АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 2/686/1652/14
Провадження № 22-ц/792/7/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Фанди В.П., Купельського А.В.,

при секретарі - Кошельнику В.М., Дорощук О.М.

за участю: апелянта - ОСОБА_1

представників апелянтів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: виконавчий комітет Хмельницької міської ради про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та стягнення коштів,

встановила:

В січні 2012 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив виділити в натурі у власність приміщення загальною площею 57кв.м., які знаходяться на другому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 і відповідають 1/2 частці спільного майна від 1/2 частини житлового будинку і виділити йому в натурі у власність 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0109га, яка позначена на 1 варіанті поділу синім кольором, а ОСОБА_1 виділити 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0109га, яка позначена на 1 варіанті поділу зеленим кольором; земельну ділянку, позначену червоним кольором площею 0,0092га залишити у спільній власності.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 03.08.2002 року по 23.11.2005 року він з ОСОБА_1 перебував у шлюбі. Під час шлюбу ними була придбана 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 і земельна ділянка площею 0,0310 га, на якій розташований даний будинок. Угоди про виділення в натурі його частки із спільної сумісної власності з відповідачем не досягнуто.

________________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Чевилюк З.А.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія:2,5

В березні 2012 року відповідач ОСОБА_1 подала зустрічний позов, в якому після збільшення позовних вимог просила провести поділ спільного майна подружжя залишивши у власностіОСОБА_5 транспортні засоби: автобус «Ікарус-25059», 1988р.в., державний номер НОМЕР_1, автобус «ПАЗ 3205110 СПГ», 2002р.в., державний номер НОМЕР_2; стягнути з ОСОБА_5 на її користь компенсацію вартості автомобілів у розмірі 92357грн.50коп.; стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1/2 частину коштів від 195402грн.28коп., повернутих нею Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на погашення кредиту за кредитним договором №880/31-621-11 від 01.04.2005р.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що з 03.08.2002р. по 23.11.2005р. сторони перебували у шлюбі. Під час перебування в шлюбі ними було придбано наступне майно: за біржовою угодою від 11.11.2003р. автобус «Ікарус-25059», 1988р.в., державний номер НОМЕР_1, та згідно довідки-рахунку від 11.07.2003р. автобус «ПАЗ 3205110 СПГ», 2002р.в., державний номер НОМЕР_2. Відповідач ОСОБА_5 без її згоди відчужив вказані автомобілі, а кошти від їх реалізації залишив собі. Відповідно до кредитного договору №880/31-621-11 від 01.04.2005р. ОСОБА_1 отримала кредит в Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» у сумі 28200 доларів США зі сплатою 13% річних із строком повернення до 25.03.2010 року. Вказані кошти були витрачені в інтересах сім'ї за цільовим призначенням - на капітальний ремонт будинку та благоустрій території за адресою: АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу за рахунок власних коштів нею було сплачено по кредиту 33586,86 доларів США, що еквівалентно 195402грн.28коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2012 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_5

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2014 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: виконавчий комітет Хмельницької міської ради про виділення в натурі частки із спільної сумісної власності та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та стягнення коштів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення скасувати в частині відмови йому у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що судом не враховано, що перепланування та переобладнання не потребують отримання дозволу виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів і можуть здійснюватись після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції України або її територіальному органу. В порушення ч.4 ст.89 ЗК України судом було безпідставно відмовлено у виділенні в натурі частки земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначила, що висновок суду про сплив позовної давності є помилковим, оскільки її право було порушено в момент, коли ОСОБА_5 повторно звернувся до неї з вимогою про поділ майна подружжя. Судом не було враховано, що, придбавши у березні 2006 року житловий будинок і земельну ділянку, вона зі згоди відповідача отримала у квітні 2005 року кредит на капітальний ремонт будинку та благоустрій території, а тому вказані кошти були витрачені в інтересах сім'ї.

Представник апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_5 підтримав, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив.

Апелянт ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали. Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_5, зазначили, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник третьої особи без самостійних вимог - виконавчого комітету Хмельницької міської ради при вирішенні справи покладається на думку суду.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, та не дотримався положень ст.ст. 1, 10 ЦПК України.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що з 3 серпня 2002 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 листопада 2005 року (т.1 а.с.2,3).

09.03.2005 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_9, ОСОБА_1 (покупці) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_9 та ОСОБА_1 придбали житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частках (по 1/2 частині) кожний, загальною площею 234,4кв.м., житловою площею 137,5кв.м., та земельну ділянку площею 0,0734га на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1, надану для будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

18.03.2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до якого ОСОБА_1 виділено 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 житловою площею 33,4кв.м., загальною площею 117,9кв.м., що складається з: коридора 1-1, площею 6кв.м., холла 1-2 площею 35,8кв.м., сходової клітки 1-3, площею 2,6кв.м, санвузла 1-4, площею 5,8кв.м, кухні 1-5, площею 10,7кв.м., коридору 1-6, площею 5,5кв.м.. коридору 1-7, площею 7,9кв.м., ванної 1-8, площею 2,8кв.м., гардероба 1-9, площею 7,4кв.м, житлової 1-10, площею 21,3кв.м, житлової 1-11, площею 12,1кв.м.

30 березня 2005 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності серії ХМ №093598 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 310кв.м. по АДРЕСА_1.

У зв'язку з реєстрацією шлюбу 14.02.2008 року ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (т.1 а.с.28).

Також за час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 придбали: 11 липня 2003 року -автобус ПАЗ 3205 110 СПГ, 2002р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та 11 листопада 2003 року - автобус Ikarus 250, 1988р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Зазначені обставини визнані сторонами, а також підтверджуються договором купівлі-продажу від 09.03.2005р., договором про поділ майна від 18.03.2005р., свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що набуте за час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 майно, а саме 1/2 частина житлового будинку та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 310кв.м., розташовані по АДРЕСА_1; автобус ПАЗ 3205 110 СПГ, 2002р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та автобус Ikarus 250, 1988р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_3, є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, а тому їх частки у майні є рівними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Разом із тим, відмовляючи в задоволенні позову про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, оскільки сторонами не надано передбаченого ст.152 ЖК України дозволу на переобладнання та перепланування спірного будинку, суд припустився помилки.

Статтею 183 ЦК України встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Частиною 3 статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Як передбачено ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Аналіз змісту вищевказаних норм свідчить про те, що поділ житлового будинку, який перебуває у спільній сумісній власності осіб, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній сумісній власності, є технічна можливість поділу будинку.

У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26.02.2013 року та висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №218д/014 від 29.09.2014 рокуподіл житлового будинку в натурі між співвласниками технічно можливий.

Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні експерт ОСОБА_10, свідок ОСОБА_11

Даний поділ може бути здійснений із незначним відхиленням від розміру ідеальних часток сторін (51,65% і 48,35%) та присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшується. При цьому позивач ОСОБА_5 погодився одержати вказану грошову компенсацію у разі виділення йому судом меншої частки будинку.

До того ж, експертом запропоновані варіанти облаштування в одній із частин будинку допоміжних приміщень (кухні, санвузла).

Суд першої інстанції всупереч положень ст.ст. 1, 10 ЦПК України не вжив усіх необхідних заходів щодо одержання дозволу виконавчого комітету Хмельницької міської ради, передбаченого ст. 152 ЖК України, на переобладнання та перепланування житлового будинку відповідно до вказаних висновків судової будівельно-технічної експертизи.

Натомість, на вимогу апеляційного суду Хмельницької області виконавчий комітет Хмельницької міської ради надав такий дозвіл своїм рішенням від 26 червня 2014 року №441, до якого внесено зміни рішенням від 22 січня 2015 року № 39.

Отже, перешкоди для поділу житлового будинку відсутні.

