233 № 233/75/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Міросєді А. І.,

при секретарі Ульянцевій С.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача --

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області «про визнання права власності в порядку спадкування», -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області «про визнання права власності в порядку спадкування», посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_4, який постійне проживав АДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки та житлового будинку, розташованих по АДРЕСА_1. З приводу прийняття спадщини він звернувся до нотаріальної контори, однак, постановою державного нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий жилий будинок з надвірними будівлями, оскільки за спадкодавцем не було зареєстроване право власності на вказаний житловий будинок. Між тим, згідно з виписки з погосподарської книги за період з 1986-1990 року спірний будинок значився за його батьком ОСОБА_4, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, тобто батько був власником спірного житлового будинку. Згідно технічного паспорту спадковий будинок було побудовано у 1973 році. На той час реєстрація житлових будинків здійснювалась у погосподарських книгах сільських рад. Після смерті батька він є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину. Оскільки його право на спадщину не визнається і він не може надати правовстановлюючий документ на жилий будинок, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на жилий будинок ,розташований по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (сільський голова Лукичова Л.В.) у судове засідання надала заяву з проханням провести розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позову не заперечувала.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Костянтинівка Донецької області помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7), який був батьком позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Згідно з положенням ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що батько позивача працював у Костянтинівському райспілці, що підтверджується витягом з погосподарської книги (а.с. 11-12).

Згідно довідки виконкому Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 1868 від 16 грудня 2014 року, у 1960 році ОСОБА_4 передавалася у безстрокове користування земельна ділянка для будівництва, розташована по АДРЕСА_1, та був укладений договір оренди № 02 від 15 лютого 1960 року (а.с. 10).

У відповідності до записів у погосподарській книзі за 1986-1990 р.р. був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 на громадянина ОСОБА_4, який був власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, постійно там мешкав та був зареєстрований по день смерті. Згідно витягу з особового рахунку № НОМЕР_2 погосподарської книги головою сім'ї та власником вищевказаного домоволодіння був гр. ОСОБА_4 з 1960 року по день смерті (а.с. 11-12).

Згідно технічного паспорту на вказаний жилий будинок по АДРЕСА_1, - він є кам'яним, збудований у 1973 році, літ. «А». До складу домоволодіння входить: літня кухня літ. «Б»; сіни літ. «б»; крильце літ. «б1»; гараж-сарай літ. «В»; огородження літ. «т». Дані про наявність самовільно збудованих приміщень відсутні (а.с. 13-17).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30678508 від 09 грудня 2014 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :19:002:0001, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 грудня 2014 року Другою Костянтинівською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 894 (а.с. 9, 36).

На час возведення спірного жилого будинку діюче на той час законодавство, в тому числі і цивільний кодекс УРСР, не вимагало обов'язкової реєстрації права власності, а тому записи у погосподарських книгах підтверджують право власності ОСОБА_4 на спірний жилий будинок.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що спірний жилий будинок було збудовано на земельній ділянці, виділеної колгоспом для цієї мети із земель колгоспу у відповідності до діючого на той час законодавства.

Також суд враховує інформаційний лист Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування «в якому зазначено про те, що відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2014 року, свідоцтво про право на спадщину на ім'я позивача ОСОБА_2 не може бути видано, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на жилий будинок по АДРЕСА_1. З вказаних підстав позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 (а.с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2, як син померлого, у відповідності з положеннями ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом, а тому він може претендувати на отримання спадщини після смерті спадкодавця.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1266 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що інших осіб, які б зверталися до нотаріальної контори та заявили свої права на спадкове майно, немає, а тому позивача ОСОБА_2 слід вважати єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно , яке залишилося після смерті ОСОБА_4 (а.с. 31-32).

Представник Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в особі Сільського голови Лукичової Л.В. визнала право позивача ОСОБА_2 на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_4 (а.с. 27).

Спадкове майно складається із жилого будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорту на вказане домоволодіння воно складається із жилого будинку літ «А» та господарських споруд: літньої кухні літ. «Б»; сіней літ. «б»; крильця літ. «б1»; гараж-сараю літ. «В»; огородження літ. «т».

Таким чином, єдиною перешкодою для оформлення за позивачем ОСОБА_2 права власності на спадкове майно є відсутність правовстановлюючого документу на право власності на спірний жилий будинок на ім'я спадкодавця ОСОБА_4, який не отримав свідоцтво про власність та не зареєстрував його на той час в бюро технічної інвентаризації у відповідності з Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Разом з тим, суд вважає, що у даному випадку слід виходити із даних особового рахунку № НОМЕР_2 погосподарської книги за 1986-1990 роки, головою сім'ї та власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, був гр. ОСОБА_4 з часу зведення будинку по день його смерті.

Також суд враховує, що на час забудови спірного жилого будинку законом не вимагалось оформлення права власності шляхом отримання свідоцтва про право власності та реєстрацію цього права.

Вказані дані погосподарської книги є переконливим підтвердженням того, що власником спірного житлового будинку за вказаною адресою був спадкодавець ОСОБА_4, а тому після його смерті вказане право як спадкоємець першої черги за законом успадкував ОСОБА_2

Виходячи з наведеного суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити та визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Костянтинівка Донецької області, на домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається із жилого будинку літ «А», та господарських споруд: літньої кухні літ. «Б»; сіней літ. «б»; крильця літ. «б1»; гараж-сараю літ. «В»; огородження літ. «т».

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області «про визнання права власності в порядку спадкування» задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Костянтинівка Донецької області, на домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається із жилого будинку літ «А», та господарських споруд: літньої кухні літ. «Б»; сіней літ. «б»; крильця літ. «б1»; гараж-сараю літ. «В»; огородження літ. «т».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя