У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Випасненська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 6 серпня 1998 року їм на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,37 га. Рішенням Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 4 лютого 1999 року їм передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства (садівництва та городництва). Користувачем суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 і його огорожа фактично знаходиться на їх земельній ділянці, у зв'язку з чим фактична площа належної їм земельної ділянки є значно меншою від наданої у власність, що створює їм перешкоди для подальшої реєстрації права власності на земельну ділянку.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд: усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,12 га, яка розташована по АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача перенести межу між належною їм земельною ділянкою площею 0,12 га та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 відповідно до плану та розмірів земельних ділянок, зареєстрованих Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області та комунальним підприємством «Білгород-Дністровське БТІ».

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні позивачами частиною земельної ділянки площею 0,12 га, яка розташована по АДРЕСА_1. Зобов'язано відповідача перенести межу між земельною ділянкою площею 0,12 га за вищевказаною адресою та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 відповідно до плану та розмірів земельних ділянок, зареєстрованих Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області та комунальним підприємством «Білгород-Дністровське БТІ».

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідачем отримано земельну ділянку раніше.

При цьому позивачі у порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надали безспірних, достатніх, належних доказів (актів погоджувальних земельних комісій, висновків експертиз тощо) про перенесення відповідачем межі земельної ділянки чи накладання земельної ділянки з боку відповідача.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько В.А. Черненко