Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/323/15 Головуючий у 1 інстанції: Фоміна Ю.В.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" в особі представника Костенко Діани Григорівни на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ПАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування" про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що на підставі наказу № 472-к від 31.07.2006 року він був прийнятий на роботу на підприємство відповідача слюсарем.

23.07.2014 року на підставі наказу № 511-к від 23.07.2014 року він був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату працівників.

Зазначає, що в день звільнення йому ніяких виплат, у відповідності ст.116 КЗпП України, проведено не було.

Вважає, що на підставі ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належний звільненому працівникові сум у встановлені строки, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, у зв'язку з неотриманням належних йому при звільненні сум, у його родині почались і продовжуються сварки, вимушені відмовлятися в покупці якісних продуктів харчування та одягу, вимушені позичати гроші у знайомих.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача належну йому при звільненні суму 8 871 грн. 92 коп., компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 3 000 грн. 00 коп. та середній заробіток за весь час затримки по день пред'явлення позову в сумі 4 929 грн. 30 коп., а всього 16 801 грн. 22 коп.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких зазначає, що сума заборгованості по заробітній платі йому виплачена, тому він підтримує позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3 000 грн. 00 коп. та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 8 221 грн. 58 коп., моральну шкоду в сумі 500 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування" в особі представника Костенко Д.Г. зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено саме апеляційному суду Запорізької області.

Сторони до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), надіслали письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК Україниналежно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом попередньої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПАТ „ Краматорський завод тяжкого верстатобудування" з 01.08.2006 року та працював там на посаді слюсаря механозборочних робіт 4 розряду.

23.07.2014 року ОСОБА_4 звільнено з підприємства за скороченням штату працівників за ст. 40 п.1 КЗпП України, про що було видано наказ № 511-к від 23.07.2014 року та внесено запис до трудової книжки під № 19.

На день звільнення позивача, борг ПАТ „Краматорський завод тяжкого верстатобудування" по заробітній платі складав 7826,02 грн, яку згідно платіжної відомості 08.09.2014 року відповідач перерахував позивачу.( а.с.51).

Судом встановлено, що на час звільнення позивача відповідач не провів з ним розрахунок.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2 місяців робочі ( календарні) дні на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про середню заробітну плату за останні 2 місяці роботи, у травні, червні 2014 року фактично відпрацьовано 17 днів, нарахована заробітна плата за відпрацьований час 3038,43 грн. ( а.с.49)

Суд вірно стягнув з відповідача, у зв'язку із затримкою розрахунку, середнього заробітку позивача за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення суду, що становить 8221,58 грн. ( 3038,43 : 17= 178,73); (178,73 грн. x 46 днів = 8221,58 грн).

Вказаний розрахунок апелянт не оспорив, однак посилався на відсутність його вини у тривалій невиплаті заробітної плати через початок процедури банкрутства та проведення виконавчих дій.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Враховуючи, що з позивачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку, і вказані апелянтом обставини не говорять про відсутність його вини у невиплаті.

Крім того, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Встановивши під час розгляду справи наявність порушень прав позивача у сфері трудових відносин, яке призвело дойого моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, стягнувши на користь ОСОБА_4500 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Апелянт посилається, як на підставу скасування рішення, на обставини непереборної сили, які унеможливили своєчасну виплату заробітної плати, які (обставини) встановлені висновком Донецької Торгово-промислової палати № 2199/12.12.-03 від 06.09.2014 року ( а.с.32-33)

Між тим всі викладені у апеляційній скарзі обставини були предметом розгляду суду першої інстанції під час вирішення спору і були проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

В рішенні суду першої інстанції повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.307, 308,315,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" в особі представника Костенко Діани Григорівни відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2014 року в цій справ залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: