Справа № 307/1935/14-ц
Провадження № 2/307/192/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про виселення. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №MKТWGК00000032 від 19.04.2006 року ОСОБА_1 було надано кредит у виді кредитної лінії в розмірі 139469 Євро терміном до 16.04.2021 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором згідно договору іпотеки №MKТWGК00000032 від 20.04.2006 року було передано в іпотеку банку належне відповідачці нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 280.40 кв.м., житловою площею 178 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1.

Оскільки в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов'язання не виконала, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та згідно рішення суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 280.40 кв.м., житловою площею 178 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приват Банк».

За таких обставин, представник позивача вважає, що всі мешканці будинку підлягають виселенню.

Просить суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають в будинку, який розташований в АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, так як згідно поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав і проти заочного розгляду справи не заперечив, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечив посилаючись на те, що рішення Тячівського райсуду від 15 червня 2009 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час ухвалою Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року скасовано у зв'язку з ново виявленими обставинами, а інших даних про звернення стягнення на майно немає. Просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №MKТWGК00000032 від 19.04.2006 року ОСОБА_1 було надано кредит у виді кредитної лінії в розмірі 139469 Євро терміном до 16.04.2021 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором згідно договору іпотеки №MKТWGК00000032 від 20.04.2006 року було передано в іпотеку банку належне відповідачці нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 280.40 кв.м., житловою площею 178 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1.

Оскільки в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов'язання не виконала, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та згідно

Рішенням Тячівського районного суду від 15 червня 2009 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 280.40 кв.м., житловою площею 178 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приват Банк».

Разом з цим, згідно до ухвали Тячівського районного суду від 10 лютого 2010 року вказане рішення скасовано у зв'язку з ново виявленими обставинами, а інших даних про звернення стягнення на майно позивачем не наведено.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають в ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до письмової вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» від 14 березня 2014 року позивач повідомив відповідачку ОСОБА_1 про необхідність добровільно звільнити нерухоме майно, на яке звернуто стягнення. При цьому в письмовому повідомленні посилається саме на рішення Тячівського районного суду від 15 червня 2009 року, яке на той час вже було скасовано.

Враховуючи наведене та той факт, що на даний час рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2009 року, за яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки, вже скасовано. Даних про прийняття інших рішень суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №MKТWGК00000032 від 20.04.2006 року, та відповідно звернення їх до виконання позивачем не надано, тобто відсутні дані про те, що позивач скористався своїм правом іпотекодержателя на реалізацію предмету іпотеки, похідною щодо якого могла б бути вимога про виселення всіх громадян, що мешкають в будинку, який є предметом іпотеки.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про виселення є передчасними і до задоволення на даний час не підлягають, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.3, 33, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ч.3 ЖК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й: М.М.Розман