АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2366/15 Справа № 203/4637/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф. Ф. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про відшкодування моральної шкоди та зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 10 травня 2014 року відповідач доставив йому рекомендований лист за номером № 380, на конверті якого був проставлений відбиток календарного штемпеля про відправлення цього листа 08 травня 2014 року, тоді як он-лайн сервіс електронної системи "відстеження пересилання поштових відправлень" містив відомості про те, що цей лист нібито ще 19.04.2014 року був направлений до Києва, а потім його було повернено за зворотною адресою за відсутності адресата за вказаною адресою, а 24.04.2014 року його нібито було навіть вже вручено. Він звернувся до відповідача зі скаргою щодо недостовірних відомостей в електронній системі стосовно цього листа, за результатами розгляду якої 18 червня 2014 року він отримав відповідь від відповідача, в якій було зазначено, що на сайті УДППЗ "Укрпошта" містилася інформація про стан одночасно двох поштових відправлень, але йому не повідомили інформацію про друге поштове відправлення. Посилався на відсутність пояснень з боку відповідача, а саме, як оператор ОСОБА_3 подвоїла штрихкодовий ідентифікатор. Вважає, що відповідач своїми діями намагається приховати від нього дійсну причину, за якої вищезазначений рекомендований лист не був доставлений йому вчасно. Такі дії відповідача призвели до порушення його звичайного життєвого укладу, тому у нього з'явилася необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато свого особистого часу, він був змушений прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму свого життя, що безпосередньо пов'язано з вищезазначеними неправомірними діями відповідача і відповідно викликало глибокі душевні страждання, тому він просив відшкодувати йому моральну шкоду, а також зобов'язати відповідача надати йому повну та достовірну інформацію про результати розгляду скарги від 25.05.2014 року.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 травня 2014 року рекомендоване поштове відправлення № 380 було прийнято від відправника та 10 травня 2014 року надійшло до відділення поштового зв'язку № 125 Поштамту-Центру поштового зв'язку № 1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укрпошта" і цього ж дня доставлялося листоношею ОСОБА_4, але через відсутність адресата ОСОБА_2 вдома, повідомлення про надходження рекомендованого листа було залишено в поштовій скриньці, яка знаходилась в належному стані.

10 травня 2014 року лист було отримано позивачем особисто при зверненні до відділення поштового зв'язку № 125 м. Дніпропетровська, що підтверджується копією конверту з штрих-кодовим ідентифікатором № 380, копією книги ф. 8 про поштові відправлення і повідомлення та копією інформації з електронної пошукової системи УДППЗ "Укрпошта" (відстежень пересилання поштових відправлень, а.с. 13-15).

Відповідачем було присвоєно рекомендованому поштовому відправленню номер 380 під час направлення конверту ОСОБА_2, що підтверджується копією конверту долученої до матеріалів справи. (а.с. 13)

У квітні 2014 року за номером штрих-кодового ідентифікатору: 380 відбулася відправка іншого поштового відправлення до м. Києва з відділення поштового зв'язку Дніпропетровськ, оскільки відбулося подвоєння штрих-кодового ідентифікатора, однак викладене не вплинуло на термін доставки та проходження рекомендованого листа № 380 від 08.05.2014 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 83)

26 травня 2014 року ОСОБА_2 звертався до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" зі скаргою, за результатом розгляду якої просив відповідача повідомити йому у письмовій формі чи був рекомендований лист (штрих-кодовий ідентифікатор: 380) дійсно надісланий спочатку до Києва 19.04.2014 року до того, як він був вручений позивачу 08.05.2014 року, про що містять відомості он-лайн сервіс відповідача "відстеження пересилання поштових відправлень", що підтверджується копією скаргою позивача від 26.05.2014 року (а.с. 30)

За результатами розгляду відповідачем вищезазначеної скарги ОСОБА_2 від 26.05.2014 року, останньому було повідомлено наступне, що рекомендований лист від 08.05.2014 року № 380 надійшов на адресу позивача 10.05.2014 року та в цей же день був вручений йому особисто. Повідомлено про те, що у травні 2014 року з вини оператора відділення поштового зв'язку № 125 м. Дніпропетровська ОСОБА_3 відбулося подвоєння штрих-кодового ідентифікатора, у зв'язку з чим інформація, яка була розміщена на корпоративному сайті УДППЗ "Укрпошта", містила відомості про стан пересилання обох поштових відправлень, однак дане порушення не вплинуло на пересилання листа ОСОБА_2

ОСОБА_2 було надано відповідь про те, що його звернення не було залишено без уваги, оскільки з працівниками поштового зв'язку було проведено додатковий інструктаж щодо використання штрих-кодових ідентифікаторів при прийманні поштових відправлень, а також начальнику Поштамту ЦПЗ № 1 ОСОБА_5 було вказано на посилення контролю за роботою підлеглих працівників, внаслідок чого позивачу було висловлено вибачення та сподівання на розуміння, що підтверджується копією наказу № 2144/вк про прийом на роботу ОСОБА_3, копією наказу № 573/вк про припинення трудового договору відповідача з ОСОБА_3, поясненнями свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2014 року та копією листа УДППЗ "Укрпошта" від 18.06.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 17, 41-43, 66-68).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 16, 23, 611, ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів", Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими Постановою КМУ від 05.03.2009 року № 270, Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків переселання поштових відправлень", Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги позивача про неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку наданих сторонами доказів та пояснень учасників процесу щодо обставин справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рекомендоване поштове відправлення на ім'я позивача № 380 було прийнято від відправника 08.05.2014 року, на конверті міститься дві марки, які погашені двома відбитками штемпеля, на одному з яких чітко видно дату 08.05.2014 року. Як пояснив представник відповідача, марки погашаються у день прийняття кореспонденції. Лист отримано позивачем особисто 10.05.2014р., при зверненні до відділення поштового зв'язку № 125 м. Дніпропетровська, без порушення Наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень".

На скаргу позивача від 26.05.2014 року, відповідачем 18.06.2014 року було направлено відповідь, яка відповідає встановленим при розгляді скарги обставинам. Як пояснив позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції, він направляв до відповідача лише одну скаргу, яка міститься в матеріалах справи (а.с.30). При зверненні до суду з позовом можливо помилився в даті скарги і зазначив, що вона від 25.05.2015 року.

Відповідно до частин першої і другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При визначенні розміру моральної шкоди, доводи позивача щодо характеру та обсягу завданих йому моральних і душевних страждань, внаслідок порушення Закону України "Про захист прав споживачів"; характеру немайнових втрат, їх тривалості й можливості відновлення; тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках; порушенні нормальних життєвих зв'язків і стосунків з оточуючими людьми не є обґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з абзацом 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач не надав суду доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова