РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1593/15-ц

пр. № 2/759/2312/15

19 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, 2009 р.н. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у лютому 2015 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 р.

Далі позивач ОСОБА_1 зазначає, що він з 2008 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який 30.03.2011 р. був розірваний. Позивач зазначає, що у період цього шлюбу, відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_2. народила сина ОСОБА_3. Також, позивач зазначає, що 30.10.2008 р. він зареєстрував у належній йому квартирі відповідачку та 02.04.2009 р. їх сина ОСОБА_3. Проте, у серпні 2009 р. відповідачка зібравши усі свої особисті та дитячі речі залишила спірне житлове приміщення та переїздила разом з малолітнім сином на постійне місце проживання до Вінницької області, де проживає її мати.

Позивач зазначає, що 30.04.2014 р. він зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_5, та у період цього шлюбу остання ІНФОРМАЦІЯ_3. народила дочку ОСОБА_6, яку було зареєстровано за адресою спірної квартири, де на даний час позивач проживає з новою сім'єю.

Позивач вказує, що відповідачка добровільно залишив спірне житло та вивезла всі свої особисті та дитячі речі, жодних перешкод у користуванні вказаним житлом їй та дитині не чинилось, наміру проживати в спірному житлову приміщенні відповідачка не виявляла. Відповідачка спірну квартиру не утримує, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, в квартирі відсутні її особисті та дитячі речі, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати відповідачку та малолітнього сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка, яка повідомлялася судом за останнім відомим місцем його реєстрації та фактичного місця проживання, в судове засідання не з'явилася (а.с. 41, 45), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 р. (а.с. 10).

Встановлено, що сторони з 27.06.2008 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2011 р. був розірваний (а.с. 8, 13).

Судом встановлено, що у період шлюбу сторін, відповідачка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. народила сина ОСОБА_3 (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 - позивач по справі, ОСОБА_2 - відповідач по справі та малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16).

Встановлено, що відповідно Актів від 28.09.2011 р. та 28.01.20125 р. складених житловим органом РЕО-9 та підтверджено в судовому засіданні позивачем, що відповідачка ОСОБА_2 та малолітній син ОСОБА_3 з серпня 2004 р. не проживають в спірній квартирі, вказане житло не утримує, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, в квартирі відсутні її особисті та дитячі речі (а.с.26. 27).

Також, встановлено, що відповідачка звертаючись у травні 2010 р. до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини та дружини, зазначила, місце свого проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 11-12).

Крім того, у своїй позовній заяві, позивачка вказує, що з серпня 2009 р. вона разом з малолітнім сином ОСОБА_3 проживають у її матері у Вінницькій області.

Також, судом встановлено, що відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2011 р., одночасно з розірванням шлюбу сторін, суд прийняв рішення про залишення сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати разом з матір'ю, ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 понад рік не проживають без поважних причини в квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з чим втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

З урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач та його представник в судовому засіданні довели та підтвердили відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позовні вимоги, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 64, 88, 179, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, 2009 р.н. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4) та малолітнього ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2.н.) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

За письмовою заявою відповідачки поданої до суду протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :