Справа № 154/2301/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/99/15 Категорія: 39 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,,

суддів - Мудренко Л.І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району про визнання права власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою відповідача на рішення Володимир-Волинського міського суду від 01 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 01.12.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті його діда, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після смерті його баби, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1963 грн. 11 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити, а її зустрічний позов задовольнити.

Колегія суддів заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи первісний та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті його діда ОСОБА_6 та після смерті його баби ОСОБА_7 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, а відповідач ОСОБА_4, яка є дочкою названих осіб, не прийняла спадщини, оскільки з останніми разом не проживала та не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.32). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Належність вказаного житлового будинку ОСОБА_6 стверджується копіями витягу з погосподарської книги, технічного паспорта на будинок, довідками Льотничівської сільської ради та не заперечується сторонами по справі.

Після його смерті спадщину шляхом постійного проживання прийняла його дружина ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.31), та позивач.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є відповідно онуком та донькою померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Дана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження сторін, про шлюб відповідачки, про смерть матері позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8, про її народження та про шлюб (а.с.6, 10).

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини сторони по справі не зверталися, спадкові справи не заводилися (а.с.24).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, на звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини на вказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, йому було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння (а.с.15).

Місцевим судом на підставі пояснень сторін, довідок про їх місце проживання, виданих Льотничівською сільською радою, відміток про місце реєстрації в їхніх паспортах, показань свідків позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_10, а також свідків відповідача ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що в спірному будинковолодінні з 02.09.2006 року зареєстрований та проживає позивач ОСОБА_2, а відповідач ОСОБА_4 зареєстрована та постійно проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16, 36).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, або день з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Місцевим судом на підставі наявних у справі доказів, показань свідків встановлено, що позивач ОСОБА_2 прийняв після смерті померлих: діда - ОСОБА_6 та баби - ОСОБА_7, спадщину, яку б мала спадкувати його мати ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, шляхом постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не подавав.

Відповідач ОСОБА_4, яка є спадкоємцем першої черги за законом, постійно не проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк для її прийняття не подавала, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину.

Таким чином, позивач ОСОБА_2, як спадкоємець за правом представлення після смерті матері ОСОБА_8, яка є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті його діда ОСОБА_6 та баби ОСОБА_7, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та відмову у зустрічному позові ОСОБА_4

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_4 свої доводи щодо скасування оскаржуваного рішення суду мотивувала тим, що вона вела господарство у спірному житловому будинку, як до, так і після смерті батьків, здійснювала догляд за ними, провела їх поховання та вступила у володіння, розпорядження спадковим майном, а тому має право на його спадкування.

Проте такі доводи позивача не мають правового значення, оскільки з наведеними обставинами закон (ст. ст. 1268, 1269 ЦК України) не пов'язує факт прийняття спадщини. Наявні у справі докази не підтверджують того, що відповідач постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори відповідач ОСОБА_4 у встановлений законом строк не подала, а тому в силу ст. 1269 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину, у зв'язку з чим у неї не виникло право на спадкове майно.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 01 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: