У Х В А Л А

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня

2014 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» 139 тис. 103 дол. США 50 центів заборгованості за кредитним договором, 47 тис. 499 грн 75 коп. пені та 3 тис. 441 грн у рахунок сплати судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» 8 тис. 207 грн 9 коп. інфляційних втрат та 126 тис 335 грн 91 коп. - три проценти річних; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5 відхилено, рішення апеляційного суду

м. Києва від 1 жовтня 2014 року залишено без змін.

14 травня 2015 року до Верховного Суду України звернулась

ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник - ОСОБА_5, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - статей 256, 261, 264, 266 та 267 ЦК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 серпня 2014 року та 11 лютого

2015 року, а також постанови Верховного Суду України від 19 березня

2014 року та 12 листопада 2014 року.

Колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 серпня 2014 року та 11 лютого 2015 року постановлені у справах за позовами банків про стягнення заборгованості, яка виникла у наслідок невиконання або неналежного виконання позичальниками умов укладених кредитних договорів (строк дії договорів до липня 2012 року та січня 2009 року, відповідно).

У справі яка є предметом перегляду, банк звернувся з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором (строк дії договору до 5 квітня 2028 року) посилаючись на те, що сума від реалізації предмета іпотеки була недостатньою для виконання всіх зобов'язань

ОСОБА_4 за кредитним договором.

У судових рішеннях наданих заявницею як приклад та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року та

12 листопада 2014 року, прийняті за результатами розгляду скарги про перегляд Верховним Судом України судового рішення суду касаційної інстанції з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, не є судовими рішеннями суду касаційної інстанції, тому не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Порівняння судових рішень, наданих заявницею як приклад, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості за заявою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін