Справа №579/216/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ольховик А. І.
Номер провадження 22-ц/788/1051/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Криворотенка В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу Сніди Тетяни Василівни,

про визнання дій нотаріуса протиправними, встановлення факту розірвання спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

При цьому зазначає, що суд не розібрався в суті її позовних вимог, невірно виклав їх у тексті рішення, невірно встановив обставини справи всупереч наданим нею доказам, суттєво порушив норми діючого матеріального та процесуального закону, що й стало наслідком ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Зокрема, у позові йдеться не про розірвання спадкового договору, а встановлення факту розірвання спадкового договору з вересня 2012 року, тобто з часу, коли ОСОБА_3 почала постійно проживати з ОСОБА_6 Також вважає, що при розгляді справи знайшов своє підтвердження факт розірвання укладеного 27 грудня 2011 року спадкового договору, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Вважає, що нотаріусом здійснена підробка документу, який став підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_4, тому дії нотаріуса є протиправними і реєстрація права власності ОСОБА_4 повинна бути скасована. Для видачі дублікату спадкового договору взагалі не було підстав, оскільки оригінали його були видані сторонам при укладанні спадкового договору і один примірник зберігався у приватного нотаріуса Сніди Т.В. Також, нотаріусом Сніда Т.В. були суттєво порушені вимоги закону, а саме ч.11 п.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в якому зазначено, що при отриманні заяви про зміну або розірвання спадкового договору, нотаріус, який посвідчив договір складає окремий договір, який підписується сторонами. На всіх примірниках основного договору проставляється відмітка про зміну або розірвання основного договору. Правовстановлюючі документи повертаються відчужувачу майна і з цього часу право власності відчужувача поновлюється. Підстави для відмови нотаріусом у вчиненні певної дії передбачені п. 9 ст. 49 ЗУ від 02.09.1993 р. № 3425- XI1 «Про нотаріат» , про що виноситься відповідна постанова. Як було встановлено судом, нотаріус Сніда Т.В. не виконала свої обов'язки і не винесла постанову про відмову в розірванні спадкового договору, чим порушила вимоги закону та право ОСОБА_7 на оскарження дій нотаріуса.Вважає, що своїми діями нотаріус Сніда Т.В. сприяла ОСОБА_4 в безпідставному набутті права власності на спірну квартиру. Вважає, що нею доведенй факт того, що дії нотаріуса Сніди О.М. суперечать діючому законодавству, виконані на користь відповідачки ОСОБА_4, що привело до незаконного отримання останньою права власності на спірну квартиру, тому є протиправними, а реєстрація права власності на квартиру на ім'я ОСОБА_4 здійснена з порушенням діючого законодавства, а тому є незаконною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, представника ОСОБА_9, які апеляційну скаргу підтримують мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_4, яка проти скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову до приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу Сніди Т.В., суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які остання посилається в своєму позові.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу Сніди Т.В., просила визнати протиправними дії приватного нотаріуса Сніди Т.В., пов'язані з не вчиненням дій щодо реєстрації розірвання спадкового договору, укладеного 27 грудня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та при реєстрації права приватної власності на АДРЕСА_1 за ОСОБА_4; встановити факт розірвання спадкового договору; визнати незаконною реєстрацію права власності на АДРЕСА_1 за спадковим договором на ім'я ОСОБА_4 від 28 листопада 2014 року і скасувати її в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за нею право власності на АДРЕСА_1 вартістю 26 378 грн. на підставі спадкування за заповітом ОСОБА_7 від 20 вересня 2012 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємицею майна ОСОБА_7 згідно заповіту, складеного 20 вересня 2012 року, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час проживання разом із ОСОБА_7 з літа 2012 року їй було невідомо про те, що 27 грудня 2011 року ОСОБА_7 уклала спадковий договір з ОСОБА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом Снідою Т.В., згідно якого ОСОБА_7 передавала у власність ОСОБА_4 належну їй квартиру АДРЕСА_1, вартістю 26 378 грн., а ОСОБА_4, в свою чергу, брала на себе озобов'язання забезпечувати її продуктами харчування, ліками, медичним доглядом та іншим побутовим доглядом. Крім того, на ОСОБА_4 був покладений обов'язок про поховання відчужувача згідно з обрядами православної церкви та встановлення надгробку на суму не більше 1 000 грн. На час укладання спадкового договору ОСОБА_7 не розуміла, який саме документ складається, вона мала вік майже 80 років, страждала низкою тяжких захворювань і, внаслідок ускладнення діабету, була сліпою, тому вона вважала, що нею був укладений заповіт. Крім того, в догляді за нею на той час не було потреби, так як на той час піклування за ОСОБА_7 здійснювалось Територіальним центром соціального обслуговування згідно договору з 18 листопада 2010 року і продовжувалось до 16 листопада 2012 року. Вважає, що при посвідченні спадкового договору нотаріусом Снідою Т.В. були допущені суттєві порушення Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої 03 березня 2004 року, яка діяла на момент укладання спадкового договору, а саме: спадковий договір був посвідчений нотаріусом при відсутності свідків та текст договору не був прочитаний вголос, як це передбачено п. 16 вищезазначеної Інструкції. Проживаючи разом із ОСОБА_7 з літа 2012 року, вона доглядала за нею, відвозила до лікарні під час загострення хвороб та надавала необхідний побутовий догляд. У неї з ОСОБА_7 був єдиний сімейний бюджет, з якого вони придбавали продукти харчування, предмети побуту, ліки, сплачували комунальні платежі. Після смерті ОСОБА_7 вона поховала її та залишилась проживати в її квартирі. Відповідачка ОСОБА_4 ніколи не проживала разом із ОСОБА_7, не піклувалась про неї, не доглядала і взагалі не виконувала жодних передбачених спадковим договором обов'язків. З огляду на зазначені обставини ОСОБА_4 08 липня 2013 року звернулась до нотаріуса із заявою про розірвання спадкового договору, про що було доведено до відома ОСОБА_7 в липні 2013 року нотаріусом Снідою Т.В. із наданням копії вказаної заяви. Фактично спадковий договір був розірваним ОСОБА_4 значно раніше, але даний факт був нею визнаний при зверненні до нотаріуса 08 липня 2013 року. Після смерті ОСОБА_7 їй стало відомо про те, що нотаріус Сніда Т.В. 02 червня 2014 року видала ОСОБА_4 дублікат спадкового договору, який став підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_4 на АДРЕСА_1. З копії дублікату спадкового договору вбачається, що в ньому міститься дописка, зроблена від руки нотаріусом 06 жовтня 2014 року про те, що ніби цей договір при підписанні був прочитаний вголос. В зв'язку із цим вона вважає, що нотаріусом здійснена підробка документу, який став підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_4, тому дії нотаріуса є протиправними і реєстрація права власності ОСОБА_4 повинна бути скасована. Вважає, що для видачі дублікату спадкового договору взагалі не було підстав, оскільки оригінали його були видані сторонам при укладанні договору і один примірник зберігався у приватного нотаріуса Сніди Т.В. Також вважає, що нотаріусом Снідою Т.В. були суттєво порушені вимоги закону, а саме ч.11 п.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в якому зазначено, що при отриманні заяви про зміну або розірвання спадкового договору, нотаріус, який посвідчив договір, складає окремий договір, який підписується сторонами. На всіх примірниках основного договору проставляється відмітка про зміну або розірвання основного договору. Правовстановлюючі документи повертаються відчужувачу майна і з цього часу право власності відчужувача поновлюється. Невчинення нотаріусом дій, які є її прямим обов'язком суттєво вплинуло на права ОСОБА_7 щодо її права власності на квартиру та на її право на спадкування майна, належного ОСОБА_7 після її смерті. Вважає, що своїми діями нотаріус Сніда Т.В. сприяла ОСОБА_4 в безпідставному набутті права власності на спірну квартиру. Крім того, статтею 1307 ЦК України передбачені умови забезпечення виконання спадкового договору і, якщо у разі, коли відчужувач не призначає особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті, контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. Вважає, що нотаріус Сніда Т.В. в порушення вимог вищезазначеного закону, не здійснила контроль за виконанням спадкового договору з боку ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7 в частині поховання останньої. Дана обставина також є підставою для розірвання договору внаслідок невиконання його умов. Поховання ОСОБА_7 було здійснене нею та зроблено замовлення на виготовлення надгробка.Зазначає, що дії нотаріуса Сніди Т.В. суперечать діючому законодавству, виконані на користь відповідачки ОСОБА_4, що привело до незаконного отримання останньою права власності на спірну квартиру, тому є протиправними, а реєстрація права власності на квартиру на ім'я ОСОБА_4 здійснена з порушенням діючого законодавства, тому є незаконною.ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. В зв'язку із розірванням спадкового договору спірна квартира АДРЕСА_1 залишилась в її власності. Тому згідно заповіту, складеному ОСОБА_7 на її ім'я 20 вересня 2012 року вона є спадкоємицею всього належного померлій майна і в зв'язку із цим вона претендує на отримання АДРЕСА_1 вартістю 26 378 грн. в порядку спадкування за заповітом .

Згідно договору купівлі-продажу від 09 вересня 2005 року ОСОБА_7 купила у ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

27 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Снідою Т.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2963 (а.с.9-10).

Згідно п.1 вказаного Договору ОСОБА_7 на випадок своєї смерті передала ОСОБА_4 у власність належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 7 Договору передбачено, що при його укладенні ОСОБА_7 поклала на ОСОБА_4 обов'язки, які вона повинна виконати: а) до її смерті: забезпечувати її продуктами харчування, ліками, медичний догляд, прибирання квартири, в якій вона мешкає, прання її особистих речей; б) після її смерті: поховати її на кладовищі в м. Кролевець згідно з обрядами православної церкви, встановити надгробок на суму не більше 1 000 грн.

Згідно п.п. 8 - 12 Договору, відчужувач не призначала особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням договору після її смерті, ОСОБА_4 зобов'язалась виконувати всі обов'язки, покладені на неї цим договором, заповіти, які відчужувач склала щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемними, нотаріусом накладена заборона на відчуження квартири до дня смерті відчужувача, у відповідності до ст. ст. 182, 210 ЦК України, право власності на квартиру переходить до набувача з дня смерті відчужувача та підлягає державній реєстрації у відповідному бюро технічної інвентаризації.

На спадковому договорі наявна відмітка нотаріуса від 27 грудня 2011 року про заборону, згідно якої нотаріус на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з посвідченням цього договору наклала заборону на відчуження зазначеного в договорі майна - квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_7, до дня її смерті.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4, не спростованих позивачкою, на виконання умов спадкового договору вона надавала всіляку допомогу ОСОБА_7 Із серпня 2012 року, з появою позивачки, її перестали допускати до ОСОБА_7

20 вересня 2012 року ОСОБА_7 склала заповіт на випадок своєї смерті, все своє майно заповіла ОСОБА_3 (а.с.11-12).

З копії провадження Кролевецького районного суду за зверненням ОСОБА_7, долученого апеляційним судом до матеріалів цивільної справи, вбачається, що 09 серпня 2012 року вона звернулась до суду із заявою, у якій зазначала про те, що між нею і ОСОБА_4 укладений спадковий договір, який останньою не виконується, вона бажає якнайшвидше його розірвати. 10 серпня 2012 року на адресу ОСОБА_12суд направив листа, в якому роз'яснив про право звернутися до суду з позовом про розірвання договору.

08 липня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса із заявою про розірвання спадкового договору (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24).

02 червня 2014 року нотаріус видала ОСОБА_4 дублікат спадкового договору замість втраченого (а.с.22-23) із застереженням про дописку від руки відповідно до вимог чинного законодавства. Дублікат містить дописку від руки наступного змісту: «Текст цього договору зачитано сторонам нотаріусом вголос», але таке ж речення мається і в копії спадкового договору, який долучений до позовної заяви(а.с.10,23).

При укладенні спадкового договору і посвідченні його приватним нотаріусом Снідою Т.В. були дотримані всі вимоги зазначених законів. При укладенні спадкового договору ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розуміли всі обставини та наслідки укладення саме спадкового договору, що вбачається як із змісту самого спадкового договору, який особисто підписаний його сторонами, так і з заяви ОСОБА_7 до суду в порядку Закону України «Про звернення громадян» від 09 серпня 2012 року, в якій вона зазначала, що нею з ОСОБА_4 був укладений спадковий договір, який вона хоче розірвати. Як при укладенні та посвідченні спадкового договору, так і при видачі відповідачці ОСОБА_4 дублікату спадкового договору приватний нотаріус Сніда Т.В. діяла в межах Закону України "Про нотаріат", "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 за №296/5 та зареєстрованого в Мінюсті України за № 282/20595 та "Правил ведення нотаріального діловодства", затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.10.2010 за № 3253/5 та зареєстрованого 23.12.2010 за № 1318/18613.

Крім того, з пояснень ОСОБА_3. у суді апеляційної інстанції вбачається, що за її позовом в суді розглядався спір з приводу визнання недійсним спадкового договору, в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

А рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року, яке оскаржувалось ОСОБА_3 і залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Кролевецької міської ради про визнання права власності на квартиру, визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору.

Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Ст. 1303 ЦК України встановлено, що відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа.

Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Згідно ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1307 ЦК України, на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті.

У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.

Стаття 1308 ЦК України передбачає спеціальні підстави розірвання спадкового договору. Можливість такого розірвання договору на вимогу відчужувача пов'язується з невиконанням набувачем його розпоряджень, тобто застосовується як санкція за правопорушення, котра одночасно є засобом захисту інтересів відчужувача. Разом із тим розірвання спадкового договору на вимогу набувача в разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача не є санкцією за порушення договору, а є лише засобом захисту інтересів набувача. Обидва випадки розірвання спадкового договору, які закріплює ст.1308 ЦК, можливі лише за життя відчужувача.

Вказані у ст. 1308 ЦК України спеціальні підстави розірвання судом спадкового договору засновуються на вимозі тільки однієї сторони, тобто в даному випадку мова йде про відсутність згоди між набувачем та відчужувачем щодо припинення договірних відносин. За наявності ж згоди обох сторін спадковий договір може бути достроково розірваний на підставі загальних положень про зобов'язання (ст. 651 ЦК України). В цьому разі розірвання спадкового договору вчиняється у такій саме формі, що й укладення договору, тобто у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням.

Матеріали справи свідчать про те, що заява ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору була отримана ОСОБА_7 Але остання не звернулась з аналогічною заявою про згоду на розірвання спадкового договору до нотаріуса і за життя спадковий договір не розривався ні в добровільному порядку, ні в судовому. Без наявності заяви ОСОБА_7 про розірвання спадкового договору нотаріус позбавлений був можливості посвідчити розірвання спадкового договору.

Згідно п.28 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача згідно зі статею 1308 ЦК України. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці віджучувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Не може вважатись розірваним спадковим договір тільки з підстав звернення із відповідною заявою набувача до нотаріуса, а відчужувача- до суду в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Позивачкою заявлена до суду вимога про встановлення юридичного факту розірвання спадкового договору, з чим погодитись не можливо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оскаржуваних прав.

Ч. 6 ст. 235 ЦПК України передбачає, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду на захист цивільних прав та інтересів надано кожній особі та гарантоване, як Конституцією України, так і закріплено в ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України.

Зокрема ч.1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Майже аналогічні положення закріплено і в ст.15 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) саме ці особи визначені законом, як такі, що мають право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні, нотаріального акта.

У п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні зазначено, що право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участь у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутись до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб'єктивного складу осіб наведене у ст.50 Закону.

Крім того за змістом ст. 32 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, або права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Разом з тим виходячи з норм Закону, у нотаріуса не має спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивачки. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у ст. ст. 1, 9 Закону. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулись до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

З урахуванням викладеного, колегія суддів знаходить ухвалене у справі рішення суду законним та обгрунтованим.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,не вбачається підстав для зміни чи скасування судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,