Справа № 463/6438/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/4295/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 510 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (франшиза).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 7109 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 150 грн. вартості огляду автомобіля, 661, 96 грн. сплачених за визначення вартості матеріального збитку, а всього на загальну суму 7920,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 97,50 грн. судових витрат.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 1514 грн.10 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» в особі представника ОСОБА_5. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене без повного з»ясування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що діяльність, безпосередньо пов»язана зі страхуванням та перерахуванням, звільнена від податку на додану вартість (ПДВ). Усі страхові платежі, які страхова компанія отримує від клієнтів та інших страхових компаній, а також усі страхові відшкодування, які компанія сплачує, здійснюється без сплати ПДВ. Звертає увагу суду, що ремонт автомобіля потерпілої особи ОСОБА_2 не здійснювався, а рахунок фактура, яку надає позивач є лише розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати замовником, які поставляються (фактично поставлені) послуги/товари чи надані (фактично надані) послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або касовим ордером (платіжним дорученням) або актом виконаних робіт. Зазначає, що позивач не надав суду таких документів, а тому незрозумілою є позиція суду щодо визнання зменшення страхового відшкодування на розмір ПДВ неспроможним. Стверджує, що страхове відшкодування повинно бути зменшено на 1421,80 грн., що становить 20% ПДВ від суми 7109,00 грн. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 06 вересня 2013 року ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки Тойота д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2В, у зв»язку з чим автомобіль Субару отримав технічні пошкодження.

На час ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, що підтверджується полісом №АС/3651325 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 01.05.2013 року (а.с.4).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.09.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн. в дохід держави (а.с.5)

З листа ПрАТ «УТСК» від 09.04.2013 року вбачається, що за вказаним страховим випадком було складено Страховий акт №1264-13 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.(а.с.9).

Відповідно до звіту №347_14 по визначенню вартості матеріального збитку від 05.11.2014 року, складеного спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_6 вартість відновлювально ремонту пошкодженого автомобіля Субару д.р.н.ВС2727 ВХ становить 8052,03 грн, а вартість матеріального збитку,який заподіяно власнику автомобіля Субару внаслідок пошкодження під час ДТП на момент дослідження становить 5629,41грн. (а.с.10-13).

Додатком до звіту №347_14_1 по визначенню вартості матеріального збитку складеного 17.03.2013 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Субару д.р.н. ВС 2727 ВХ, який пошкоджений під час ДТП, на момент дослідження становить 11 513,99грн., а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля Субару внаслідок пошкодження під час ДТП, на момент дослідження становить 7619 грн..(а.с.52-53).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_3, на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а дії або бездіяльність його водія під час керування таким транспортним засобом є підставою для виникнення прав та обов'язків у страховика та третіх осіб, передбачених положеннями даного Закону, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно ч.ч. 1,2 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору.

Приписами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Враховуючи вказані вимоги закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на підставі ДТП, яка визнана страховим випадком, виникли права та обов'язки у страховика та третіх осіб, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як зазначено в ст. 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а відтак суд першої інстанції правомірно визначив, що шкода, яка підлягає стягненню в користь ОСОБА_2 становить 7619 грн.

Доводи апелянта про те, що вказана сума повинна бути зменшена на суму ПДВ, що становить 1421,80грн. не приймаються до уваги, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції дані обставини досліджувались та є достатньо обґрунтовані в рішенні суду, зокрема зазначено, що зменшення суми ПДВ в таких випадках можливий за наявності двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Так як вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки автомобіль по сьогоднішній день не відремонтований та шкода стягується в користь потерпілої особи, а не організації, яка буде займатися відновлювальним ремонтом, сума відшкодування не може бути зменшена.

Крім цього, як вбачається з Додатку до Звіту №347-14-1 від 17.03.2015 року при розрахунку вартості матеріального збитку спеціалістом, який проводив дослідження не було включено податок на додану вартість.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування законного та в повній мірі мотивованого рішення суду першої інстанції.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в і д х и л и т и .

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

ОСОБА_7