Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5395/14-ц
Провадження № 2/553/248/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.01.2015м. м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Новака Ю.Д.,
при секретарі - Каленіченко В.О..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління ДМС у Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття її з реєстраційного обліку,-
У грудні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Управління ДМС у Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття її з реєстраційного обліку, в якому вказують, що являються власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій крім позивачів зареєстрований їх син ОСОБА_3, який з початку 2013 року за вказаною адресою не проживає, оскільки виїхаав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Тому просять суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати органи міграційної служби ДМС у Полтавській області зняти з реєстраційного обліку проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1.
Позивачі в судове засідання не з'явилися, попередньо не повідомивши суд про причини своє неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивачів ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи Управління ДМС у Полтавській області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі представника управління, зазначивши, що при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються співвласниками квартири АДРЕСА_1.
Право власності на вказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 19.05.2009 року затверджений нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі під номером 842, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7293687 від 19.05.2009 року.
Позивачі за вказаною адресою також зареєстрували свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який з початку 2013 року виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, але в установленому порядку не знявся з реєстрації по місцю проживання.
Згідно довідки ТОВ «УЖК» № 816 від 01.12.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 3 особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 статус - власник; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 статус - власник; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 статус - син.
Факт непроживання відповідача понад два роки, підтверджується заявою про те що він просить відповідні органи зняти його з реєстрації проживання.
Крім цього, дане підтверджується «Свидетельством учасника государственной программы по оказанию содействия добровольному переселению в Российскую Федерацию соотечественников, проживаючих за рубежом», яке видане ОСОБА_3 в Російській Федерації, а також заявою відповідача про те, що він просить оформити йому вихід з громадянства України у зв'язку з прийняттям громадянства Російської Федерації, де вказано, що він вже зареєстрований в РФ за адресою: АДРЕСА_3.
В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, а комунальні підприємства вважають, що дана особа там проживає та нараховують за їхні послуги на одну людину більше плату. Позивачі несуть непередбачувані збитки від того, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку.
Згідно положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, є обґрунтованими, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
В ст. ст. 7, 8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Разом з тим, судом достовірно встановлено, що приводом для звернення позивачів до суду з позовом про зняття ОСОБА_3 з реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, стала наявність реєстрації відповідача в належній позивачам квартирі, й невиконання ним вищенаведених вимог чинного законодавства щодо зняття з реєстраційного обліку шляхом подання відповідної особистої заяви до відповідного органу міграційної служби, і реєстрації за місцем свого постійного проживання.
З огляду на вищенаведене, беручи до уваги той факт, що підставою для зняття особи з реєстрації за певною адресою може стати, зокрема, рішення суду про визнання цієї особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, й суд дійшов висновку про обгрунтованість і необхідність задоволення відповідних позовних вимог - про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, що можливо зробити шляхом подання судового рішення до органу міграційної служби, а також зважаючи на недоведеність існування спору з питання зняття відповідача з реєстрації, суд приходить до висновку про безпідставність його позовних вимог в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління ДМС у Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття її з реєстраційного обліку- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак