АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/51/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції - Нечипоренко Ярослави Володимирівни та апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Касянчук Ольги Василівни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_8 про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про звільнення майна боржника з-під арешту № б/н від 19 вересня 2013 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

01 липня 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо звільнення майна боржника з-під арешту, а саме предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 та скасування постанови про звільнення майна з-під арешту.

В скарзі вказує на те, що на виконанні ЦВ ДВС Черкаського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження за № 226 від 02 грудня 2010 року.

19 вересня 2013 року державним виконавцем ЦВ ДВС Черкаського МУЮ Клименко В.В. винесено постанову про звільнення майна з-під арешту.

Підставою для звільнення майна з-під арешту державним виконавцем вказана ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

У зв'язку з цим заявник звернувся до відділу ДВС із заявою про надання йому постанови про закриття виконавчого провадження, як це передбачено ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» на що отримав відповідь, що лише 11 червня 2014 року державному виконавцю стало відомо про граматичну помилку, а саме те, що посилання державного виконавця Клименко В.В. на статтю 50 ЗУ «Про виконавче провадження» є граматичною помилкою, а майно було звільнено з-під арешту на підставі ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження».

А тому, заявник вважає, що у державного виконавця не було жодних підстав для винесення постанови про звільнення майна з-під арешту від 19 вересня 2013 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2014 року скаргу ОСОБА_8 задоволено.

Визнано дії державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ щодо винесення майна з-під арешту від 19 вересня 2013 року неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ Клименко В.В. від 19 вересня 2013 року про звільнення майна з-під арешту, а саме: чотирикімнатної квартири: загальною площею 158,4 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м., розташованої за адресою - АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі представник ЦВ ДВС Черкаського МУЮ - Нечипоренко Я.В. просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2014 року як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_8.

В апеляційній скарзі представник АТ «Банк «Фінанси та кредит» - Касянчук О.В. також просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2014 року як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_8.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, а провадження по справі підлягає закриттю з слідуючих підстав.

Звертаючись до суду з скаргою (а.с. 1-2), ОСОБА_8 мотивував доводи своєї скарги тим, що на виконанні ЦВ ДВС Черкаського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження за № 226 від 02 грудня 2010 року.

19 вересня 2013 року державним виконавцем ЦВ ДВС Черкаського МУЮ Клименко В.В. винесено постанову про звільнення майна з-під арешту.

Підставою для звільнення майна з-під арешту державним виконавцем вказана ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

У зв'язку з цим заявник звернувся до відділу ДВС із заявою про надання йому постанови про закриття виконавчого провадження, як це передбачено ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» на що отримав відповідь, що лише 11 червня 2014 року державному виконавцю стало відомо про граматичну помилку, а саме те, що посилання державного виконавця Клименко В.В. на статтю 50 ЗУ «Про виконавче провадження» є граматичною помилкою, а майно було звільнено з-під арешту на підставі ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження».

А тому, ОСОБА_8 вважав, що у державного виконавця не було жодних підстав для винесення постанови про звільнення майна з-під арешту від 19 вересня 2013 року, а тому просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо безпідставного звільнення майна боржника, а саме предмету іпотеки-квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, з-під арешту. Також просив скасувати постанову про звільнення майна боржника з-під арешту № б/н від 19 вересня 2013 року, якою було звільнено з-під арешту наступне майно: іпотечна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_8, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що доводи скарги щодо неправомірних дій державного виконавця щодо складання постанови про звільнення майна з-під арешту є обгрунтованими, підтверджені наданими доказами, а тому є всі підстави для задоволення скарги.

Переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів, на підставі встановлених в апеляційному суді обставин по справі та наявних матеріалів справи дійшла до висновку про необхідність закриття провадження по справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 3.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зведене виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_8 зареєстровано в журналі обліку зведених виконавчих проваджень 2010 за № 226/5.

Також встановлено, що до його складу входить чотири виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») коштів на загальну суму 2 105 712,73 грн..

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дані обставини не заперечуються сторонами по справі і встановлені наявною в матеріалах справи копією ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2014 року (а.с. 184-185), яка є чинною на момент розгляду справи та не скасована судом вищої інстанції.

Відповідно до п. 3.8.1 Інструкції. Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження вноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні.

Як вбачається з наданої сторонами та долученої до матеріалів справи постанови про об'єднання у зведене виконавче провадження від 02 грудня 2010 року, державним виконавцем Косолапом В.І. об'єднано у зведене виконавче провадження виконавчі провадження з виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси: № 2-2214, виданого 07 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 1 269 264,85 грн.; № 2-2214, виданого 07 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 1 730 грн.; № 2-4336, виданого 21 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 1 730 грн.; № 2-4336, виданого 21 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 832 987,88 грн..

