Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5571/15-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 20 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що тривалий час проживає разом зі своєю сім'єю у квартирі АДРЕСА_1. Дана квартира належала її бабусі ОСОБА_3, яка надала згоду на проживання позивачки разом із членами сім'ї у даному житловому приміщенні та склала заповіт на її ім'я.

Позивачка вказує, що надавала необхідну допомогу та здійснювала належний догляд за бабусею, яка до жовтня 2014 року проживала у Житомирській області. В подальшому ОСОБА_3 забрала до себе на проживання у м. Черкаси її дочка.

Згодом, позивачці стало відомо про те, що вказана квартира була продана ОСОБА_1

Посилаючись на те, що даний договір укладений ОСОБА_3 під впливом тяжких обставин, ОСОБА_2 просила визнати цю угоду недійсною.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, позивачка просила з метою забезпечення позову накласти арешт на спірну квартиру.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу.

Зокрема, зазначає, що при звернені до суду із заявою про забезпечення позову позивачкою не надано жодного доказу на обгрунтування необхідності накладення арешту на дану квартиру. Матеріали справи не містять доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вирішуючи дане питання, суд першої інстанції належним чином не з'ясував наявність обставин, які обумовлюють застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно.

Суд не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 не є стороною вказаного договору купівлі-продажу та не має будь-яких прав на зазначену квартиру.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч.ч.1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Частиною 3 вказаної норми також передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов'язані з правом користування позивачкою квартирою №9 по вул. Київській, №110 в м. Житомирі.

Судом також встановлено, що власником даної квартири є відповідач. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Враховуючи ту обставину, що спір з приводу вказаної квартири між сторонами в судовому порядку остаточно не вирішений, а застосований судом вид забезпечення позову є співмірним та відповідає позовним вимогам, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,312-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: