АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/6654/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Батрин О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7130/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі Кутц А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІПКАР» - КамінськоїОксани Василівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІПКАР» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року позов ОСОБА_3 до ТОВ «ВІПКАР» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, задоволено. Стягнуто з ТОВ «ВІПКАР» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі у розмірі 17 710 грн. 97 коп., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні 21 851грн. 06 коп., а всього 39 562,03 гривень. Стягнуто з ТОВ «ВІПКАР» судовий збір у розмірі 395, 62 грн., за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ТОВ «ВІПКАР» - Камінська О.В. подала апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що здійснити виплату позивачу боргу по заробітній платі, підприємство не має змоги, оскільки грошові кошти відповідача арештовані згідно з постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби України. На думку апелянта, суд першої інстанції допустив помилку при розподілі судових витрат, оскільки у переліку позовних вимог, не зазначено жодної вимоги немайнового характеру, за яку стягнуто судовий збір, а тому стягнення судового збору за вказану вимогу є необґрунтованим.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача Панкеєва О.О. підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

Позивач ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковомузадоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не провів із позивачем розрахунок по заробітній платі в день звільнення, тому відповідно до умов ст.117 КЗпП України з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки по виплаті заробітку.

Судом встановлено, що з 3 вересня 2012 року по 17 грудня 2014 року позивач ОСОБА_3працював на посаді спеціаліста з логістики. (а. с. 4).

Наказом №11-К від 17.12.2014 року ОСОБА_3був звільнений за згодою сторін.(ст. 36 КЗпП України) (а. с. 6).

При звільненні розрахунок з позивачем у встановлені ст. 116 КЗпП строки України відповідачем проведено не було.

З урахуванням того, що відповідач не провів з позивачем повний розрахунок в день звільнення, то висновок суду щодо стягнення боргу по заробітній платі та середнього заробітку відповідає умовам ст. 117 КЗпП України та матеріалам справи.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача належним чином обґрунтовані, з урахуванням відповідних обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

Стягуючи з відповідача суму судового збору, суд першої інстанції виходив з положень ст. 88 ЦПК України.

Проте, колегія суддівповністюне можепогодитись з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч. 2 ст. 88 ЦПК України)

В порядку ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок за вимоги немайнового характеру ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки такі вимоги не були заявлені, а томурішенняпідлягає скасуванню в частині стягнення судових витрат за вимоги немайнового характеру в сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІПКАР» - Камінської Оксани Василівни задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року скасувати в частині стягнення зТовариства з обмеженою відповідальністю «ВІПКАР» на користь держави судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді