Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/586/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко Ю.В.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„05" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Василівської міської ради Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Василівський районний відділ ДП "Запорізький регіональний центр державного земельного кадастру", про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Василівської міської ради Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Василівський районний відділ ДП "Запорізький регіональний центр державного земельного кадастру", про стягнення моральної шкоди.

У позові зазначала, що згідно договору дарування від 19.08.1998 року її чоловік ОСОБА_3 подарував їй 1 / 2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 розташованого на належній йому земельній ділянці площею 0,10 га для обслуговування будинку.

Зазначена земельна ділянка була передана ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Василівської міської ради народних депутатів від 20.06.1995 року № 222 і право власності посвідчено Державним актом, виданим 21.06.1995 року Василівською міською радою та зареєстрованим у Книзі записів державних актів за № 139.

26.11.1998 року на підставі договору дарування від 19.08.1998 року замість Державного акта на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування жилого будинку за вказаною адресою, який був виданий на ім"я ОСОБА_3, на її ім"я був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП 02-0395.

На суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які самовільно зайняли її земельну ділянку своїми забудовами.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2011 року по справі за позовами ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Василівської міської ради , Василівської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним та скасування рішення Василівської міської ради, визнання недійсним та скасування Державного акта, визнання недійсним договору дарування, визнання неправомірнимта скасування акту встановлення меж, та за її позовом до ОСОБА_4 про усунення порушень права власності на землю та відшкодування шкоди, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.10.2011 року, було встановлено, що видача 26.11.1998 року на її ім"я Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 02-0395 була проведена Василівського міською радою з порушеннями діючого на той час законодавства, а саме: було порушено ст.17 Земельного кодексу України, оскільки проекти відводу земельної ділянки не розроблялися, не погоджувалися межі суміжного землекористування між суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Зазначеним рішенням у задоволенні її позову до ОСОБА_4 було відмовлено.

Цим же рішенням було частково задоволено позовні вимоги, які заявлялися ОСОБА_5, у тому числі і до неї та Василівської міської ради, і виданий на її ім"я Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку визнано недійсним та скасовано.

Як зазначено в ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 11.10.2011 року по тій справі, у Державному акті про право власності па землю на ім'я ОСОБА_2 в результаті недотримання норм було невірно вказано план зовнішніх меж земельної ділянки як по розмірам, так і по конфігурації, навіть гараж, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_6, на теперішній час, якщо приймати дані вказаного Держакту, тільки частково знаходиться на земельній ділянці, належній ОСОБА_2

При видачі Державних актів на право приватної власності на землю як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2 мали місце порушення, які призвели до розбіжностей параметрів та конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_1, зазначених в Державних актах у порівнянні з фактичним землекористуванням.

В результаті вказаних порушень, допущених Василівського міською радою при оформленні Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2, не було враховано фактичне землекористування власників домоволодіння АДРЕСА_3 - ОСОБА_4, а тому були порушені права землекористувачів.

Таким чином, зміст зазначених судових рішень свідчить про встановлення ними факту порушення її прав з боку Василівської міської ради при видачі Державного акту на її ім"я.

У зв"язку із скасуванням в судовому порядку Державного акту на її ім"я, з листа відповідача від 01.04.2011 року на її звернення довідалась про необхідність отримання нового правовстановлюючого документу, що означало необхідність понесення нею нових витрат, часу та коштів.

Також відповідач у листі від 18.12.2013 року на її звернення до прокурора зазначив, що для встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості) їй необхідно мати технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також, що у неї немає документу, який можливо взяти за основу для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та, якщо вона бажає провести заміри земельної ділянки, яка перебуває у її користування, для встановлення її точної площі, то може звернутися в будь-яку організацію, яка має право на проведення відповідних робіт.

Вона неодноразово зверталася як до Василівського районного відділу ДП "Запорізький регіональний центр державного земельного кадастру" з відповідними заявами про проведення обмірів її земельної ділянки, так до інших органів.

Так, у листі Головного управління Держземагентства у Запорізькій області від 22.05.2013 року № 441/04/275/09-15 "Про результати розгляду звернення" за дорученням Держземагентства України від 24.04.2013 року №7489/27/1-1344-13 зазначалось, що відповідно до рішення Василівської міської ради від 12.01.2012 року № 36 "Про встановлення спірної межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2" було встановлено, що вона користується земельною ділянкою площею 0,1094 га, а ОСОБА_4 - площею 0,0916 га, незважаючи на те, що згідно записів Поземельних книг Василівської міськради ОСОБА_4 виділялася земельна ділянка площею 0,1000 га.

Оскільки рішенням від 15.11.2012 року № 71 Василівська міська рада скасовувала рішення від 12.01.2012 року № 36, то пропонується встановити нові межі земельної ділянки по АДРЕСА_1, після чого площа буде складати 0,1093 га.

Згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 17.12.2013 року їй було повідомлено про розгляд її звернення до прокуратури Василівського району з приводу земельного спору за адресою: АДРЕСА_1 а саме: що інспектором ДІСГ в Запорізькій області Мельниковим О.О. було обстежено земельну ділянку за адресою: м. Василівка, АДРЕСА_1 і за результатами обстеження встановлено розмір земельної ділянки, яка розташована у м.Василівка, АДРЕСА_1, становить 0,1032 га.

