Справа № 369/2569/15-ц
Провадження № 2/369/1538/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Нікушина В.В., при секретарі Сокиран І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ДФС України у Київській області, третя особа ОСОБА_2, про виключення із опису та зняття арешту з майна,
В момент купівлі вказаної земельної ділянки та будівництва домоволодіння вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2
20 серпня 2011 року вона уклала договір з ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відповідно до умов якого сторони проводять поділ спільного сумісного майна набутого за час шлюбу. Після підписання та нотаріального засвідчення даного договору, майно подружжя втрачає статус спільного майна та вважатиметься таким, що належить кожному з подружжя на праві особистої приватної власності.
04 листопада 2011 року постановою старшого слідчого по ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_2, а саме на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Лісна, а також вклади, цінності та інше майно, підозрюваного ОСОБА_2
ОСОБА_3 протоколу про накладення арешту на майно обвинуваченого від 15 листопада 2011 року було накладено арешт на майно, меблі та приватний житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Лісна, 24, загальною житловою площею 400 кв.м. з присадибною ділянкою, на якій розташовані будівлі із басейном та лазнею, а також споруда відкритого типу з деревини.
В подальшому їй стало відомо, що було порушено кримінальну справу № 817 за обвинуваченням ОСОБА_2 Ухвалою суду касаційної інстанції від 05 лютого 2015 року ОСОБА_2 було засуджено з конфіскацією майна. В процесі розслідування даної кримінальної справи було арештовано майно, яке належить їй на приватної власності, а саме на земельну ділянку та обєкт незавершеного будівництва.
Внаслідок неправомірних дій слідчого було безпідставно описано та накладено арешт на майно, яке належить їй на праві власності.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.
У судове засідання представник відповідача Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ДФС України у Київській області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
У судове засідання третя особа ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позові підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно постанови старшого слідчого по ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 04 листопада 2011 року було накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Лісова, 24, а також вклади, цінності та інше майно підозрюваного ОСОБА_2, де б воно не знаходилось.
ОСОБА_3 протоколу старшого слідчого по ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 15 листопада 2011 року про накладення арешту на майно обвинуваченого було проведено опис майна до складу якого входив приватний житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Лісова, 24, загальною житловою площею близько 400 кв.м..
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12 вересня 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії IV-БК № 385846, актовий запис № 1499.
На вказаній земельній ділянці було побудовано домоволодіння, до складу якого входять: житловий будинок загальною житловою площею 400 кв.м., підвал під будівлею, приямки, ганок, тераса, басейн, свердловина, вимощення, вигрібна яма, що підтверджується інвентаризаційною справою № 69. Вказане домоволодіння було збудовано самовільно, тому згідно вимог чинного законодавства є обєктом незавершеного будівництва.
ОСОБА_3 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 15 листопада 2011 року вбачається, що на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Лісова, 24 накладено арешт відповідно до постанови слідчого по ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області від 04 листопада 2011 року.
Відповідно до норм ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
ОСОБА_3 вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
ОСОБА_3 керівних роз'яснень Верховного Суду України, за розглядом у справах з подібних правовідносин із застосування судами касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права, касаційний суд вказав, що право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини (правова позиція Постанова Верховного Суду України, Судової палати палата у цивільних справах Верховного Суду від 15.05.2013 № 6-26цс13).
Вимоги, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 (в редакції від 30 червня 1978 року № 5).
Крім того, Пленум Верховного Суду УРСР в своїй Постанові від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Разом з тим, слід зазначити, що позивач є власником майна на яке згідно постанови слідчого по ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 04 листопада 2011 року було накладено арешт.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не була учасником в рамках кримінальної справи № 817 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та лише їй на праві приватної власності належить вказане нерухоме майно, тому суд дійшов висновку, що слідчим неправомірно було накладено арешт на дану земельну ділянку та домоволодіння, яке розташоване на ній.
Таким чином, наявність безпідставно накладеного обтяження на нерухоме майно позивача порушує його права на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що дає підстави для захисту його прав шляхом задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Нікушин В.В.