Справа №486/1905/14-ц 11.02.2015 11.02.2015
Справа 22ц -784/203/15 Головуючий у першій інстанції: Бобровський І.М.
Категорія 54 Суддя доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О.,

Крамаренко Т.В.,

із секретарями судового засідання: Яценко Л.В.,

за участю: представників відповідача Рубінса А.А. та Пахомова Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_5

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 грудня 2014 року по справі за позовом

ОСОБА_5

до

Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про

поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що він працював в Відокремленому підрозділі «Южноукраїнська атомна електрична станція» на посаді начальника зміни Ташликської Гідроакумулюючої електростанції (далі - ТГАЕС). Наказом № 633 від 29 серпня 2014 року його було звільнено з займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку з невідповідністю займаній посаді в наслідок недостатньої професійної кваліфікації.

Посилаючись на те, що рівень професійної кваліфікації відповідно до діючого законодавства має бути підтверджений висновком атестаційної комісії, який у відповідача відсутній, а також на те, що відповідачем не наведені фактичні данні на підтвердження невідповідності позивача займаній посаді як підставу звільнення, позивач вказував на незаконне звільнення його з займаної посади та просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на те, що суд не надав оцінки доказам по справі, а тому дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши докази по справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 , ч. 2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Звільнення з зазначених підстав допускається в разі неможливості переведення працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з висновками викладеними в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року , при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить , що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків і неможливо перевести за його згодою, на іншу роботу.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, позивач ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «НАЕК «Енергоатом» з 2004 року та з 2006 року працював на посаді начальника зміни ТГАЕС Відокремленого підрозділу «Южно-Української АЕС» (а.с. 183-185) .

Наказом за № 633 від 29 серпня 2014 року позивача звільнено з роботи, в зв'язку з невідповідальністю займаній посаді, внаслідок недостатньої професійної кваліфікації (а.с. 5). Як підставу звільнення позивача в наказі зазначено протоколи комісії про перевірку знань ПТЕ від 9 липня 2014 року № 188 та від 23 липня 2014 року № 192, а також інші документи пов'язані з вказаними протоколами.

Відповідно до положень п.п. 5.3.8.11, 5.3.8.13 наказу Міністерства палива та енергетики України від 13 червня 2003 року за № 296 «Технічна експлуатація електричних станцій і мереж. Правила.» у випадку, якщо працівник не пройшов повторну перевірку знань він підлягає відстороненню від займаної посади та питання щодо його подальшого працевлаштування вирішується у відповідності до трудового законодавства, допуск до самостійної роботи чи дублювання працівника, який не пройшов перевірку знань не допускається (а.с. 148-155).

Такі ж норми містяться в п. 4.7.23 Положенні з організації роботи з персоналом ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «Енергоатом» (а.с. 140-146).

На вказаних нормах наведених актів локального характеру, ґрунтуються положення посадової інструкції начальника зміни, з якими ознайомлений позивач, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 52).

Так, згідно до розділу 2 посадової інструкції начальника зміни Ташликської ГЕС-ГАЕС встановлено порядок підготовки та допуску до самостійної роботи працівника, яким передбачено в тому числі і перевірку знань ПТЕ, посадової та виробничих інструкцій ( п. 2.1.5) (а.с. 27 - 52).

В п. 2.2.2 посадової інструкції передбачено наслідки неявки на іспит та не здачі іспиту, а також в п. 2.2.3 - 2.2.6 інструкції встановлено порядок та періодичність перевірки знань де передбачено проведення чергової , повторної та позачергової перевірки.

Згідно з графіком перевірки знань персоналу Каскаду ГЕС-ГАЕС по ПТЕ на 2014 рік черговий строк перевірки знань позивача призначено на 8 червня 2014 року (а.с. 18). Проте в зв'язку з неявкою в комісію ОСОБА_5 у встановлений у графіку час перевірку призначено на 9 липня 2014 року. Розпорядженням по Каскаду ГЕС-ГАЕС від 2 липня 2014 року за № 128 а ОСОБА_5 відсторонено від роботи до здачі іспитів (а.с. 24).

В зв'язку з тим, що 9 липня 2014 року позивачем перевірку не було складено, повторну перевірку технічних знань призначено на 23 липня 2014 року (а.с. 54).

Відповідно до протоколу комісії від 23 липня 2014 року, комісія дійшла висновку про те, що позивач не знає правила технічної експлуатації обладнання (а.с. 56).

Необхідність знання начальником зміни правил технічної експлуатації і особливості обладнання передбачена п. 4.1 посадової інструкції, оскільки відповідно до розділу 3 цієї інструкції, встановлено, що за ним (начальником зміни) закріплено все електричне, механічне та гідромеханічне обладнання Ташликської ГЕС-ГАЕС, яке обслуговує підлеглий персонал, для виконання ним (начальником зміни) посадових обов'язків.

Також, вимогами п.п. 2.1.6., 2.1.7 посадової інструкції встановлено, що начальник зміни допускається до виконання самостійної роботи лише у випадку позитивних результатів підготовки за індивідуальною програмою та після успішної здачі іспитів.

Таким чином, враховуючи наведені обставини а також наявність обов'язку позивача проходити відповідну перевірку технічних знань, та не одержання ним задовільної оцінки за результатами такої перевірки, а також те, що позивач не підлягає допущенню до самостійної роботи на займаній посаді, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказане унеможливлює забезпечення позивачем виконання покладених на нього службових обов'язків, в силу недостатньої кваліфікації, що і є правомірною підставою для його звільнення за правилами п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Також, районний суд дійшов вірного висновку, що відповідачем дотримано встановлених законом, а саме ч. 2 ст. 40 КЗпП України гарантій працівника щодо переведення на іншу роботу за його згодою. Так, листами від 6 та 26 серпня 2014 року позивачу запропоновано переведення на іншу роботу, від чого останній відмовився (а.с. 9, 10). Відповідачем також отримано попередню згоду профкому на звільнення позивача за п. 2 ст. 40 КЗпП України, що відповідає вимогам встановленим ст. 43 КЗпП України (а.с. 64, 97).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що правові підстави для звільнення за правилами п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку з виявленою невідповідністю кваліфікації працівника займаній посаді відсутні, оскільки в порушення вимог Закону України «Про професійний розвиток працівників» відсутнє рішення атестаційної комісії про недостатню кваліфікацію працівника, не можна прийняти до уваги.

Із змісту вказаного Закону вбачається, що він регулює як організацію професійного навчання так і порядок проведення атестації працівників, як дві форми управління професійного розвитку, що здійснюється роботодавцями. Проте, ні вказаний закон, ні наведені положення норм КЗпП України не передбачають як обов'язкову умову для звільнення працівника із підстав невідповідності кваліфікації працівника займаній посаді - висновок з цього питання атестаційної комісії.

Так, в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Також є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на лист Міністерства соціальної політики України від 22 липня 2013 року за № 306/13/116-13, як на підтвердження незаконного звільнення позивача, оскільки зміст вказаного листа не протирічить наведеним висновкам суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія дійшла висновку, що воно ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 312, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді