Провадження №2/485/395/15
06 серпня 2015 року м. Снігурівка.
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді - Лисенко М.Є.,
при секретарі - Семенака А.Г.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У червні 2015 року ОСОБА_3, звернулася до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували у березні 1999 року. Від спільного проживання мають дорослих дітей. Одруження виявилося невдалим, в сім'ї виникали сварки та не порозуміння. З червня 2015 року сторони припинили подружні, сімейні стосунки та проживають окремо. Просить шлюб розірвати, на примирення не погоджується.
У судове засідання позивач не з'явилася, але надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та на примирення не погоджується. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану. Позивач просить залишити дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомив.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи згідно глави 224 - 226 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 березня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №23(а.с3). Від спільного проживання мають дорослих дітей. В зв'язку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сім'ї постійно виникали сварки та не порозуміння. З червня 2015 року сторони припинили подружні стосунки та не проживають однією сім'єю. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану.
За наданий судом час на примирення за клопотанням відповідача, подружжя не примирилося.
Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Суд залишає позивачу дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу судовий збір за розгляд справи в суді.
Керуючись ст. ст. 10,11,209, 212,214-215,218 ЦПК України, суд, -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 березня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 23 - р о з і р в а т и.
Залишити позивачу дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".
На прохання позивача суд не стягує з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.
Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом не пізніше 3-х днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
СУДДЯ