При цьому колегія суддів вважає, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26.02.2013 року та висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №218д/014 від 29.09.2014 року ОСОБА_1 слід виділити: коридор 1-1 - 6,0кв.м.; хол 1-2 - 35,8кв.м.; сходову клітку 1-3 - 2,6кв.м.; санвузол 1-4 - 5,8кв.м.; кухню 1-5 - 10,7кв.м. (І поверх), загальною площею 60,9кв.м., вартістю 162211грн., що становить 51,65% житлового будинку; ОСОБА_5: сходову клітку 1-6- 5,5кв.м.; коридор 1-7 - 7,9кв.м.; ванну кімнату 1-8 - 2,8кв.м.; гардероб 1-9 - 7,4кв.м.; житлову кімнату 1-10 - 21,3кв.м.; житлову кімнату 1-11 - 12,1кв.м. (ІІ поверх), загальною площею - 57,0кв.м., вартістю 151823грн., що становить 48,35% житлового будинку.

За вказаним варіантом поділу житлового будинку ОСОБА_1 має сплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості його частки в розмірі 5194грн.

Для повного відокремлення частин житлового будинку слід провести будівельні роботи з його переобладнання та перепланування, а саме: виконати прибудову до житлового будинку з розміщенням у ній сходів для виходу на другий поверх; закрити існуючий отвір виконанням монолітної залізобетонної плити; демонтувати віконний блок, зробити дверний проріз на місці віконного та встановити дверний блок №1; закласти цеглою частину віконного прорізу №2 та встановити віконний блок меншого розміру; для облаштування кухні та санвузла: демонтувати перегородку (з дверним блоком) між приміщеннями коридору 1-7 та ванної кімнати №1-8; влаштувати дверний проріз між приміщеннями житлової кімнати №1-10 та житлової кімнати №1-11 і встановити дверний блок. Проведення зазначених робіт, з урахуванням місця та характеру цих робіт представник позивача ОСОБА_5- ОСОБА_2 вважає, що слід покласти на ОСОБА_5

При цьому колегія суддів вважає, що демонтаж сходів на другий поверх не впливає на ізольоване користування сторонами виділеними частинами будинку та даний вид робіт може бути проведений ОСОБА_1 на її розсуд в разі необхідності. Вказані обставини підтверджуються також показаннями експерта ОСОБА_10

Земельна ділянка площею 0,310 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), має бути поділена між сторонами за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26 лютого 2013 року, виділивши в натурі у власність: ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 109м2, обмежену поворотними точками 4-5-6-7-8-12-13-14-15-4; ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 109м2, обмежену поворотними точками 8-9-10-12-8. В спільній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 залишити земельну ділянку площею 92м2, обмежену поворотними точками 1-2-3-4-15-14-13-12-10-11-1. Межі розподілу між земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_1і земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_5, прокласти по ламаним лініям: від точки 12 до точки 8, довжиною 17,15м. Межі розподілу між земельною ділянкою, що залишена в спільній власності та земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_1 прокласти по ламаним лініям: від точки 4 до точки 15, довжиною 4,06м; від точки 15 до точки 14, довжиною 1,00м; від точки 14 до точки 13, довжиною 5,54м; від точки 13 до точки 12, довжиною 1,53м. Межі розподілу між земельною ділянкою, що пропонується залишити в спільній власності та земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_5, прокласти по ламаним лініям: від точки 10 до точки 12, довжиною 8,29м.

Каталог координат поворотних точок земельних ділянок є невід'ємною частиною 1-го варіанту поділу земельної ділянки (додаток №8а).

Вказаний поділ житлового будинку та земельної ділянки не суперечить вимогам закону і не порушує права та інтереси сторін.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд виходив з того, що позивачкою пропущено строк позовної давності до вимог про розподіл транспортних засобів та не надано доказів того, що отриманий нею кредит на ремонт та благоустрій території був використаний в інтересах сім'ї, а саме на об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1.

Проте погодитися з вказаним висновком суду неможливо.

Відповідно до ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_1 пояснила, що після розірвання шлюбу вона продовжувала проживати у будинку, та вважала, що їй залишено у власності будинок і земельну ділянку, оскільки вона сплачувала кредит, отриманий на ремонт будинку, а відповідачу залишено у власності два транспортних засоби. З 2006 року по січень 2012 року відповідач інтересу до будинку не виявляв, а тому її право на спільне майно було порушене зверненням ОСОБА_5 з позовом про поділ майна в натурі.

Тому, колегія суддів вважає, що на момент подачі ОСОБА_1 позову строк позовної давності не сплив.

Судом встановлено, що за час шлюбу сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_1 придбали також: 11 липня 2003 року - автобус ПАЗ 3205 110 СПГ, 2002р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та 11 листопада 2003 року - автобус Ikarus 250, 1988р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до ч.1,2 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст.71 СК України).

Відповідно до висновків судових автотоварознавчих експертиз №173/13 від 09.04.2013 року та №175/13 від 09.04.2013 року станом на дату оцінки вартість автобуса ПАЗ 3205 110 становить 43809грн.56коп., вартість автобуса Ikarus 250 становить 45381грн.

Твердження апелянта ОСОБА_1 на необхідність визначення вартості автомобілів станом на листопад 2005 року є безпідставними, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 представник ОСОБА_5- ОСОБА_2 зазначив, що транспортні засоби можуть бути поділені між сторонами в натурі, проти стягнення половини вартості транспортних засобів заперечив.

Як вбачається із свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів власником автобуса Ikarus 250 та автобуса ПАЗ 3205 110 зазначено ОСОБА_5, та з метою визначення їх вартості вказані транспортні засоби були надані відповідачем для огляду експерту.

В порушення ст.ст.10,60 ЦПК України ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують відчуження ОСОБА_5 спірних транспортних засобів.

Виходячи з того, що транспортні засоби можуть бути розділені між сторонами в натурі, суд вважає за можливе виділити у власність ОСОБА_1 автобус Ikarus 250 вартістю 45381грн., залишивши у власності ОСОБА_5 автобус ПАЗ 3205 110 вартістю 43809грн.56коп. При цьому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за відхилення від рівності частки у сумі 786грн.

1 квітня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №880/31-621-11, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 28200 доларів США на капітальний ремонт будинку та благоустрій території зі сплатою 13% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 25.03.2010 року.

1 квітня 2005 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №880/275-ПФО, відповідно до якого поручитель ОСОБА_5 зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань, що виникли з договору кредиту №880/31-621-11від 01.04.2005р.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Згоду на передачу вказаного будинку та земельної ділянки в іпотеку надав ОСОБА_5

За рахунок спільних коштів подружжя ОСОБА_5 в період з 01.04.2005 року по 23.11.2005 року було сплачено: по тілу кредиту - 2360,88 доларів США, що еквівалентно 11927грн.10коп.; по відсоткам - 2091,18 доларів США, що еквівалентно 10563грн.60коп.

З 23.11.2005 року (після розірвання шлюбу) ОСОБА_1 по кредитному договору було сплачено 195402грн.28коп.: по тілу кредиту- 25839,12 доларів США, що еквівалентно 153724грн.94коп.; по відсоткам - 7747,74 доларів США, що еквівалентно 41677грн.34коп. та підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року (справа № 6-55цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Кошти за укладеним в період шлюбу кредитним договором з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» були одержані ОСОБА_1 на капітальний ремонт спірного будинку та благоустрій території. З умовами кредитного договору ОСОБА_5 був ознайомлений, будь-яких зауважень з приводу цільового використання коштів не зазначив. Про одержання ОСОБА_1 кредитних коштів саме на капітальний ремонт будинку та благоустрій території було відомо ОСОБА_5, що підтверджується укладеним договором поруки та договором іпотеки.

В порушення вимог ст.10,60 ЦПК України ОСОБА_5 не надано доказів на спростування того, що кредитні кошти були витрачені ОСОБА_1 не у відповідності до їх цільового призначення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що зазначений кредитний договір створив обов'язки щодо повернення кредиту і для ОСОБА_5, а тому з нього підлягає стягненню половина вартості погашеного ОСОБА_1 кредиту у розмірі 97701грн.14коп. (195402,28грн.:2) на її користь.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача ОСОБА_5 слід стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3366грн.61коп. (2566грн.61коп. - судовий збір, 800грн. - витрати за призначення експертизи).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково на суму 143082грн.14коп., що становить 96,39% від заявлених вимог (143082,14х100:148440,69). Позивачем документально підтверджено сплату судових витрат на загальну суму 3024грн.75коп., а тому на її користь підлягають стягненню з ОСОБА_5 судові витрати у сумі 2915грн.56коп. (3024,75х96,39:100).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Розділити житловий будинок по АДРЕСА_1, виділивши в натурі у власність:

