АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/118/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1061/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача - Шпиляєвої Н.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про виселення,

в с т а н о в и л а:

19 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначило, що 19 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № НМS0GА00003170. Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору банк надав ОСОБА_5 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 114792 грн. на строк до 19 серпня 2018 року.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору 19 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № НМS0GА00003170. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 передали в іпотеку квартиру № 8, загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 32 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1. Вказана квартира належить іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину.

Через неналежне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо сплати заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у нього виникла заборгованість перед банком.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Роїк В.П. Провадження № 22-ц/792/1061/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія: ухвала

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 13 грудня 2011 року в рахунок погашення заборгованості в сумі 128334 грн. 19 коп. за кредитним договором № НМS0GА00003170 від 19 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру № 8, загальною площею 37,8 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 та усі інші мешканці підлягають виселенню із спірної квартири. Проте, всупереч зазначеному, ОСОБА_3 продовжує проживати у цій квартирі, оскільки їй належить частка даного майна. Вказане унеможливлює виконання рішення Славутського міськрайонного суду від 13 грудня 2011 року.

Окрім того, ПАТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержатель, не давало згоди на реєстрацію у вказаній квартирі інших осіб. Вважає, що така реєстрація осіб є порушенням умов цивільно-правового договору і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя.

А тому, просив суд виселити ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі № 8, розташованій по АДРЕСА_1.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року провадження в справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі № 682/1066/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки квартири.

Непогоджуючись з даною ухвалою, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її та направити справу для провадження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На його думку, при постановленні даної ухвали поза увагою суду першої інстанції залишились роз'яснення пленуму Верховного Суду України, зазначені у п. 33 постанови № 2 від 12 червня 2009 року. Так, зупиняючи провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд не врахував, що дана норма закону застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі, вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зазначає, що у цивільній справі № 682/1066/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки квартири не досліджуються обставини, які є підставою позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення, а тому, рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до банку безпосередньо не може вплинути на вирішення даного спору.

Підставою позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення є рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2011 року, яким звернено стягнення на предмет іпотеки і яке набрало законної сили, та невиконання ОСОБА_3 вимоги банку про добровільне виселення з квартири. Крім того, у даній справі буде вирішуватись питання лише щодо наявності підстав для виселення.

У судовому засіданні представник позивача Шпиляєва Н.В. підтримала апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив скаргу відхилити з підстав її необґрунтованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з приписами п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що 19 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Славутського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про виселення.

10 лютого 2015 року ухвалою зазначеного суду було відкрито провадження у даній справі.

8 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Славутського міськрайонного суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири, укладеного 19 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с. 108).

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 8 квітня 2015 року відкрито провадження в цивільній справі за № 682/1066/15 (а.с. 110).

21 квітня 2015 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Притбанк» до ОСОБА_3 про виселення, обґрунтовуючи його тим, що саме фактом укладення договору іпотеки, щодо якого вони ставлять питання про визнання його недійсним, ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовує своє вимоги до ОСОБА_3 про виселення. У разі ж задоволення позову про визнання договору іпотеки недійсним відпадуть правові підстави для виселення останньої з квартири, яка належить їй на праві власності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі: неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до абз. 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у випадку визнання судом договору іпотеки недійсним, а отже, позбавлення ПАТ КБ «Приватбанк» статусу іпотекодержателя, це може вплинути на результат розгляду іншої справи - про виселення ОСОБА_3 з квартири, власницею якої вона є, та яка знаходиться в іпотеці зазначеного банку.

Отже, доводи апеляційної скарги про неврахування судом роз'яснень пленуму Верховного Суду України, зазначені у п. 33 постанови № 2 від 12 червня 2009 року не ґрунтуються на матеріалах справи. Зокрема, суд правильно застосував п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються умов, від яких залежить можливість розгляду даної справи.

Твердження апелянта про те, що у цивільній справі № 682/1066/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки квартири не досліджуються обставини, які є підставою позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, банк просить виселити відповідачку з квартири, яка знаходиться в іпотеці, про недійсність якої вона заявила в іншому позові. Натомість, за умови його задоволення, вона не буде підлягати виселенню з повернутої у її власність квартири.

Тому, суд першої інстанції правильно зазначив, що дана справа підлягає зупиненню провадженням до набрання законної сили рішення по іншій справі, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова