Справа № 752/6397/14-ц
Провадження №: 2/752/1137/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом державного підприємства «Наш дім» до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення,

в с т а н о в и в :

06.05.2014 року ДП «Наш Дім» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 08.02.2012 року між ДП «Наш дім» та громадянкою ОСОБА_1 було укладено Договір № 40 про надання житлової площі у тимчасове коритування на період з 28 травня 2012 року до 31 травня 2013 року. Відповідно до умов зазначеного договору ДП «Наш дім» передало ОСОБА_1 для тимчасового проживання жиле приміщення - кімнату АДРЕСА_1 та надало дозвіл на реєстрацію ОСОБА_1 за вказаною адресою. 28.03. 2013 року ОСОБА_1 отримала ордер на право зайняття службового жилого приміщення у квартирі АДРЕСА_2, на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.03.2013 року № 161. 09.04.2013 року ОСОБА_1 змінила місце своєї реєстрації на адресу: АДРЕСА_2 (Форма А), а 31.05.2013 р. строк дії договору № 40 про надання житлової площі у тимчасове коритування закінчився. За заявою відповідача від 26.06.2013 року про продовження строку перебування у жилому приміщенні, яким є кімната АДРЕСА_1 ДП «Наш дім» було погоджено строк перебування до 31 грудня 2013 року.

23.01. та 19.03.2014 року ДП «Наш дім» зверталося до ОСОБА_1 з проханням звільнити жиле приміщення - кімнату АДРЕСА_1 до 17.02.2014 р., передати приміщення по Акту приймання-передачі, а також сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2 017 грн. 13 коп., однак остання всі звернення проігнорувала та продовжує безпідставно займати житло, яке їй не належить, а тому просило керуючись ст. 72 ЖК УРСР виселити ОСОБА_1, як таку, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача, заявлені вимоги, з зазначених у позовній заяві підстав підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що в порушення вимог ст. 822 ЦК України, не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору, з приводу якого заявлено спір, позивач не попереджав наймача про необхідність звільнення житлового приміщення. Вважає, що за зазначених обставин строк дії договору № 40 про надання житлової площі у тимчасове користування не закінчився, а звідси відсутні підстави для виселення ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1. Просила відмовити в задоволенні заявленого до ОСОБА_1 позову.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.ст. 10,11 ЦПК України: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичнизх чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 28.02.2012 року між ДП «Наш Дім» (сторона 1) в особі керуючого санацією Клочко О.М. на підставі ухвали Господарського суду м. Києва, справа №50/371-Б від 10.05.2012 року та ОСОБА_1 (сторона 2) було укладено договір №40 Про надання житлової площі у тимчасове користування під час роботи на підприємстві (а.с.8-9).

Відповідно до умов зазначеного вище договору, а саме пунктів 1.1.,5.1.,5.2.,5.4.,5.6. : сторона 1 передає, а сторона 2 приймає для тимчасового користування жиле приміщення - кімнату АДРЕСА_1; договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами і діє з 29.05.2012 року до 31.05.2013 року; чинність цього договору припиняється внаслідок - закінчення строку, на який його було укладено, зміни власника майна, дострокового розірвання у випадках, передбачених договором та чинним законодавством України, в інших випадках, передбачених чинним законодавством України; сторона 2 повинна звільнити займану житлову площу, якщо від сторони 1 не менше ніж за 15 днів до закінчення терміну дії договору надійшло письмове повідомлення про відмову перезаключення договору на наступний термін; сторона 1 повинна не менше ніж за 15 днів попередити про розірвання договору.

26.06.2013 року ОСОБА_1 сторона 2, за договором з приводу якого заявлено спір, звернулася до ДП «Наш Дім» сторони 1 з заявою на продовження договору проживання за адресою АДРЕСА_1, яка містить відмітку про дозвіл на проживання до 31.12.2013 року (а.с.7).

Листами №67 від 23.01.2014 року та №140 від19.03.2014 року ДП «Наш Дім» пропонувало ОСОБА_1 звільнити житлове приміщення, яким є кімната АДРЕСА_1, що було передано їй у тимчасове користування на підставі договору №40 Про надання житлової площі у тимчасове користування під час роботи на підприємстві від 28.02.2012 року у строк до 17 лютого та до 01 квітня 2014 року. (а.с.5,6).

Звертаючись в суд з позовом, позивач просить виселити ОСОБА_1, як таку, що втратила право користування житловим приміщенням, яке було передане їй у тимчасове користування з тих підстав, що остання 28.03.2013 року отримала ордер на право зайняття службового житлового приміщення у зв»язку з чим змінила місце своєї реєстрації, а також закінчення 31.05.2013 року строку дії договору.

ДП «Наш Дім» є тільки балансоутримувачем спірного житлового приміщення, останнє не належить йому на праві власності.

Відповідно до правил ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов»язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об»єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об»єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, до правовідносин, які тривають між сторонами у справі не підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України.

Умовами договору, з приводу якого заявлено спір встановлено строк його дії, а також порядок припинення, продовження, розірвання.

Відповідно до встановлених судом обставин, станом на 26.06.2013 року, коли відповідач зверталася до відповідача з заявою про продовження договору на тимчасове проживання договір був чинним, його дію було продовжено до 31.12.2013 року.

Як визначено пунктом 5.4. договору №40 Про надання житлової площі у тимчасове користування під час роботи на підприємствах, укладеного сторонами у справі 28.02.2012 року, сторона 2 повинна звільнити займану житлову площу, якщо від сторони 1 не менше ніж за 15 днів до закінчення терміну дії договору надійшло письмове повідомлення про відмову презаключення договору на наступний термін.

Наразі, за тих обставин, що на виконання пункту 5.4. зазначеного вище договору, ДП «Наш Дім» не повідомило ОСОБА_1 за 15 днів до 31.12.2013 року про відмову перезаключення договору на наступний термін, відповідно зазначені позивачем підстави для виселення відповідача у зв»язку з закінченням строку дії договору відсутні.

Крім того, твердження позивача, що позивач має бути виселена з кімнати АДРЕСА_1 і з тих підстав, що отримала у користування службове житлове приміщення, то вони також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за умовами договору, з приводу якого заявлено спір не визначену зазначену обставину, як підставу для його припинення.

Отже, заявлені позивачем вимоги про виселення ОСОБА_1 зі спірного житлового приміщення, як таку, що втратила право ним користування не підлягають задоволенню з зазначених позивачем підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 810 ЦК України, ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 3, 10, 11,60, 212,213-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позові вимоги державного підприємства «Наш дім» до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Плахотнюк К.Г.