Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1102/14-ц

Провадження №2/377/49/15

10 лютого 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі сторін: позивача ОСОБА_1, представник відповідача відсутній.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - про стягнення виплати страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

До суду з позовними вимогами до ВАТ НАСК "Оранта" звернулася ОСОБА_1, просила стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування моральної шкоди у сумі 7500 грн., пеню за прострочення виплати моральної шкоди у сумі 1296 грн., суму не отриманих доходів, які були б нею отримані за життя померлого у сумі 170751,30 грн. Відповідно до заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2014 року позов був задоволений в повному обсязі. На підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення вищевказане рішення суду було скасовано та справа призначена до нового розгляду в загальному порядку. Користуючись правами сторони по справі, якими наділена позивач, нею внесені уточнення до своїх позовних вимог та їх розмір. Просила стягнути на її користь з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»: страхове відшкодування частини неотриманих доходів її чоловіка ОСОБА_2, - потерпілого в сумі 100 000 гривень; - пеню за прострочення виплати страхового відшкодування - частини неотриманих доходів її чоловіка ОСОБА_2, - потерпілого в сумі 26 632 гривні 78 копійок; страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 7 650 гривень; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування - моральної шкоди в сумі 2 041 гривня 12 копійок; понесені нею витрати за надання правової допомоги в сумі 500 гривень. Позовні вимоги ОСОБА_1, обґрунтовувала наданими документами.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві та доповненні до позовної заяви. На їх обґрунтування послалася на норми матеріального права, спеціального закону та письмові докази, надані суду.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавав. Заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача та заперечень до суду на час розгляду справи після скасування заочного рішення не надходило. В той же час в матеріалах справи є їх письмове заперечення проти первинних позовних вимог позивача, вважають її позовні вимоги безпідставними, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши подані позивачкою письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.05.2011 року близько 21 години 30 хвилин з вини ОСОБА_3, водія ТОВ «Майстер», який керував транспортним засобом марки «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1, застрахованим за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/3951425 у ВАТ НАСК «Оранта», сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої загинув чоловік позивачки ОСОБА_2.

За вироком Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2011 року (справа № 1-59/2011), який набрав законної сили 15 жовтня 2011 року, ОСОБА_3, був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. За цивільним позовом ОСОБА_1 в її інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ТОВ «Майстер» було стягнуто на відшкодування моральної шкоди 150000 гривень, в іншій частині позову було відмовлено.

Вирішуючи правовий спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на день настання страхового випадку та виникнення права на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Строк дії Полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/3951425 був визначений з 11 годин 22.04.2011 року по 21.04.2012 року включно, що свідчить про настання вищевказаного страхового випадку у межах строку дії даного полісу.

ДТП, яка мала місце 13.05.2011 року, з вини ОСОБА_3, водія ТОВ «Майстер», який керував забезпеченим транспортним засобом марки «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1, застрахованим за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/3951425 у ВАТ НАСК «Оранта», внаслідок якої загинув чоловік позивачки ОСОБА_1, відповідач визнав страховим випадком, про що свідчить часткове відшкодування ним шкоди, в розмірі 7650,00 гривень, тому не має необхідності визнавати подію, що мала місце 13.05.2011 року, страховим випадком відповідно до полісу АА /3951425 від 22.04.2011 року в судовому порядку.

Згідно п.27.1 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку та виникнення права на отримання страхового відшкодування, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мали особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Як зазначено у п.27.2 ст.27 цього Закону, у зв'язку зі смертю годувальника в результаті Дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття, непрацездатна вдова ( вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років, інші члени сім'ї, які знаходились на утриманні потерпілого.

Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону у зв'язку зі смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілому, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям на час настання страхового випадку визначався Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 року № 1776 було затверджено Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування своєї вимоги щодо стягнення відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, як працездатній дружині загиблого, яка має дітей до восьми років, позивачка послалася на те, що від шлюбу з ОСОБА_2, вона має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. На момент смерті чоловіка позивачка перебувала на його повному утриманні, оскільки знаходилась у відпустці по догляду за дитиною - сином ОСОБА_5 трьох років, що підтверджується довідкою УПСЗН.

Тому суд вважає, що в даному випадку відповідач неправомірно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті їй, як працездатній дружині загиблого, яка має дітей до восьми років, не отриманої частини доходів, які належали б їй за життя чоловіка, оскільки молодшій дитині - сину ОСОБА_5 ще не виповнилось 8 років. Зважаючи на те, що в Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко передбачено право працездатної вдови, за наявності дітей до восьми років, на страхове відшкодування.

Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час настання страхового випадку, потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог даної норми матеріального права. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього Закону.

Як вбачається з заперечень на позов ВАТ НАСК «Оранта» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі зазначеного вище ліміту позивачці та її дітям в розмірі по 2 550 гривень на кожну особу. Згідно положень ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на момент настання страхового випадку, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати по похованню. У зв'язку зі смертю годувальника внаслідок дорожньо - транспортної пригоди право на страхове відшкодування має в тому числі працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до 8 років (п.27.2 Закону), тобто на відшкодування частини неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника в порядку, визначеному КМ України.

З довідки про доходи чоловіка позивачки - ОСОБА_2, які він отримував за життя за місцем своєї роботи, розмір його середньомісячної заробітної плати складав 9 229 гривень 80 копійок.

За таких обставин, виходячи із змісту ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які діяли на час настання страхового випадку, враховуючи, що позивач є працездатною вдовою, за наявності дитини до восьми років, то вона має право на страхове відшкодування, і тому ця вимога підлягає стягненню з відповідачів. Оскільки невиплата позивачці, як вдові, частини неотриманих доходів потерпілого - чоловіка позивачки - ОСОБА_2, яка б належала їй при житті її чоловіка, є безпідставною та такою, що суперечить нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини з даного питання.

Статтею 9 вищевказаного Закону визначено ліміт відповідальності Страховика, тобто грошову суму, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як вбачається з п.9.3 даної статті в редакції, що діяла на момент ДТП, обов'язковий ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п.9.1 ст.9 Закону в редакції, що діяла на момент настання страхового випадку, було встановлено, що договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі. За полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА 3951425 ліміт відповідальності Страховика, за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, визначений в сумі 100 000 гривень на одного потерпілого.

Враховуючи положення п.9.4 ст.9 Закону, відповідно до яких страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обмежуються страховими сумами, що діяли на дату укладання договору та зазначені у договорі страхування, позивач правомірно зменшила розмір заявлених нею позовних вимог по виплаті їй такого виду страхового відшкодування як відшкодування частини неотриманих доходів потерпілого і її вимоги в цій частині підлягають задоволенню на підставі вищенаведеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування частини неотриманих доходів потерпілого, а саме чоловіка позивача - ОСОБА_2, у розмірі 100 000 гривень.

Також суд прийшов до висновку, що НАСК «Оранта» повинна нести додаткову відповідальність за прострочення виплати страхового відшкодування.

З наданих документів вбачається, що виплати за вищевказаними видами страхового відшкодування, навіть в тому розмірі, з яким погоджується відповідач, не проведені по сьогоднішній день, що є порушенням вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного - законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведені обставини позивач в даному випадку правомірно збільшила розмір своїх вимог як в частині розміру самого страхового відшкодування моральної шкоди, в розмірі 7 650 гривень (з розрахунку по 2 550 гривень на кожну особу), так і в частині стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування моральної шкоди та частини неотриманих доходів потерпілого, яка б належала їй при житті її чоловіка, у відповідності до вимог п.36.5 ст.36 Закону..., яка повинна бути сплачена з розрахунку подвійної ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За п.п.3,5 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування). З наданих документів вбачається, що позивач звернулася з заявою до Славутицького відділення ВАТ НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування 10 жовтня 2011 року, виплата якого в повному обсязі не проведена по цей час. Тому суд прийшов до висновку що вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь пені з 10 жовтня 2013 року по виплаті страхового відшкодування є правомірними відповідно п. 36.5 ст. 36 Закону….

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 315 від 09.08.2013 року облікову ставку з 13.08.2013 року установлено в розмірі 6,5% річних. Згідно постанови правління НБУ № 212 від 04.04.2014 року облікову ставку з 15.04.2013 року установлено в розмірі 9,5% річних. Постановою правління НБУ № 417 від 15.07.2014 року облікову ставку з 17.07.2014 року установлено в розмірі 12,5% річних. Постановою правління НБУ №719 від 12.11.2014 року облікову ставку з 13.11.2014 року установлено в розмірі 14% річних.

Виходячи з вищенаведених норм матеріального права та з врахуванням розміру облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня, відповідач зобов'язаний оплатити позивачу пеню за час прострочення виплати страхового відшкодування:

1. Частини неотриманих доходів потерпілого, що станом на 10.02.2015 року складає 26 632 гривні 78 копійок, в тому числі:

- 6 600 гривень 94 копійки (100 000 грн. х 13% : 365 днів х 187 днів) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 10.10.2013 року по 14.04.2014 року;

-4 840 гривень 65 копійок (100 000 грн. х 19% : 365 днів х 93 дня) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року;

-8 287 гривень 29 копійок (100 000 грн. х 25% : 365 днів х 121 день) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року;

-6 903 гривні 90 копійок (35 000 грн. х 28% : 365 днів х 90 днів) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 13.11.2014 року по 10.02.2015 року.

2. Моральної шкоди, що станом на 10.02.2015 року складає 2 041 гривня 12 копійок, в тому числі:

-508 гривень 64 копійки (7 650 грн. х 13% : 365 днів х 187 днів) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 10.10.2013 року по 14.04.2014 року;

-370 гривень 14 копійок (7 650 грн. х 19 % : 365 днів х 93 дні) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року;

-634 гривні 04 копійки (7 650 грн. х 25 % : 365 днів х 121 день) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року;

- 528 гривень 30 копійок (7 650 х 28% : 365 днів х 90 днів) - пені за час прострочення виплати страхового відшкодування з 13.11.2014 року по 10.2.2015 року.

За таких обставин і на підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі на користь позивача з ВАТ НАСК «Оранта» підлягає до стягнення: 100 000 гривень страхового відшкодування у вигляді частини неотриманих доходів потерпілого, пеня за прострочення виплати страхового відшкодування частини неотриманих доходів потерпілого в сумі 26 632 гривні 78 копійок, страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 7 650 гривень та пеня за прострочення виплати страхового відшкодування - моральної шкоди в сумі 2 041 гривні 12 копійок, всього 136 323 гривні 90 копійок.

Крім того відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому вимоги позивача в частині стягнення витрат за надання правової допомоги в сумі 500 гривень, також підлягають задоволенню.

Керуючись ч.1 ст. 218 ЦПК України, 256,258,268 ЦК України Закону України «Про обов,язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування моральної шкоди у сумі 7500 гривень; пеню за прострочення виплати моральної шкоди у сумі 1296 гривень; суму не отриманих доходів, які були б отримані позивачем ОСОБА_1 за життя померлого ОСОБА_2 у сумі 170751,30 гривень, всього 179547 гривень 30 копійок.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь держави судовий збір у сумі 1795 гривень 47 копійок.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Малишенко