Справа № 159/518/15-ц
Провадження № 2/159/325/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 17 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі : головуючого-судді Бондара В.М.

з участю: секретаря Рижко О.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок та господарські споруди в порядку спадкування. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що він з відповідачкою є рідними братом і сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповідала своєму синові ОСОБА_1. Останній спадщину після померлої фактично прийняв, проводить догляд за будинком, садить город, сплачує податки. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить його задовольнити з викладених підстав. Судові витрати залишити за ним.

Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги визнала повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою, їх батьками були ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, які постійно проживали в АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку заповідала своєму синові ОСОБА_1 Заповіт завірено секретарем Білашівської сільської ради та на час розгляду даної справи не змінювався і не скасовувався. Після смерті своєї матері ОСОБА_1 фактично вступив у володіння спадковим майном, здійснює догляд за будинком, садить город. Разом з тим, він, разом з сестрою, у встановленому порядку прийняли у спадок земельні частки (пай) після смерті матері. Нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про спадкування нерухомого майна за ОСОБА_1, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 не мала правовстановлюючих документів на будинок і господарські споруди.

Суд вважає, що позивач не може вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного житлового будинку і господарських будівель через відсутні правовстановлюючих документів на право власності за спадкодавцем.

Враховуючи той факт, що спадщина на будинок відкрилася до набрання чинності Цивільним Кодексом 2004 року, тому згідно п. 5,6 прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного Кодексу, до таких відносин має застосовуватись дія закону від 1963 року.

У ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 Цивільного Кодексу Української РСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо: 1) він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зважаючи, що спадкоємець ОСОБА_1 почав здійснювати догляд за будинком відразу після смерті спадкодавця, тому суд вважає, що він вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України (2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до чинного законодавства України, яке діяло на час відкриття спадщини так і на даний час, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і за законом.

Суд вважає, що позивач, прийнявши у спадщину частину спадкового майна, відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України та п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину. Тому, з огляду на те, що ОСОБА_3 на час своєї смерті фактично була власником житлового будинку з господарськими будівлями, її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування за заповітом і законом до позивача.

Таким чином, на підставі доказів досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на житловий будинок і господарські споруди в порядку спадкування.

Визнання права власності за позивачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати понесені позивачем при поданні позовної заяви, залишити за ним, згідно його клопотання.

На підставі ст.ст. 128, 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 1216, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. , 209, 212-215 ЦПК України, С У Д, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. М. Бондар