З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И Справа № 678/5/15-ц
10 лютого 2015 року Летичівський районний суд
Хмельницької області
В складі: головуючої - судді Курнос С.О.
при серетарі - Іськовій Т.Л.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Летичів справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки,
Вимоги обґрунтовує тим, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 з 30.05.1964р. по 15.06.2012р., побудували спірне будинковолодіння, однак, останній не визнає її право на спільно нажите майно.
Крім того, просить стягнути на її користь сплаченні нею судові витрати.
В судове засідання вона заявила про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявив.
Справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України, яка передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружинні та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ст. 120 ч.4 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно постанови Пленому Верховного Суду України від 16 квітня 2004року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.
Судом встановлено, що рішенням Летичівського районного суду від 15.06.2012р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується, що сторони перебували у шлюбі з 30 травня 1964року по 15.06.2012року.
Згідно акту приймання в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку і господарських споруд будівництво спірного будинковолодіння розпочато в 1981році і закінчено в 1988році, де забудовником був ОСОБА_3.
Із технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, від 11.03.1992р., виданого ОСОБА_3 та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 03.03.1992року вбачається, що останній записаний його власником на підставі рішення виконкому Летичівської селищної ради від 28.02.1992року.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 212, 215, 224 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1153.27грн..
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом за заявою відповідача, яку він вправі подати протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Головуюча: підпис
Суддя Летичівського районного суду С.О.Курнос