Справа № 404/2625/15-ц
Номер провадження 2/404/1949/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, після уточнення позову остаточно просив:

- стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь 253616,80 грн. боргу, 1439,13 грн. процентів за ставкою з розрахунку 3 % річних та 62937,04 грн. інфляційних витрат;

- стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір.

Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", його представник до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Судом встановлено, що 20.12.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" згідно анкети-заяви укладений договір про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки.

Відповідно до п. 1 Анкети заяви від 20.12.2012 р. Клієнт підписанням цієї Анкети-Заяви до Банку акцептував та приєднався до Публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб - резидентів України, що оприлюднена на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua. Погодився з тим, що Анкета заява разом із вищевказаною Публічною пропозицією АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між Клієнтом та Банком Договір про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки.

Поточний рахунок відкрито для зарахувань заробітної плати роботодавцем «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» ПрАТ, що зазначено у змісті Анкети заяви.

На виконання Договору Банком відкрито 26.12.2012 р. поточний рахунок 2980001, який зазначено у п. 2.1 Анкети - заяви від 20.12.2012 р. Факт відкриття рахунку підтверджується відповідними записами у розділі «Відмітки банку» в Анкеті - заяві. Також банком надано платіжну картку згідно п. 2.2 Анкети заяви від 20.12.2012 р.

Відповідно до умов Договору роботодавцем здійснюється виплата заробітної плати Позивача шляхом зарахування коштів на поточний рахунок.

Як вбачається із виписки по рахунку з 02.04.2015 р. по 07.05.2015 р. сума коштів на рахунку становить 253616,80 грн. (баланс рахунку на кінець періоду).

11.03.2015 р. позивач звернувся до Банку із письмовою заявою про повернення йому грошових коштів. Вказана заява зареєстрована банком за вхідним № 20-955 від 11.03.2015 р. Але свої договірні зобовязання відповідач не виконав та письмової відповіді на заяву не надав.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

За приписами ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 1067 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Норма ч.2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач має сплатити також 3 % проценти річних від простроченої суми в розмірі 1439,13 грн. за період з 11.03.2015 року по 19.05.2015 рік.

Разом з тим, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що 3 % річних від прострочення суми складає 1439,13 грн. (253616,80 грн. х 3 % річних : 365 днів у році х 69 дні прострочення = 1 1439,13 грн.) та інфляційні витрати складають 62937,04 грн. (253616,80 грн. Х 110,8 % (індекс інфляції за березень 2015 року) = 27429,22 грн., 253616,80 грн. Х 114 % (індекс інфляції за квітень 2015 року) = 35507,82 грн.).

Суд вважає, що обмеження прав позивача щодо отримання коштів, які є її власністю є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню також судовий збір в сумі 3179,93 грн. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 253616,80 грн. - боргу, 1439,13 грн. - процентів за ставкою з розрахунку 3 % річних та 62937,04 грн. - інфляційних витрат.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь держави 3179,93 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда