Справа № 500/8435/14-ц
Провадження № 2/500/174/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт того що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 належить свідоцтво про право власності № 966, видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року та зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 14.10.1997 року за № 67е-1, згідно якого ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Також, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з якої 1/3 частина належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, посилаючись на те, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що існує розбіжність у по - батькові спадкодавця в документах: у свідоцтві про смерть по - батькові спадкодавця - «ОСОБА_3», а у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності № 966, виданому Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року за № 67е-1, - «ОСОБА_3».

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просив встановити факт того, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 належить свідоцтво про право власності № 966, видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року та зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 14.10.1997 року за № 67е-1, згідно якого ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Крім цього, просив визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з якої 1/3 частина належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, мотивуючи тим, що існує розбіжність у по - батькові спадкодавця у документах: у свідоцтві про смерть по - батькові спадкодавця - «ОСОБА_3», а у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності № 966, виданому Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року за № 67е-1 - «ОСОБА_3».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги первісного позову підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, а також, не заперечують проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги зустрічного позову підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити, а також не заперечують проти задоволення первісного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову та зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 14.10.1997 року за № 966, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 в рівних частках кожному, тобто по 1/3 частині.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.11.1998 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_5 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 39093649 від 05.12.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 є:

- чоловік ОСОБА_3, що підтверджено витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 7 від 03.12.2014 року;

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.04.1981 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом відділу РАЦСу;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.06.2007 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було з'ясовано судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що підтверджено будинковою книгою на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

В свою чергу ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_5 не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25.05.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з якої 1/3 частина належала йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 14.10.1997 року за № 966, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, а 1/6 частину якої він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_5, але юридично не встиг оформити своїх прав.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39093544 від 05.12.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3, відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є:

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.04.1981 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом відділу РАЦСу;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.06.2007 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці заазконом першої черги, у передбачений строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

18.12.2014 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 було виданого свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з якої 1/3 частина належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № 966, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року за № 67е-1.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1269, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, належить свідоцтво про право власності № 966, видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року та зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року за № 67е-1, згідно якого ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, належить свідоцтво про право власності № 966, видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року та зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1997 року за № 67е-1, згідно якого ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Бурнусус