ОСОБА_1: коридор 1-1 - 6,0кв.м.; хол 1-2 - 35,8кв.м.; сходова клітка 1-3 - 2,6кв.м.; санвузол 1-4 - 5,8кв.м.; кухня 1-5 - 10,7кв.м. (І поверх), загальною площею 60,9кв.м., вартістю 162211грн., що становить 51,65% житлового будинку згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26.02.2013 року та висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №218д/014 від 29.09.2014 року.

ОСОБА_5: сходова клітка 1-6- 5,5кв.м.; коридор 1-7 - 7,9кв.м.; ванна кімната 1-8 - 2,8кв.м.; гардероб 1-9 - 7,4кв.м.; житлова кімната 1-10 - 21,3кв.м.; житлова кімната 1-11 - 12,1кв.м. (ІІ поверх), загальною площею - 57,0кв.м., вартістю 151823грн., що становить 48,35% житлового будинку, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26.02.2013 року та висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №218д/014 від 29.09.2014 року.

Зобов'язати ОСОБА_5 для ізольованого користування виділеними частинами будинку здійснити переобладнання будинку згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26.02.2013 року та висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №218д/014 від 29.09.2014 року:

· виконати прибудову до житлового будинку з розміщенням у ній сходів для виходу на другий поверх;

· закрити існуючий отвір виконанням монолітної залізобетонної плити;

· демонтувати віконний блок, зробити дверний проріз на місці віконного та встановити дверний блок №1;

· закласти цеглою частину віконного прорізу №2 та встановити віконний блок меншого розміру;

для облаштування кухні та санвузла:

· демонтувати перегородку (з дверним блоком) між приміщеннями коридору 1-7 та ванної кімнати №1-8;

· влаштувати дверний проріз між приміщеннями житлової кімнати №1-10 та житлової кімнати №1-11 і встановити дверний блок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію у розмірі 5194грн.

Розділити земельну ділянку площею 0,310 га, розташовану по АДРЕСА_1, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №73/013 від 26 лютого 2013 року, виділивши в натурі у власність:

ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 109м2, обмежену поворотними точками 4-5-6-7-8-12-13-14-15-4;

ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 109м2, обмежену поворотними точками 8-9-10-12-8.

В спільній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 залишити земельну ділянку площею 92м2, обмежену поворотними точками 1-2-3-4-15-14-13-12-10-11-1.

Межі розподілу між земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_1 і земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_5, прокласти по ламаним лініям:

· від точки 12 до точки 8, довжиною 17,15м.

Межі розподілу між земельною ділянкою, що залишена в спільній власності та земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_1 прокласти по ламаним лініям:

· від точки 4 до точки 15, довжиною 4,06м;

· від точки 15 до точки 14, довжиною 1,00м;

· від точки 14 до точки 13, довжиною 5,54м;

· від точки 13 до точки 12, довжиною 1,53м.

Межі розподілу між земельною ділянкою, що пропонується залишити в спільній власності та земельною ділянкою, що виділена ОСОБА_5, прокласти по ламаним лініям:

· від точки 10 до точки 12, довжиною 8,29м.

Каталог координат поворотних точок земельних ділянок є невід'ємною частиною 1-го варіанту поділу земельної ділянки (додаток №8а).

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 3366грн.61коп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1автобус Ikarus 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 45381грн.

Залишити у власності ОСОБА_5автобус ПАЗ 3205 110 СПГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 43809грн.56коп.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_5грошову компенсаціюу сумі 786грн.

Стягнути з ОСОБА_5на користь ОСОБА_1 1/2 частину сплаченого кредиту по кредитному договору №880/31-621-11 від 01.04.2005 року у сумі 97701грн.14коп.

Стягнути з ОСОБА_5на користь ОСОБА_1судовий збір у сумі 2915грн.56коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:/підпис/ Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова