Справа №487/5747/14-ц 27.05.2015 27.05.2015 27.05.2015
Провадження № 22- ц/784/1254/15 Головуючий у 1-й інстанції Агєєва Л.І.
Категорія 48 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Харитоновій І.В.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И Л А

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з вказаним позовом до ОСОБА_5.

Позивачка зазначала, що на підставі рішення суду від 18 серпня 2008 року повинна сплачувати аліменти на користь колишнього чоловіка ОСОБА_5 на утримання їх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі, ? частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Перебуваючи у другому шлюбі з 29 серпня 2008 року із ОСОБА_7, вона ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила доньку ОСОБА_8. У зв'язку з народженням дитини знаходилася в до- і після- пологовій відпустці, а потім у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, і весь цей час отримувала лише державну допомогу на неї, а на момент звернення до суду перебувала у відпустці без утримання по догляду за дитиною.

Посилаючись на те, що на її утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, вона не працює і вже на протязі майже чотирьох років перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ОСОБА_4 просила про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам в сумі 14254 грн. 33 коп. станом на 15 травня 2014 року та тимчасове припинення стягнення з неї аліментів до закінчення перебування у відпустці по догляду за дитиною.

В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та остаточно просив звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментам в сумі 15643 грн. 70 коп. станом на 01 вересня 2014 року, посилаючись на ст. 197 СК України.

Ухвалою суду від 13 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 в частині тимчасового припинення стягнення аліментів, присуджених заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2008 року, до закінчення її перебування у відпустці по догляду за дитиною залишено без розгляду.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково. Звільнено ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_6, що утворилася станом на 01 вересня 2014 року в частині сплати заборгованості в розмірі 5392 грн. 30 коп., залишивши за нею обов'язок сплатити заборгованість в розмірі 10251 грн. 40 коп.

Сторони оскаржили рішення суду.

ОСОБА_4 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Скаргу обгрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог. На його думку, суд не врахував, що позивачка звернулася з неналежним позовом, оскільки за законом батьків неможливо звільнити від обов'язку утримувати дітей, а можливо лише зменшити суму заборгованості по аліментам. Також, суд не врахував, що позивачка не довела обставин, на які посилається. Вона має чоловіка, чекає другу дитину, що свідчить про наявність доходів в сім'ї.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 17 серпня 2002 року до 08 травня 2007 року та мають від шлюбу неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,8,9). Після розірвання шлюбу відповідач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення з ОСОБА_4 (раніше ОСОБА_5) аліментів на дитину. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2008 року визначено місце проживання ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_5. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі ? частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 2-1893/2008, виданий Солом'янським районним судом м. Києва, було передано на виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

29 серпня 2008 року між позивачкою та ОСОБА_7 було укладено шлюб (а.с.12), від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася донька ОСОБА_8 (а.с.13).Як виходить з довідки головного лікаря Пологового будинку № 3 від 29 квітня 2015 року, наданої до апеляційного суду, ОСОБА_4 вагітна, станом на 28 квітня 2015 року має термін вагітності 30 тижнів.

Згідно довідки адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 16 грудня 2013 року позивачка в період з 16 серпня 2010 року до 24 червня 2013 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку ( а.с. 15). Наказом № 133-К від 13 травня 2013 року голови адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради позивачці надано відпустку без утримання по догляду за дитиною до 24 червня 2014 року (а.с.14), а наказом тієї ж посадової особи № 166-к від 30 травня 2014 року така відпустка надана до 28 травня 2015 року.

З моменту ухвалення рішення та пред'явлення виконавчого листа до виконання і до моменту виходу у відпустку по догляду за дитиною (до 01 жовтня 2010 року) позивачкою щомісячно сплачувалися аліменти на утримання дитини за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва.

За період з 01 жовтня 2010 року по 15 травня 2014 року відповідачка не сплачувала аліменти на утримання сина ОСОБА_6, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 15 травня 2014 року складала 14254 грн. 33 коп., а станом на 01 вересня 2014 року - 15643 грн. 70 коп. Правильність нарахування заборгованості по аліментам, виходячи з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку сторони не оспорили, відповідних вимог не заявляли.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що за період з 24 червня 2013 року по 01 вересня 2014 року відповідачка не отримувала будь - якого особистого доходу, а тому не мала змоги сплачувати аліменти. Також, суд дійшов висновку, що позивачка повинна сплачувати аліменти на утримання дитини під час відпустки по догляду за дитиною до трьох років.

Проте, з висновками в повному обсязі погодитися не можна. Так, дійшовши правильного висновку про можливість зменшення заборгованості по аліментам через суттєве погіршення майнового стану позивачки, суд не врахував, що вирішувати це питання необхідно з врахуванням всього спірного періоду.

Відповідно підпунктів 4, 10,12 пункту 12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів не провадиться з: допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразової допомоги при народженні дитини; допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За такого немає значення сам факт отримання допомоги по догляду за дитиною.

В даному випадку слід враховувати майновий стан позивачки за весь спірний період.

З наведених доказів вбачається, що відповідачка не працювала з поважних причин. Під час перебування у відпустці по догляду за дитиною вона не працювала, ніяких доходів та заробітку не мала, отримувала лише державну допомогу по догляду за дитиною. Її майновий стан погіршився і це є підставою для зменшення за весь спірний період.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно змінити. Позивачку необхідно частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами на утримання ОСОБА_6, на 7000 грн., залишивши до сплати заборгованість, нараховану Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції за період з 01 жовтня 2010 року по 01 вересня 2014 року - 8643 грн. 70 коп.

Доводи про звільнення позивачки від всієї суми заборгованості за аліментами безпідставні. Само по собі перебування в декретній відпустці не є підставою для звільнення від спати всієї заборгованості. З урахуванням погіршення майнового стану позивачки через поважні причини, колегія зменшила заборгованість по аліментам. В свою чергу відповідачка не надала достовірних та допустимих доказів відсутності у неї всіх можливих джерел для погашення заборгованості, яка залишилася.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі суперечать викладеному, змісту позовних вимог та вимогам закону.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як зазначено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року змінити.

Звільнити ОСОБА_4 частково від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6, на 7000 грн., залишивши до сплати заборгованість нараховану Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції за період з 01 жовтня 2010 року по 01 вересня 2014 року - 8643 грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: