Справа № 589/2234/14-ц р. Провадження № 2/589/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015 р. Шосткинський міськрайсуд Сумської області у складі : головуючого судді Свиненко М.Д., при секретарі Афанасенко Т.Л., з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору дарування від 12.03.2001 року, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та витребування частини майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, неодноразово уточнюючи вимоги, просить суд : визнати частково недійсним договір дарування квартири (в частині дарування 1/2 частини квартири) від 12 березня 2001 року укладений між ОСОБА_5, який подарував та ОСОБА_6, яка прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_7, реєстровий №594 зареєстрований в КП "Шосткинське МБТІ" 18.03.2010 року в книзі №40, запис №6413, занесений в електронний реєстр прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №29959647; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як спільну сумісну власність подружжя набуту за час шлюбу; витребувати з незаконного володіння відповідачки на її користь 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 мотивуючи свої вимоги тим, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 з 11.10.1991 року по 15.03.1993 року, за спільні кошти подружжя придбали 02.07.1992 року у Шосткинського заводу хімічних реактивів двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку оформили на ім'я ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишився проживати у спірному житлі, а позивачка жила в іншій квартирі недалеко один від одного, інколи бачились. На час розірвання шлюбу і до смерті, 23.09.2013 року ОСОБА_5, спору стосовно поділу майна не виникало, оскільки домовленістю між ними було встановлено, що відчуження квартири АДРЕСА_1 мало бути за обоюдною згодою, а виручені кошти розділені порівну. Через деякий час, після смерті колишнього чоловіка дізналась, що 12.03.2001 року ОСОБА_5 без її згоди подарував спірну квартиру ОСОБА_6, а за спадковим договором від 06.04.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, квартира АДРЕСА_1 стала власністю відповідачки. Про існування договору дарування та спадкового договору щодо спірного житла дізналась лише після смерті ОСОБА_5, вважає, що строк позовної давності нею не пропущений, просить позов задовольнити.

Відповідачка позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити, її представник в судовому засіданні вказав, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 бабці відповідачки ОСОБА_6, за спадковим договором залишилась квартира АДРЕСА_1, яка в свою чергу була подарована бабці 12.03.2001 року її чоловіком ОСОБА_5. Про існування договорів позивачка знала, оскільки стоматологічний кабінет знаходиться поряд зі спірним житлом, за життя ОСОБА_5 про дарування квартири таємниці не робив, розповідав всім і за всі роки життя ОСОБА_5, позивачка не ставила питання про поділ спільного з ним майна.

Вислухавши представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка зареєстрована і мешкає по АДРЕСА_2 (а.с.5-7).

Шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 зареєстровано 11.10.1991 року (а.с.8), а розірвано 15.03.1993 року (а.с.9).

За договором купівлі продажу від 01.07.1992 року, ОСОБА_5 придбав у Шосткинського заводу хімічних реактивів двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

Згідно договору дарування від 12.03.2001 року, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15), яка на час розгляду справи зареєстрована за ОСОБА_6 (а.с.43).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а.с.14).

За спадковим договором від 06.04.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, квартира АДРЕСА_1 відчужена відповідачці (а.с.56-57,64).

За свідченнями ОСОБА_9, ОСОБА_5 до 2000 року проживав з ОСОБА_6, а після з нею, в сусідньому під'їзді з позивачкою. За життя ОСОБА_5 нікому спірну квартири дарувати не збирався.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 вказали, що квартиру АДРЕСА_1 позивачка купувала разом з ОСОБА_5. Про те, що квартира подарована дізнались після його смерті.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що після смерті дружини ОСОБА_5, в квартирі АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_6, ремонтувала її, завозила меблі, казала, що квартиру їй подарував ОСОБА_5.

За свідченнями ОСОБА_13, спірне житло було подруги позивачки. В 90-х роках туди заселилась ОСОБА_6 і в наступному залишила квартиру відповідачки.

Статтею 71 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на час виниклих правовідносин щодо спірного житла) встановлений загальний строк позовної давності в три роки для захисту права особи, право якої порушено.

Згідно ст. 29 КпШС України, для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Виходячи з викладених обставин, суд вважає, що позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки позов подано в строки значно більш встановлені Статтею 71 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст. 29 КпШС України, тому позов не підлягає задоволенню.

Позивачкою в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано суду, за правилами встановленими ст. 131 ЦПК України, достатніх доказів щодо укладення подружжям угод щодо спільного майна, виникнення спільної сумісної власності подружжя на роздільне майно, що їм належало або укладені між ними дозволені законом угоди, як це було передбачено ст.ст. 23, 25, 27 КпШС України, а згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку пояснення сторони та свідків не можуть братися до уваги щодо існування домовленості між позивачкою та ОСОБА_5 про користування та розпорядження спірним житлом з часу його придбання і до смерті ОСОБА_5.

За вказаних обставин, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 214-216, 218, 223 ЦПК України, ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 22, 23, 25, 27, 29 КпШтС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору дарування від 12.03.2001 року, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та витребування частини майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Шосткинського

міськрайсуду

Сумської області М.Д.Свиненко