Судом апеляційної інстанції також було встановлено, що 28 липня 2011 року державним виконавцем винесено постанову (а.с. 162) про приєднання виконавчого провадження № 27749911 з примусового виконання виконавчого напису № 581, вчиненого ПН ОСОБА_10 від 12 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 267 865,63 грн. до складу вищезазначеного зведеного виконавчого провадження № 226.

З метою виконання виконавчих листів, державним виконавцем було здійснено ряд заходів на виявлення, опис та реалізацію майна ОСОБА_8.

Черкаською філією ПП «Юстиція» двічі 20 квітня 2012 року та 07 грудня 2012 року були призначені прилюдні торги щодо продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, однак вони не відбулися із-зі відсутності покупців.

Сторони не заперечили в суді апеляційної інстанції тієї обставини, що 21 серпня 2013 року за постановою державного виконавця вищевказане виконавче провадження виведено зі складу зведеного виконавчого провадження та постановою від цієї ж дати винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, з вище встановлених обставин та наявних матеріалів справи вбачається, що в період з 28 липня 2011 року по 21 серпня 2013 року (у період організації та проведення прилюдних торгів з реалізації квартири) у зведеному виконавчому провадженні № 226 перебували судові рішення судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб). Зокрема виконавчий напис № 581, вчинений ПН ОСОБА_10 від 12 травня 2011 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 267 865,63 грн. перебував на виконанні у Центральному відділі ДВС. Факт його перебування у складі зведеного виконавчого провадження № 226 підтверджується постановою про приєднання до складу зведеного виконавчого провадження від 28 липня 2011 року (а.с. 162).

В суді апеляційної інстанції також встановлено, що 16 січня 2014 року постановою державного виконавця (а.с. 170-171) повторно відкрито виконавче провадження № 41552284 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа і постановою від 23 січня 2014 року (а.с. 172) вказане виконавче провадження приєднано до складу зведеного виконавчого провадження № 226 відносно боржника ОСОБА_8 та на даний час перебуває на виконанні у ЦВ ДВС ЧМУЮ.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апеляційне провадження по даній справі судом зупинялося, оскільки ОСОБА_8 було вказано, що ніякого зведеного виконавчого провадження в період з 28 липня 2011 року по 21 серпня 2013 року не існувало, а воно було сформоване 23 липня 2014 року і як було вище встановлено апеляційним судом 23 січня 2014 року внесено до ЄДРВП, а тому він він звернувся до суду з заявою про перегляд ухвали апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2014 року в зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за скаргою ОСОБА_8 на дії державного виконавця ЦВ ДВС ЧМУЮ Клименко, заінтересована особа: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про передачу майна стягувача № б/н від 19 вересня 2013 року та акту про передачу майна стягувачу № б/н від 19 вересня 2013 року.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року, яка була долучена до матеріалів справи та була предметом дослідження колегії суддів, доводи заяви ОСОБА_8 не спростували висновків ухвали апеляційного суду від 30 липня 2014 року про те, в період з 28 липня 2011 року по 21 серпня 2013 року в зведеному виконавчому провадженні перебувало чотири виконавчих провадження і виконавче провадження № 27749911 з примусового виконання виконавчого напису № 581, вчиненого ПН ОСОБА_10 від 12 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 267 865,63 грн. входило до складу вищезазначеного зведеного виконавчого провадження № 226. Дані висновки суду були зроблені на підставі дослідження витребуваних даних з книг обліку зведених виконавчих проваджень за 2009 рік та журналів обліку зведених виконавчих проваджень за 2011-2014 роки, інформації облікових карток (виписок) на зведені виконавчі провадження та постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Як вже зазначалося вище, ухвалою суду було задоволено скаргу ОСОБА_8 і суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що доводи скарги щодо неправомірних дій державного виконавця щодо складання постанови про звільнення майна з-під арешту є обгрунтованими, підтверджені наданими доказами, а тому є всі підстави для задоволення скарги.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що вищезазначені дії державного виконавця були здійснені останнім тоді, коли в зведеному виконавчому провадженні перебували на виконанні судові рішення судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що згідно із ст. 33 Закону про виконавче провадження кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів лише з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження. Скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб) належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин, з врахуванням вищевикладеного та вказаних роз'яснень постанови Пленуму ВСУ, колегія суддів вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому на підставі ч.1 ст. 310 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції - Нечипоренко Ярослави Володимирівни та представника акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Касянчук Ольги Василівни задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_8 про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про звільнення майна боржника з-під арешту № б/н від 19 вересня 2013 року скасувати.

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_8 про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про звільнення майна боржника з-під арешту № б/н від 19 вересня 2013 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :