УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про повернення суми вкладів та нарахованих процентів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним вище позовом, який у ході розгляду справи було уточнено та просила суд зобов'язати ПАТ «ВТБ Банк» повернути їй у готівковій формі через касу банку суму вкладів у загальній сумі 333 592,66 доларів США; одночасно з поверненням суми вкладів виплатити позивачу через касу банку суму процентів, нарахованих за договорами № R4114/43102D/НА00 та № R4114/43109D/НА00 станом на 31 грудня 2014 року у сумі 4 494,36 доларів США. Зобов'язати ПАТ «ВТБ Банк» одночасно з поверненням суми вкладів виплатити позивачці через касу банку: суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 12 січня 2015 року за договорами № № R4114/18494D/НА00; R4114/18498D/НА00; R4114/18509D/НА00; R4114/18515D/НА00; R4114/18480D/НА00; R4114/18490D/НА00; R4114/18488D/НА00; R4114/18489D/НА00; R4114/18486D/НА00, у тому числі й тих процентів, що будуть приєднані до суми вкладів у відповідності до умов договорів у зв'язку з пролонгацією останніх; суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 31 грудня 2014 року за договорами № № R4114/43102D/НА00; R4114/43109D/НА00. Загальна сума вкладів за усіма вказаними договорами про вклад станом на 12 січня 2015 року складає 333 592,66 доларів США.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «ВТБ Банк» повернути ОСОБА_4 у готівковій формі через касу банку суму вкладів у загальній сумі 333 592,66 доларів США; одночасно з поверненням суми вкладів виплатити їй через касу банку суму процентів, нарахованих за договорами станом на 31 грудня 2014 року у сумі 4 494,36 доларів США. Зобов'язано ПАТ «ВТБ Банк» одночасно з поверненням суми вкладів виплатити ОСОБА_4 через касу банку суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 12 січня 2015 року за договорами, у тому числі й тих процентів, що будуть приєднані до суми вкладів у відповідності до умов договорів у зв'язку з пролонгацією останніх; суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів після 31 грудня 2014 року за відповідними договорами. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк» просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами ;на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи наведені норми закону вірно виходив із того, що відмова банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені постановою Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України, є незаконною, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук