Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участю представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року у цивільній справі за позовною заявою КП «Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що абонент ОСОБА_3 протягом тривалого часу не здійснює оплату за надані йому послуги по водопостачанню та водовідведенню і має заборгованість за період з 01.12.2009 року по 30.11.2012 року в сумі 5309,39 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства м. Ужгорода» заборгованість за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню в сумі 5309,39 грн. та сплачені позивачем судові витрати в розмірі 214,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до висновку часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні - відповідач ОСОБА_3 мешкає в АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, що надаються КП «ВУВКГ м. Ужгород». Суд, на підставі розрахунку боргу по особовому рахунку, встановив факт заборгованості відповідача у розмірі 5309,39 грн.

З розрахунку боргу по особовому рахунку №12812 випливає, що послуги КП «ВУВКГ м. Ужгород» споживали три особи - мешканці кв.38, буд.33 по прос. Свободи у м. Ужгороді за період з 01.12.2009 року по 30.11.2012 року.

Однак, відповідач придбав квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у попереднього її власника - ОСОБА_4 згідно з Договором купівлі-продажу ВЕО №700719 від 27.04.2007 року.

Як вбачається з довідки КП «ЖРЕР №1» №1301 від 31.05.2012 року, у квартирі 338, буд. 33 по прос. Свободи у м. Ужгороді, крім позивача, зареєстровані також попередні власники цієї квартири - ОСОБА_4, ОСОБА_5, які, насправді, не проживають за вказаною адресою з 2007 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішення набрало законної сили і є обов'язковим для виконання на всій території України.

Таким чином, суд безпідставно задовольнив вимогу про стягнення заборгованості за послуги, розраховані на двох вказаних осіб.

Щодо заборгованості ОСОБА_3, то під час розгляду в суді першої інстанції, 12.02.2013 року відповідач сплатив в користь позивача 1 300 грн., що з урахуванням його боргу розміром 1 801,53 грн., свідчить про наявність заборгованості в сумі 501,51 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права, та недоведеності позивачем позову є підставою для скасування (зміни) рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року - змінити в частині стягнення суми заборгованості, а саме - стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства м. Ужгорода» заборгованість за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню в сумі 501,51 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді