Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/404/15 Головуючий у 1 інстанції: Махіборода Н.О.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі: Книш С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2013 року у справі за поданням державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження громадянина-боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ звернулось до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина-боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, стягував ПАТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування подання зазначав, що на примусовому виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 698/5 з примусового виконання виконавчих документів: ВП № 37879313 з виконання наказу № 5009/4757/12 від 25.02.2013 року Господарського суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Пат КБ "ПриватБанк" суми боргу у розмірі 24 456 грн. 64 коп. та наказу № 2-2299/2011 від 09.09.2013 року виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 55 595 грн. 12 коп.

За інформацією наданою адресним бюро від 20.09.2013 року встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя. АДРЕСА_1.

Згідно довідки ДАІ рухоме майно за боржником зареєстровано та оголошено в розшук станом на 22.10.2013 року не знайдено.

Встановити місцезнаходження боржника за зареєстрованою адресою не виявилось можливим, про що складно відповідний акт державного виконавця.

Станом на 22.10.2013 року заборгованість за зведеним виконавчим провадження не погашена, боржник рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця не з'являється.

Згідно відповіді відділу ГІРФО ГУМВС України в Запорізькій області боржник ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для тимчасового виїзду за кордон від 28.01.2011 року строк дії якого до 28.01.2021 року.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобов'язань, покладений на нього судовими рішеннями.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2013 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина-боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обов'язків по виконанню рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 19.08.2011 року та наказу господарського суду Запорізької області від 25.02.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволені подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а за ч.3 ст. 312 ЦПК України, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського Запорізького МУЮ суд першої інстанції, керуючись ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вьїзду в Україну громадян України" виходив із того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 викликався до виконавчої служби і ухилився від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями. Крім того, ухвала суду першої інстанції не відповідає п.п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за судовими рішеннями.

Матеріали справи не містять доказів обізнаності ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження і як наслідок його ухилення від виконання судових рішень.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вьїзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язання.

За змістом роз"яснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження" та статтею 377 - 1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Орджонікідзевському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 698/5 з примусового виконання виконавчих документів: ВП № 37879313 з виконання наказу № 5009/4757/12 від 25.02.2013 року Господарського суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суми боргу у розмірі 24 456 грн. 64 коп. та наказу № 2-2299/2011 від 09.09.2013 року виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 55 595 грн. 12 коп.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця вирішується за участю державного виконавця з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи ( зокрема з журналу судового засідання ) вбачається, що державний виконавець Куранова М.Л. приймала участь у справі, але, щодо надання матеріалів виконавчого провадження для дослідження суду, в журналі судового засідання посилання не має. Перевірити надання доказів ухилення боржником від виконання судових рішень, колегія суддів не має можливості, оскільки аудіо запис судового процесу відсутній ( а.с.24).

Таким чином, судом порушено порядок встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд для вирішення питання про розгляд подання.

Під час нового судового розгляду суду необхідно зважити на Узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховним Судом України від 01 лютого 2013 року.

В тому числі на те, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХП та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-Х1V, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Керуючись ст. ст. 307,312,313,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2013 року в цій справі скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: