Справа № 495/9251/14-ц
02 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого - судді Матяш Т.Л.
при секретарі - Левченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті його матері - ОСОБА_2, та складається з: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,86 кв.м.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 23 березня 1993 року ОСОБА_3, який доводився йому вітчимом, отримав ордер № 32 серії НФ на вселення в квартиру АДРЕСА_1, в якій вселились мати позивача, вітчим, брат та сам позивач. В такому сімейному складі вони проживали в квартирі з 1993 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_5. За життя він заповіт не складав, тому всі його права та обов'язки успадкувала мати - ОСОБА_2, яка померла в 2014 році, про що 07.07.2014 року було складено актовий запис 808.
Державний нотаріус відмовився приймати заяву позивача про прийняття спадщини після смерті матері та рекомендував звернутися до суду, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру.
Позивач в судове засідання не з'явився, представив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволенні з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.1993 року, відповідно до рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 18.02.1993 року № 194, ОСОБА_3 був виданий ордер № 32 серії НФ на вселення чотирьох осіб в квартиру АДРЕСА_1. В зазначену квартиру вселився ОСОБА_3, син - ОСОБА_5, дружина - ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_1 - позивач по справі.
Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис 381. Відповідно до положень ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом померлого є ОСОБА_5 та ОСОБА_2
Згідно ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, актовий запис 449. За життя померлий заповіт не складав.
Відповідно до ст..1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Тобто, після смерті сина ОСОБА_2 отримала право на прийняття належної йому частки спадщини батька ОСОБА_3.
Згідно з ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Однак, ОСОБА_2 не встигла прийняти спадщину, що відкрилась після смерті чоловіка та сина, в 2014 році вона померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, актовий запис № 808, видане відділом РАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 07.07.2014 року.
Єдиним спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 є син - ОСОБА_1, який на момент смерті матері проживав з нею в квартирі АДРЕСА_1, сама спадщина померлої складається з ? частин квартири АДРЕСА_1, тобто, позивач помилково дійшов висновку про належність всієї квартири матері - ОСОБА_2
Таким чином, враховуючи той факт, що ордер на вселення в 1993 році видався на чотирьох осіб, в тому числі і на позивача, то його мати - ОСОБА_2, після смерті сина та чоловіка, мала право на ? частин квартири АДРЕСА_1. З таких підстав, суд вважає позовну вимогу позивача про встановлення факту належності квартири матері ОСОБА_2 не обґрунтованими, оскільки його право на ? частину квартири не переходило до матері, та є в нього по сьогоднішній день.
Керуючись ст.ст. 1217, 1218, 1276 ЦК України, ст. ст 10, 11, 174, 209, 213, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Встановити факт належності ? частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,86 кв.м., житловою площею 40,31 кв.м. - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,86 кв.м., житловою площею 40,31 кв.м.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя