АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/768/15 Справа № 187/588/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Іщенко І. М. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної ради у м. Дніпродзержинську ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3, посилаючись на те, що що вона є бабусею ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які народилися ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та які проживають разом із нею й знаходяться на її забезпеченні. Їхні батьки ОСОБА_6 (її донька) та відповідач ОСОБА_3 розірвали шлюб 23 січня 2001 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 червня 2000 року було стягнуто з відповідача на користь її доньки аліменти на утримання доньок, а рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 жотвня 2009 року її донька-ОСОБА_6 була позбавлена батьківських прав, а діти були передані відповідачу.

Крім того позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 на теперішній час переховується постійно змінює своє місце проживання, має борг по аліментам в розмірі 46876 грн, з дітьми не проживає та про них не піклується, а також ухиляється від виховання дітей які навчаються в інтернаті, у зв'язку з чим просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, передати їй обох дітей на піклування, стягнути аліменти із відповідача на її користь в розмірі 33 % від його заробітку та судові витрати в розмірі 243 грн. 69 коп.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народились ІНФОРМАЦІЯ_4 року та у свідоцтві про їх народження, яке видане 28 липня 1999 року відділом РАГС Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська, зазначені батьками: батько ОСОБА_3, мати - ОСОБА_8 ( а.с.5-6), а позивач ОСОБА_2 ж бабусею ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Відповідно акта соціального інспектування № 199-Д від 12 березня 2014 року, складеного представниками Дніпродзержинської мціської ради, позивач ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 із ОСОБА_9, 1945 р.н., загальний дохід мають в розмірі 3000 грн (1000 грн. пенсія бабусі і 2000 грн. пенсія дідуся) ( а.с.8).

Рішенням Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня 2009 року матір дітей ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав і на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2009 року дітей передали на виховання батькові - ОСОБА_3 ( а.с.12, 67).

Судом також встановлено, що згідно листа про надання інформації та документів за вих №9-24/37 від 19 вересня 2014 року, надісланого виконавчим комітетом Дніпровської міської ради м. Дніпродзержинська, неповнолітні діти, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є ученицями Комунального закладу "Навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа-інтернат зі спеціальним відділенням для дітей, які потребують корекції розвитку - центр розвитку "Гармонія" Дніпродзержинської міської ради, де перебувають цілодобово з понеділка по п'ятницю та інформації щодо невиконання батьком ОСОБА_3 батьківських обов'язків на адресу служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради не надходило (а.с.81) Діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.50)

Крім того, відповідач ОСОБА_3 офіційно не працює, працює по усній домовленості водієм і перевозить вантажі по України, але надає матеріальну допомогу позивачці ОСОБА_2 на утримання його дочок, тобто передає продукти харчування та переводить грошові кошти на на банківську карту ОСОБА_2 та ці обставини позивачка не заперечувала.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Перелік підстав з якими законодавство пов'язує позбавлення батьків батьківських прав, передбачений ст. 164 СК України є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_2 зазначила, зокрема, те, що відповідач ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дітей, та фактично не виконує батьківські обов'язки, надавши на підтвердження своїх вимог характеристику на неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_9, проте із цієї характеристики вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не приділяє належну увагу вихованню дівчат, які на даний час перебувають, як зазначалося вище, у Комунальному закладі "Навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа-інтернат зі спеціальним відділенням для дітей, які потребують корекції розвитку - центр розвитку "Гармонія" Дніпродзержинської міської ради, залишав дівчат без догляду під час тривалих відряджень, у зв'язку з чим вихованням дівчат по вихідним дням займається позивач.

Крім того, як вбачається з характеристики відповідача, отсанній з 2009 року працює в ТОВ "Хлібзавод №3" водієм хлібного автомобіля та за час роботи зарекомендував себе тільки із позитивної сторони, знає технічну та експлуатаційну сторону автомобіля, добросовісний, ініціативний та трудолюбивий працівник, за час роботи порушень вирбничої чи трудової дисципліни не вчиняв (а.с. 110)

Так судом встановлено, що у відповідача відсутні належні умови проживання, оскільки в квартирі де мешкав відповідач знаходиться в стані ремонту, газопостачання відсутнє та в квартирі не створено умов життя та розвитку дітей. Проте матеріальна неспроможність батьків не є підставою для позбавлення батьківських прав згідно ст. 164 СК України, а також відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини справа "Савіни проти України" згідно з яким "саме той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків"

Згідно роз'яснень, викладених у п. 15 ч.2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав обгрунтовано виходив з того, що при розгляді справи суду не було надано доказів про застосування інших заходів, менш радикальних ніж позбавлення батьківських прав до відповідача, зокрема притягнення його до відповідальності за ст. 184 КУпАП, а також надання самому відповідачу певної матеріальної, соціальної та консультативної допомоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду, оскільки відповідач з дітьми не спілкується та не підтримує з ними стосунків, постійно переховується колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції цим обставинам дав належну оцінку, а ці доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Макаров М.О.

Судді Максюта Ж.І.

Прозорова М.Л.