У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готра Т.Ю.,

суддів - Боднар О.В., Джуга С.Д.,

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») оскаржив в апеляційному порядку рішення Іршавського районного суду від 18.11.2014 року, яким у задоволенні його позову до ОСОБА_1 - відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення про задоволення позову. Вказує на те, що договір було автоматично пролонговано і він наразі діє, а тому посилання суду на строк дії карточки в обґрунтування пропуску позовної давності є помилковим. Суд не звернув увагу на п.9.12 Умов щодо пролонгації договору. А також вказував на те, що строк дії карточки закінчився у лютому 2013 року, а тому банк не пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2 600 гривень на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за ОСОБА_1 станом на 31.07.2014 року рахується заборгованість по даному кредитному договору в розмірі 9 785,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 414,77 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3 815,98 грн.; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 2 613,00 грн.; штрафу (фіксована складова) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 442,19 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строки позовної давності.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи.

При цьому колегія суддів відхиляє всі посилання апелянта на пролонгацію договору зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб виконання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року №6-14 цс14, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, - за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж по даному кредитному договору ОСОБА_1 було здійснено 05.08.2009 року, а тому строк позовної давності за вимогами про сплату чергових щомісячних платежів почав спливати з вересня 2009 року і закінчився у вересні 2012 року.

ПАТ УБ «Приватбанк» з даним позовом звернувся 02.10.2014 року, що стверджується відміткою суду (а.с.2).

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ставив питання про застосування строків позовної давності, а тому суд обґрунтовано відмовив у позові через сплив строків позовної давності.

Посилання апелянта ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що строк позовної давності за вимогами про повернення кредиту не закінчився, оскільки строк дії кредитної картки ОСОБА_1 було встановлено строком на п'ять років, а саме до лютого 2013 року, на підтвердження чого надав відомості про карт/рахунок, - не заслуговують на увагу, так як в суді першої інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 ствердив, що зазвичай термін дії кредитних карток встановлено 1-2 роки. А тому перебіг позовної давності за вимогами позивача про повернення кредиту у повному обсязі почав спливати з 17.04.2010 року, тобто через два роки після надання кредиту 17.04.2008 року. Крім цього, позивач не надав суду копію кредитної картки відповідача, термін дії якої у заяві на отримання кредиту не зазначено. А щодо наданих апелянтом відомостей про карт/рахунок, в якому зазначено про строк дії кредитної картки відповідача до лютого 2013 року, то такий не є належним і допустимим доказом в розумінні вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України, про існування якого представнику банку в суді першої інстанції нічого не було відомо, і який представником банку поданий з порушенням вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, так як ним не наведено жодних поважних причин, які б перешкоджали його поданню ще в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача відхилити, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: