Справа № 306/31/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його адвокат ОСОБА_2, на заочне рішення Свалявського районного суду від 26 березня 2015 року по справі за позовом прокурора Свалявського району в інтересах держави до Солочинської сільської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, про визнання недійсними рішень сільської ради та державного акту на право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Свалявського районного суду від 26 березня 2015 року позов прокурора Свалявського району задоволено частково.

Рішення 20 сесії 2 скликання Солочинської сільської ради від 27 грудня 2003 року, яким передано у власність земельну ділянку в ур. Біласовиця для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3, визнано недійсним.

Рішення 26 сесії 2 скликання Солочинської сільської ради від 16 вересня 2004 року про надання безоплатно земельну ділянку площею 0, 0402 га в ур. Біласовиця колишню підїзну дорогу для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 визнано недійсним.

Державний акт на право власності серії ЗК № 028185, який зареєстровано 20 жовтня 2004 року за № 399, виданий ОСОБА_1, на земельну ділянку площею 0, 2902 га, 0, 1744 га в ур. Біласовиця для ведення особистого селянського господарства в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0, 1744 га та 0, 0402 га визнано недійсним.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

На це рішення відповідач ОСОБА_1, від імені якого діє його адвокат ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу та просив судове рішення в частині задоволених вимог скасувати та відмовити в позові. Зокрема, він стверджує, що судом не залучено до участі у справі правонаступника третьої особи Державної інспекції сільського господарства Державну екологічну інспекцію, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме норми, які гарантують особі недоторканість права власності на землю та визначають процедуру набуття особою відповідного права шляхом приватизації.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно рішення 20-ї сесії 2-го скликання Солочиснької сільської ради від 27 грудня 2003 року гр. ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку в ур. Біласовиця, площею 0, 1744 га, для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку,

серії ЗК № 028185 від 20 жовтня 2004 року та договорів к/п, реєстр 2435 від

23.04.2004 року; 4705 від 24.07.2004 року, 6562 від 22.09.2004 року,

рішення 26 сесії 2 скликання від 16.09.2004 року ОСОБА_1, мешканець м.

Києва, вул. Тарасівська, 20/6 є власником земельної ділянки площею: 0,2902

га, 0,1744 га, розташованої у с. Солочин, на території Солочинської сільської

ради, ур. "Біласовиця", Свалявського району, Закарпатської області. Цільове

призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського

господарства (а.с. 13).

Відповідно до акту № 0046/4/1/8 перевірки вимог дотримання земельного законодавства від 03 грудня 2012 року, складеного державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області виявлено порушення порядку щодо проведення розпаювання земель. Актом встановлено, що відповідно до картографічних матеріалів, ур. "Біласовиця" відносилося до земель сільськогосподарського призначення, та було передано у колективну власність КСП "Голубинське" (колишній колгосп ім. Ілліча) (а.с. 14-18).

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 0046/4/1/8 від 3 грудня 2012 року також встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Солочинської сільської ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки в урочищі «Біласовиця» у відповідності до п.п.1,2 ст.118 ЗК України, як користувачу земельної ділянки. При цьому ним не надано сертифікату на право отримання пайових земель, чим порушено вимоги Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. ст. 1,9,13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003, ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай) та інші категорії громадян.

Статтею 9 цього ж Закону регламентовано, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється протоколом, який затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 13 даного Закону, нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

У відповідності до ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності.

Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Водночас, рішення про переведення спірних земельних ділянок до земель запасу сільської ради перевіркою не виявлено.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 не був належним користувачем цієї земельної ділянки, а тому повинен був отримати земельну ділянку в порядку, визначеному п. 6-10 ст. 118 ЗК України.

Зокрема, перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_3, згідно рішення Солочинської сільської ради передано у власність земельну ділянку в ур. "Біласовиця" для ведення особистого підсобного господарства, згідно площі інвентаризації з послідуючим уточненням при виготовленні державного акта на право власності. Площа земельної ділянки у рішенні не вказана.

Відповідно до рішенням 7 сесії Голубинської сільської ради від 28.03.1996 року гр. ОСОБА_3 надано у довгострокову оренду земельну ділянку площею 0, 10 га в ур. "Біласовиця" для ведення особистого підсобного господарства. Договір на право тимчасового користування укладено 28.03.1996 року, зареєстрований за № 12 строком на 25 років. Згаданий договір не був врахований при проведенні розпаювання земель КСП "Голубинське".

Отже, вказане вище рішення сесії Солочинскої сільської ради в частині передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_3 прийнято з порушенням ч. ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, згідно з якими, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної, районної, міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

При цьому, згідно статті 20 Закону України "Про земелеустрій" визначено обов'язковість проведення землеустрою на землях усіх категорій, незалежно від форм власності у разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Місцевим судом встановлено, що гр. ОСОБА_3 не був користувачем земельної ділянки, а тому повинен був отримати земельну ділянку у порядку, визначеному п. 6-10, ст. 118 ЗК України, у подальшому відповідачем ОСОБА_1, згідно укладених договорів купівлі-продажу придбано земельні ділянки, загальною площею 0,4244 га в ур. "Біласовиця", з яких 0,1744 га належали відповідачу ОСОБА_3

Рішенням 26-ї сесії 2-го скликання Солочинської сільської ради від 16 вересня 2004 року, надано безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0, 0402 га в ур. "Біласовиця" (колишню під"їзну дорогу до викуплених земельних ділянок, яку переведено із земель загального користування до земель сільськогосподарського використання) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в порядку відведення (а.с. 11).

Дана дорога у Схемі поділу не зазначена, тобто її було створено громадянами для доступу до земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що це рішення було прийнято всупереч вимогам ч. 7-10, ст. 118 ЗК України.

У відповідності до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На переконання колегії, судом першої інстанції правильно встановлено незаконність оскаржуваних рішень Солочинської сільської ради, на підставі яких ОСОБА_3 отримав у власність спірну земельну ділянку, яку у подальшому продав ОСОБА_1 LB., а ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку площею 0, 0402 га. (колишню підїзну дорогу).

Ухвалюючи рішення про визнання рішень сільської ради незаконними, а державного акту недійсним суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та виходив з того, що порядок передачі земельних ділянок дотримано не було.

Доводи апеляційної скарги щодо незалучення до участі у справі правонаступника третьої особи Державної інспекції сільського господарства Державної екологічної інспекції в даному випадку не спростовують висновків місцевого суду щодо суті спору: права та інтереси Державної екологічної інспекції оспорюваним рішенням не порушені, відповідна інспекція в апеляційному порядку рішення не оскаржила, а апелянт не має повноважень оскаржувати рішення суду в інтересах третьої особи.

Рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись статтею. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його адвокат ОСОБА_2, відхилити.

Заочне рішення Свалявського районного суду від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________