АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1921/15 Головуючий у першій інстанції:ОСОБА_1
категорія: 42 Доповідач: Базіль Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Семиженка Г.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

21 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 з вимогою визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №77 корпусу №2 будинку №39 по вулиці Безроднього у місті Херсоні, як жилим приміщенням та виселити її з указаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником однокімнатної квартири №77 в корпусі №2 будинку 39 житлово будівельного кооперативу по вулиці Безроднього у місті Херсоні. В даній квартирі крім неї з 28.12.2011 року прописаний її онук, ОСОБА_5, оскільки вона потребувала від нього догляду та 27.07.2012 року вона прописала в даній квартирі і свою дочку - ОСОБА_3, яка фактично проживає в ній з 28.02.2014 року.

Позивач зазначала, що проживання з відповідачем є неможливим, оскільки остання вчиняє відносно неї неправомірні дії, а заходи запобігання таким її діям виявились безрезультатними, тому просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення задоволені частково.

Вирішено виселити ОСОБА_3 з квартири №77 в корпусі №2 будинку №39 по вулиці Безроднього у місті Херсоні без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 243 грн.60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати як незаконне і необґрунтоване та таке, що суперечить матеріалам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та її представник, ОСОБА_6заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що вона не отримала довідки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені відповідачем причини неявки в судове засідання є неповажними, а тому з врахуванням положень ч.2 ст.305 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. При цьому колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що будь яких клопотань від відповідачки про залучення додаткових доказів до суду не надходило, відсутнє таке клопотання і у наданій суду заяві.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки та її представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_3 з квартири №77 в корпусі №2 будинку №39 по вулиці Безроднього у місті Херсоні без надання іншого жилого приміщення з підстав, передбачених ст.116 ЖК України, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, судом вірно визначено правовідносини сторін та закон, який їх регулює.

Судом встановлено,що ОСОБА_4 на праві власності належить однокімнатна квартира №77 в копусі №2 будинку №39 по вул.. Безроднього у м. Херсоні.

У вказаній квартирі з 28 грудня 2011 року зареєстрований онук позивача ОСОБА_5, а з 27 липня 2012 року ОСОБА_3, яка є дочкою позивачки.

ОСОБА_3 фактично вселилася та проживає у квартирі ОСОБА_4 з березня 2014 року.

19.06.2014 року ОСОБА_4 зверталася до правління ОСББ «Безроднього, 39/2» та до органів внутрішніх справ для вирішення питання щодо перевірки поведінки відповідача.

В це й же день комісією ОСББ «Безроднього,39/2» складено акт за перевіркою заяви ОСОБА_4, в якому зазначено про факти постійного побиття позивачки відповідачкою, здійснення нею фізичного та психологічного насилля, погроз та нецензурних висловлювань, що робить неможним їх сумісне проживання.

Відповідно до повідомлення начальника Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 05 листопада 2014 року, ОСОБА_3 притягувалася до адміністративної відповідальності Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 10 липня 2014 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП та перебуває на обліку як сімейний насильник.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП від 10 липня 2014 року №011689 складеного відносно ОСОБА_3, останній винесено офіційно попередження.

Із постанови слідчого СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 19 червня 2014 року про закриття кримінального провадження, наданої під час апеляційного розгляду справи вбачається, що в ході проведення досудового розслідування по заяві ОСОБА_4 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень відповідачкою встановлено, що спричинення тілесних ушкоджень заявниці, відбувається постійно.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У силу ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у відповідності до ст.116 ЖК України, суд правомірно встановив факт систематичного порушення ОСОБА_3 правил соціалістичного співжиття, що робить неможливим для позивачки проживання із нею в одній квартирі, а також безрезультатність заходів запобігання і громадського впливу та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про виселення відповідачки без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта про те, що вона не вчиняє побиття позивачки, оскільки такі доводи спростовані матеріалами справи, а саме висновком комісії ОСББ «Безроднього,39/2» від 19.06.2014 року, постановою слідчого СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 19 червня 2014 року, а відповідачкою жодних інших доказів на спростування цих фактів суду не надано.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: