АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1774/15 Головуючий 1 інстанції - Попрас В.О.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П..,Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Харківська регіональна дирекція ПАТ "ВТБ Банк" про повернення суми вкладів та нарахованих процентів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, яку уточнила та просила суд зобов'язати ПАТ "ВТБ БАНК" повернути їй у готівковій формі через касу банку суму вкладів у загальній сумі 333 592,66 доларів США; одночасно з поверненням суми вкладів виплатити позивачці через касу банку суму процентів, нарахованих за договорами №R4114/43102D/НА00 та №R4114/43109D/НА00 станом на 31.12.2014 року у сумі 4494,36 доларів США. Зобов'язати ПАТ "ВТБ БАНК" одночасно з поверненням суми вкладів виплатити позивачці через касу банку: суму проценгів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 12.01.2015 р. за договорами №№R4114/18494D/НА00; R4114/18498D/НА00; R4114/18509D/НА00; R4114/18515D/НА00; R4114/18480D/НА00; R4114/18490D/НА00; R4114/18488D/НА00; R4114/18489D/НА00; R4114/18486D/НА00, у тому числі й тих процентів, що будуть приєднані до суми вкладів у відповідності до умов договорів у зв'язку з пролонгацією останніх; суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 31.12.2014 р. за договорами №№ R4114/43102D/НА00; R4114/43109D/НА00. Загальна сума вкладів за усіма вказаними договорами про вклад станом на 12.01.2015 року складає 333 592,66 доларів США.

Вказала, що 06.11.2014 року представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладів та виплату нарахованих процентів у дату їх закінчення, тобто 10.11.2014 р. за вказаними договорами а також про дострокове повернення суми вкладів та виплату нарахованих процентів. 10.11.2014 року, представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 з'явилась до Банку для отримання суми вкладів та нарахованих процентів, але у поверненні належних вкладнику грошових коштів їй було відмовлено з посиланням на обмеження, встановлені Національним банком України. У листі за № 3485/400-2 від 10.11.2014 р. на ім'я ОСОБА_2 Банк зазначив про неможливість видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України№540 від 29.08.2014 р. Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України, підпунктом 9 пункту 1 якої зобов'язано банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Позивачка вважає вказану відмову незаконною та протиправною, оскільки позбавлення вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а також Загальною декларацією прав людини. В результаті відмови вкладнику ОСОБА_2 у поверненні суми вкладів та нарахованих процентів банком порушено її законні права та інтереси у тому числі як споживача послуг, виконавцем яких є банк.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Зазначала, що Банк не відмовляв вкладнику ОСОБА_2 у її праві отримувати кошти, а лише попередив про існуючі обмеження, встановлені Постановою НБУ. На заяву представника позивачки ОСОБА_3 від 10.11.2014 р. Банком було надано письмову відповідь від 10.12.2014 р. № 9755/1-2, зміст якої також не містив відмови банку в поверненні коштів, а зводився до роз'яснень положень пп.9 п.6 Постанови НБУ № 758 від 01.12.2014 р "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", яка змінила Постанову НБУ № 540 від 29.08.2014 р., відповідно до якої обов'язком банків є обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. З урахуванням зазначеного, нижче повідомлялось, що здійснити видачу готівкових коштів в іноземній валюті можливо з урахуванням вимог та обмежень, встановлених Постановою. Вважають необгрунтованими зауваження позивача про те, що відмова є незаконною та протиправною, оскільки Банк не відмовляв і листування, що велося між Банком та позивачкою не підтверджують відмови Банку. Крім того, позивачка безперешкодно отримувала і продовжує отримувати гроші по вкладах та процентах в іноземній валюті з урахуванням встановлених Постановою НБУ обмежень. Вважають позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки жодних відмов у виплаті коштів по договорам Банком не зроблено, жодних доказів відмови Банку у поверненні вкладів також не додано.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року задоволено вказаний позов ОСОБА_2. Зобов'язано ПАТ"ВТБ БАНК" повернути ОСОБА_2 у готівковій формі через касу банку суму вкладів у загальній сумі 333 592,66 доларів США; одночасно з поверненням суми вкладів виплатити їй через касу банку суму процентів, нарахованих за договорами станом на 31.12.2014 року у сумі 4 494,36 доларів США . Зобов'язано ПАТ"ВТБ БАНК" одночасно з поверненням суми вкладів виплатити ОСОБА_2 через касу банку суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 12.01.2015 р. за договорами, у тому числі й тих процентів, що будуть приєднані до суми вкладів у відповідності до умов договорів у зв'язку з пролонгацією останніх; суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 31.12.2014 р. за відповідними договорами. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ "ВТБ Банк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вказує на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Харківська регіональна дирекція ПАТ "ВТБ Банк" про повернення суми вкладів та нарахованих процентів, суд першої інстанції виходив з того, що відмова банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України, є незаконною, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами, є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України. Зобов'язання відповідача щодо повернення позивачці суми вкладу за укладеними договорами та суми процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів має бути виконане у валюті вкладу - доларах США, що не суперечить законодавству.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає вимогам закону, обставинам справи та зроблений у відповідності із зібраними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2014 р. між ОСОБА_2 та ПАТ "ВТБ БАНК" в особі відділення "Харківська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ БАНК" було укладено договори банківського вкладу "Класичний" №№R4114/18494D/НА00; R4114/18498D/НА00; R4114/18509D/НА00; R4114/18515D/НА00; R4114/18480D/НА00; R4114/18490D/НА00; R4114/18488D/НА00; R4114/18489D/НА00; R4114/18486D/НА00. Сума вкладу за кожним договором становить 25 000 доларів США. Загальна суми вкладів за вказаними договорами

