати свої трудові обов'язки і після 30 травня 2012 року відповідачем не надано, тому суд стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 вересня 2012 року до 30 червня 2014 року включно та зобов'язав відповідача нарахувати й сплатити відповідні внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивач пропустив без поважних причин встановлений законом місячний строк для звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що з квітня 2006 року ОСОБА_3 працював на посаді начальника енерго-механічної служби ТОВ «Бекон». Наказом директора ТОВ «Бекон» від 12 травня 2009 року його було звільнено із займаної посади. Рішенням апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2009 року його позов ОСОБА_3 задоволено частково та поновлено його на роботі на посаді начальника енерго-механічної служби ТОВ «Бекон» з 12 травня 2009 року, стягнуто з відповідача на його користь 11 951 грн 29 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 100 грн на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ТОВ «Бекон» про визнання протиправною бездіяльності та рішення роботодавця, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату за період роботи з 1 березня 2010 року до 12 серпня 2001 року в розмірі 29 196 грн 44 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року зазначене рішення районного суду було скасовано в частині відмови у стягненні з ТОВ «Бекон» на користь позивача середнього заробітку за 58 робочих днів затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 7 грудня 2009 року до 1 березня 2010 року в розмірі 4 652 грн 18 коп. і ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення зазначеної суми. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ТОВ «Бекон» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, звільнення з роботи за власним бажанням та стягнуто на його користь з ТОВ «Бекон» інфляційні нарахування за прострочення грошового зобов'язання за рішенням апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2009 року за період з 8 грудня 2009 року до 8 вересня 2011 року в розмірі 1 820 грн 49 коп. та 3 % річних в сумі 690 грн 12 коп.; невиплачену заробітну плату за період з 13 серпня 2011 року до 30 травня 2012 року в розмірі 16 202 грн 42 коп.; 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди; зобов'язано відповідача розглянути його заяву від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням. Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року зазначене судове рішення змінено та стягнуто з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату за період з 13 серпня 2011 року до 30 травня 2012 року в розмірі 21 255 грн 42 коп.; 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди; зобов'язано ТОВ «Бекон» нарахувати та виплатити допомогу за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника - колишнього директора ТОВ «Бекон» на час його щорічної відпустки з 25 вересня 2009 року за 29 календарних днів відповідно до наказу від 24 вересня 2008 року № 38-к у розмірі 100 % заробітної плати за цей час; стягнуто витрати на правову допомогу в розмірі 2 249 грн 80 коп.

Згідно з постановою начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області від 23 вересня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 22 лютого 2013 року Миронівським районним судом Київської області, про зобов'язання ТОВ «Бекон» нарахувати та виплатити ОСОБА_3 доплату за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника відповідно до наказу від 24 вересня 2008 року № 38-к закінчено у зв'язку з нарахуванням та виплатою грошових коштів у розмірі 4 664 грн 90 коп.

Згідно з постановою начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області від 27 вересня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 31 липня 2012 року Миронівським районним судом Київської області, закінчено у зв'язку з виплатою ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 36 348 грн 62 коп.

ОСОБА_3 було поновлено на роботі на посаді начальника енерго-механічної служби ТОВ «Бекон» на виконання рішення апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2009 року лише наказом в. о. директора ТОВ «Бекон» Худолій Л.І. від 1 березня 2010 року № 6-к.

На виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, яким зобов'язано ТОВ «Бекон» розглянути його заяву від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням, 22 лютого 2013 року видано виконавчий лист.

Згідно з постановою в. о. начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області від 31 жовтня 2013 року на виконання виконавчого листа, виданого 22 лютого 2013 року Миронівським районним судом Київської області, про зобов'язання ТОВ «Бекон» розглянути заяву ОСОБА_3 від 18 липня 2012 року відповідно до вимог чинного законодавства, виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з його фактичним звільненням з посади начальника енерго-механічної служби з 18 травня 2012 року за власним бажанням на підставі наказу від 18 травня 2012 року № 1-к.

Частиною 1 ст. 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Однак апеляційний суд доводи позивача про те, що заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням до прийняття наказу від 18 травня 2012 року він не подавав, копії указаного наказу не отримував і в його трудовій книжці відсутній будь-який запис про звільнення його з роботи з ТОВ «Бекон», не врахував та не перевірив, не дав їм відповідної правової оцінки у силу ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строку суд може поновити цей строк.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 6 (із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін.

Таким чином, відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Зазначених положень закону апеляційний суд не врахував та відмовив у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду не з'ясувавши всі обставини справи, права та обов'язки сторін, а з урахуванням наведених норм права фактично виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог, не вказавши на такі факти та обставини.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, доводів сторін не перевірив і дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 у зв'язку з пропуском позивачем без поважних причин строку звернення до суду.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 27 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик