У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "КС Плюс", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - житлово-будівельний кооператив "Ровно", управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення порушень права власності, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 08 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "КС Плюс", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - житлово-будівельний кооператив "Ровно", управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення порушень права власності.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що допоміжні приміщення будинку, в якому проживає позивач, незаконно використовуються відповідачем для надання послуг доступу до мережі "Інтернет" та кабельного телебачення під торговельною маркою "Тріолан". Працівниками відповідача просвердлені отвори значного діаметру через залізобетонні перекриття між поверхами у під'їзді будинку та прокладено труби, в які заведено телекомунікаційні кабелі.

Зазначені роботи по розміщенню телекомунікаційних мереж у будинку проведені без одержання згоди на це з боку власників квартир такого будинку.

Вказує, що оскільки позивач, як співвласник квартири АДРЕСА_1, не надавав відповідачу згоди на використання спільного майна, тому відповідач використовує зазначене майно незаконно та з порушенням прав позивача на використання такого майна.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/16410/14-ц Головуючий в суді І інстанції - Кучина Н.Г.

Провадження № 22-ц/787/1036/2015 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Додає, що договір № 591/29-1 про розміщення технічних пристроїв та мереж, укладений між ТзОВ "КС Плюс" та ЖБК "Ровно" не містить істотної умови - дати його укладення. А також фактичне розміщення відповідачем телекомунікаційних мереж не відповідає умовам цього договору.

Вказує, що рішенням Рівненської міської ради від 27.10.2011 року № 1309 визначено житлово-комунальне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство "Галузеве" головним комунальним підприємством з моніторингу та координації робіт з прокладання телекомунікаційних мереж і діяльності з надання послуг населенню суб'єктами господарювання в галузі зв'язку та інформаційних технологій, а також доручено йому укладання договорів на розміщення технічних пристроїв та мереж із суб'єктами господарювання в галузі зв'язку та інформаційних технологій.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності порушення прав позивача.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 покликався на те, що допоміжні приміщення будинку АДРЕСА_1 (східцеві клітки, тамбур, тощо) незаконно використовуються відповідачем для надання послуг доступу до мережі "Інтернет" та кабельного телебачення відповідачем ТзОВ "КС Плюс".

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Таким чином, власники квартир багатоквартирних житлових будинків незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою та мають самостійне право звернення до суду за захистом своїх прав на такі приміщення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з позовом про усунення порушень своїх прав, як власника квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3 не надав суду доказів на підтвердження свого права власності на зазначену квартиру.

З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4).

Жодних доказів права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 у матеріалах справи немає. Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

У зв'язку з цим покликання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 підлякає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Позивачем не доведено в чому саме полягає порушення його прав.

Його покликання на незаконність використання відповідачем допоміжних приміщень будинку 14 по вул. А.Мельника у м Рівне спростовується наявним у матеріалах справи договором № 591/29-1, укладеним між ТзОВ "КС Плюс" та ЖБК "Ровно", згідно умов якого ЖБК "Ровно" надав можливість ТзОВ "КС Плюс" розміщення відповідного сертифікованого телекомунікаційного обладнання та монтажу в разі необхідності слабоструменевих каналів у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про кооперацію" від 10.07.2003 № 1087-IV кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Згідно ст. 19 Закону України "Про кооперацію" кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Згідно ст. 16 вищезазначеного закону, виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу.

До повноважень виконавчого органу кооперативу, серед іншого, належить укладення угод між кооперативом та іншими особами.

Згідно рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів № 301 від 14.08.90 р "Про розгляд матеріалів по житлово-будівельних кооперативах" виконкомом Рівненської міської ради народних депутатів затверджено, зокрема, протокол загальних зборів працівників підприємств зв'язку, кандидатів в члени ЖБК "Ровно" від 07.08.90 р., а також голову правління кооперативу - ОСОБА_8.

З вищезазначеного слідує, що головою правління ЖБК "Ровно" ОСОБА_8, у відповідності до його повноважень, укладеного з ТзОВ "КС Плюс" договір № 591/29-1 про розміщення телекомунікаційного обладнання та монтаж слабоструменевих каналів у будинку АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що вищезазначений договір слід вважати неукладеним оскільки він не містить дати укладення не можуть бути прийняті судом до уваги.

Даний договір № 591/29-1 у встановленому законом порядок недійсним не визнано.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 6 п. 8 вищезазначеної постанови, вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, який закріплений у пункті 3 статті 3 ЦК України.

Згідно з ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього ж кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з умов укладеного між ТзОВ "КС Плюс" та ЖБК "Ровно" договору № 591/29-1 про розміщення технічних пристроїв та мереж, покликання позивача на незаконність використання відповідачем допоміжних приміщень будинку АДРЕСА_1 є безпідставним.

Використання ТзОВ "КС Плюс" допоміжних приміщень будинку АДРЕСА_1 здійснюється на відповідній правовій підставі, якою є договір № 591/29-1, укладений між ТзОВ "КС Плюс" та ЖБК "Ровно".

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості позову, ОСОБА_3 не надано, а судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Бондаренко Н.В.

Василевич В.С.