становить 225 000 доларів США (25000 х 9 = 225 000).

Відповідно до п. 1.1.3. вказаних договорів строк розміщення вкладу становить 7 (сім) календарних днів. Нарахування процентів за вкладом здійснюється за ставкою 5,25% річних, що

передбачено п. 1.1.4. вказаних договорів.

Пунктом 2.6.1. вказаних договорів передбачено, що в разі, якщо вкладник в дату закінчення строку розміщення вкладу не звернувся до Банку з вимогою про повернення суми Вкладу та сплати нарахованих процентів, строк дії договору вважається продовженим наступного банківського дня на той самий строк, який обумовлений п.1.1.3. договору та на тих самих умовах. На момент пролонгації договору Банк збільшує суму вкладу шляхом приєднання процентів, які були нараховані та не отримані Вкладником до суми вкладу, що передбачено п2.6.2. вказаних договорів.

Згідно п.2.10. вказаних договорів Банк повертає вклад в дату закінчення строку розміщення, передбачену п. 1.1.3. цього договору.

Відповідно до виписок, наданих Банком, 15.01.2015 р. за кожним з вищевказаних договорів станом на 12.01.2015 р. сума вкладу становить 25954,74 доларів США. Відповідно загальна сума вкладів за усіма вищевказаними договорами складає 233592,66 доларів США (25954 74 х 9 =233592,66).

Крім того, 01.07.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ "ВТБ БАНК" було укладено договори банківського вкладу №№ R4114/43102D/НА00; R4114/43109D/НА00.. Сума вкладу за кожним договором становить 50000,00 доларів США. Загальна сума вкладів становить 100000,00 доларів США. Згідно п.2.1.4. договорів нарахування процентів за вкладом здійснюється за ставкою 9,30% річних

Згідно п.2.1.3. вказаних договорів строк розміщення вкладу 91 календарний день.

Вклад розміщується на умовах, визначених договором та Правилами банківського обслуговування фізичних осіб, що передбачено п.2.1. Відповідно до п.5.3.1. Правил Банку - якщо клієнт в дату закінчення строку розміщення вкладу не звернувся до Банку з вимогою про повернення суми вкладу та сплати нарахованих процентів, строк дії договору вважається подовженим наступного банківського дня, починаючи з дати закінчення строку розміщення вкладу на той самий строк та на тих самих умовах.

Банк повертає вклад в дату закінчення строку розміщення, передбачену договором (п.2.5.).

Датою закінчення строку розміщення вкладів після пролонгації договорів є 30.12.2014 р.

Відповідно до виписок, наданих Банком за договорами №№ R4114/43102D/НА00; R4114/43109D/НА00. станом на 31.122014 р. сума процентів, нарахованих Банком за користування сумою вкладу за кожним з вказаних договорів становить 2247,18 доларів США. Сума вкладу за кожним з вказаних договорів становить 50 000,00 доларів США. Отже загальна сума процентів за двома вказаними договорами станом на 31.12.2014 року становить 4494,36 доларів США. (2247 18 х 2= 4494,39).

Загальна сума вкладів за усіма вищевказаними договорами станом на 12.01.2015 року складає 333592,66 доларів США (233592,66 + 100000 = 333592,66).

Матеріали справи свідчать, що 06.11.2014 року представник позивачки ОСОБА_3 звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладів та виплату нарахованих процентів у дату їх закінчення, тобто 10.11.2014 р. за договорами №№R4114/18494D/НА00;R4114/18498D/НА00; R4114/18509D/НА00; R4114/18515D/НА00; R4114/18480D/НА00; R4114/18490D/НА00; R4114/18488D/НА00; R4114/18489D/НА00; R4114/18486D/НА00, а також про дострокове повернення суми вкладів та виплату нарахованих процентів за договорами №№R4114/43102D/НА00; R4114/43109D/НА00..

10.11.2014 р. представник позивачки ОСОБА_3 з'явилась до Банку для отримання суми вкладів та нарахованих процентів, але у поверненні належних вкладнику грошових коштів їй було відмовлено з посиланням на обмеження, встановлені Національним банком України.

У листі №3485/400-2 від 10.11.2014 р. Банк повідомив ОСОБА_2 про неможливість видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України № 540 від 29.08.2014 р. Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України (надалі - Постанова), підпунктом 9 пункту 1 якої зобов'язано банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

В зв"язку з наведеним судова колегія вважає, що відмова банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України, є незаконною, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України.

Згідно ч.І сг.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.І ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Аналогічні положення щодо обов'язку банку видати вклад фізичній особі на її першу вимогу містить п. ЗЗ. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, зареєстрованого в Мін'юсті України 29.12.2003 р. за № 1256/8577.

Таким чином, оскільки в укладених між сторонами договорах визначено, що внесений позивачкою вклад до Банку повертається на першу вимогу, ОСОБА_2 звернулась із відповідними заявами, у Банку виник безумовний обов'язок відповідно до закону та договору видати (повернути) позивачці суми вкладів та виплатити ОСОБА_2 через касу банку суму процентів, нарахованих за договорами.

Згідно ч.З ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч.І ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що в разі, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із вищенаведених умов укладених між сторонами договорів, Банк зобов'язаний повернути вклад в дату закінчення строку розміщення. Проте, в порушення вимог ст.ст. 1060,1068 ЦК України та умов договорів сума вкладу та сума процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів позивачці до цього часу не повернуті, незважаючи на її звернення до банку із відповідними вимогами.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, зважаючи на зазначені приписи законодавства та умови договору, укладеного між позивачкою та відповідачем, останнім протиправно невиконані обов'язки щодо повернення їй у строк вкладу (депозиту) та суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів.

Відповідно до ч.З ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.1.6. "Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті чи в національній валюті.

З огляду на вказане суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що зобов'язання відповідача щодо повернення позивачці суми вкладу за укладеними договорами та суми процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів має бути виконане у валюті вкладу - доларах США, що не суперечить законодавству.

За таких обставин суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі, коли сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому суд також правильно стягнув з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Вони фактично повторюють доводи, викладені в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду. Також доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: