АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що відповідач отримував пенсію призначену йому на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Згідно заяви відповідача від 25 листопада 2008 року виплата пенсії була припинена з 01.12.2008 року у зв'язку з призначенням пенсії за віком згідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва.

Проте в період з 01.10.2009 року до 01.08.2013 року відповідачу було поновлено виплату пенсії за вислугу років та за вказаний рахунок відповідачу зараховано кошти в сумі 105 957.02 грн., з яких 99556.85 грн. за згоди відповідача були повернуті банківською установою, залишок становить 6400.17 грн. сплачених відповідачу безпідставно за період з 01 жовтня до 31 грудня 2009 року.

Оскільки відповідач знав, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі і останнім здійснювалось нарахування пенсії, то безпідставне зняття коштів з поточного/карткового рахунку № НОМЕР_1, відкритого в філії ТВБВ Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» в сумі 6400 грн. 17 коп. є протиправним та підлягає поверхню державі в особі Пенсійного фонду.

Тому, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач просив стягнути на свою користь із відповідача 6400.17 грн. (а.с.1-3)

Відповідач проти позову заперечував. (а.с.27)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві 6400,17 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.28-30)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові. На обґрунтування скарги зазначив, що позивач не навів доказів зловживань з боку відповідача і дійшов помилкового висновку про задоволення позову. (а.с.35-37)

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник позивача ОСОБА_3 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-91цс14, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Судом встановлено, що відповідач отримував пенсію призначену йому на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». (а.с.5, 8-9, 26)

У серпні 2014 року позивач заявив вимогу відповідачу про повернення безпідставно нарахованих і виплачених грошей за період з 01.10.2009 року до 31.12.2009 року 6400.17 грн. (а.с.6)

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від21 березня 2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Тобто, без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань з його боку, які, відповідно до ст. 60 ЦПК України, повинен довести позивач, відсутні правові підстави для стягнення надмірно виплачених сум пенсій.

Таким чином грошові кошти, набуті відповідачем, є пенсією, виплата якої проведена банком за відсутності рахункової помилки з його боку й недобросовісності з боку відповідача. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі статті 1215 ЦК України зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

З огляду на вимоги ч. 2 ст. 314 ЦПК України, рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/12459/2015

Унікальний номер 753/1471/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Парамонов М.Л.

Доповідач Левенець Б.Б.