За актом же обстеження земельної ділянки від 12.02.2014 року, складеного інспектором Державної інспекції сільського господарства в Запорізької області Мельниковим О.О., встановлено, що площа ділянки, яка перебуває у її користуванні, складає 0,1016 га, а за актом обстеження земельної ділянки від 14.03.2014 року, складеного тим же інспектором, встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, складає 0,1044 га.

Таким чином, з незалежних від неї причин дані щодо площі її земельної ділянки змінюються.

09.06.2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про необхідність проведення належної перевірки викладених фактів для виявлення причин розбіжностей і в межах наданих повноважень притягнути до передбаченої законом відповідальності винних у допущених порушеннях осіб, оскільки вона змушена була додатково витрачати значні грошової кошти для виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки, пропонувала понесені нею вказані витрати компенсувати Василівській міській раді, як винній у порушенні її прав.

Дана заява була залишена відповідачем без задоволення.

У зв'язку з допущеними порушеннями при визначенні зовнішніх меж вона позбавлена можливості розпорядитися земельною ділянкою та розташованими на ній об'єктами нерухомості, змушена була звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, а також у всілякі інстанції, витрачати на це багато часу і сил, значні матеріальні кошти.

При цьому відповідач в особі Василівської міської ради у вирішення її проблеми не втручалась і фактичну допомогу у виправленні порушень, пов"язаних із встановленням зовнішніх меж, не надавала.

Посилаючись на те, що перелічені дії відповідача вважає протиправними та такими, що заподіяли їй моральну шкоду, оскільки через допущені відповідачем порушення при видачі їй Державного акту на землю на підставі договору дарування, їх тривалість і через відмову припинити їх у добровільному порядку, у з зв"язку з необхідностю звернення до різних інстанції за захистом вона відчуває важкий психологічний стрес та їй, як законному власнику земельної ділянки, необхідно багато зусиль для того, щоб продовжувати захист своїх прав, просила суд стягнути з відповідача на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлениї ч.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як вбачається з матеріалів справи, обгрунтовуючи підстави заявленого позову про стягнення моральної шкоди, завданої Василівською міською радою, ОСОБА_2 фактично посилалася на обставини існуючого тривалий час спору між нею та суміжними землекористувачами щодо меж їх земельних ділянок і, зокрема, на те, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2011 року, яке набрало законної сили, був частково задоволений заявлений суміжним землекористувачем ОСОБА_5 до неї, а також до ОСОБА_3, Василівської міської ради, Василівської державної нотаріальної контори позов про визнання недійсним та скасування рішення Василівської міської ради, визнання недійсними та скасування Державних актів на землю, визнання недійсним договору дарування, яким було визнано недійсним та скасовано Державний акт серія ЗП-02-0395, виданий на її ім"я Василівською міською радою 26.11.1988 року на підставі договору дарування від 19.08.1998 року ААО №110840 , зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 456.

Судом встановлено, що названий Державний акт на ім"я ОСОБА_2 був виданий їй не в порядку передачі Радою земельної ділянки у власність громадянину, а на підставі договору дарування від 19.08.1998 року ААО №110840, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 1 / 2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 у м. Василівка, розташованого на наданій ОСОБА_3 у приватну власність земельній ділянці(а.с.22,23).

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року(чинного на час укладання договору дарування від 19.08.1998 року) при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об"єктами переходить в розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження- будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у такому випадку посвідчується Радами народних дерутатів відповідно до вимог ст. 23 цього Кодексу, тобто шляхом видачі і реєстрації сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів державних актів.

Згідно ст. 17 ЗК України( у редакції 1990 року) передача у власність земельної ділянки, що раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір(земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

За вимогами ст. 22 ЗК України ( у редакції 1990 року) право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Судом встановлено, що первісно земельна ділянка по АДРЕСА_1 у м. Василівка в порядку ст. 17 ЗК України була передана у власність не позивачці, а ОСОБА_3, на підставі його заяви , державний акт на його ім"я був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Василівської міської ради від 20 червня 1995 року за № 222, яке в судовому порядку визнано недійсним та скасовано не було( а.с.21).

Таким чином, з"ясувавши конкретні обставини справи на підставі досліджених та оцінених в порядку ст. 212 ЦПК України доказів, суд правильно встановив характер правовідносин сторін і вірно застосував норми матеріального права, які їх регулюють, а тому дійшов висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2 у зв"язку з недоведеністю незаконності дій чи бездіяльності відповідача в особі Василівської міської ради щодо позивачки.

Висновок суду слід визнати правомірним.

Виходячи з положень ст. 1173 ЦК України, до суб"єктів відповідальності за вказаною нормою належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів.

Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини з заподіяння шкоди фізичній чи юриждичній особі у зв"язку з прийняттям зазначеними суб"єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Для застосування положень ст. 1168 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди, то доведенню підлягає факт, що таку шкоду ОСОБА_2 було завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю Василівської міської ради, при наявності таких складових елементів, як протиправна поведінка, настання шкоди, прямий причинний зв"язок між першим та другим елементом та вина завдача шкоди.

Враховуючи з"ясовані по справі обставини, необхідних ознак для висновку про наявність правових підстав для стягнення з Василівської міської ради на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. суд не мав.

Ті докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої оцінки обставин справи, які відрізняються від зробленої судом першої інстації, і підстав для скасування судового рішення в порядку ст. 309 ЦПК України не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: