Провадження №2/761/655/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашен05 травня 2015 рокуко Н.В.,

при секретарі Ковтун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про розірвання договору та повернення суми грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з цивільним позовом, в якому, з урахуванням остаточної заяви про уточнення позовних вимог від 27.04.2015 р., поставлено питання про розірвання договору строкового банківського вкладу №6250/370-13, що укладений між нею та відповідачем Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - АТ «Банк «Фінанси та Кредит», Банк), стягнення на її користь суму банківського вкладу в розмірі 17700 Євро, та процентів у розмірі 1771,60 Євро за весь час фактичного користування Банком вкладом. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.04.2013 р. між нею та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір банківського вкладу №6250/370-13 (надалі - Договір). За умовами зазначеного Договору Банк прийняв на вкладний рахунок позивача 17000 Євро на строк з 20.04.2013 р. по 04.05.2014 р. зі сплатою за користування коштами вкладу за ставкою 9,00 % річних. Пунктом 4.1 вищевказаного Договору передбачено порядок повернення вкладу, а також встановлено підстави для продовження строку дії розміщення вкладу на 370 днів з наступного дня після закінчення строку вкладу в разі не надання вкладником письмової заяви Банку з вимогою про повернення коштів. Позивач стверджувала, що вона 23.05.2014 р. через канцелярію Банку звернулася з письмовою заявою, в якій ініціювала повернення суми вкладу та нарахованих процентів, однак відповідач відмовив у задоволенні її вимог. Після декількох спроб врегулювати зазначене питання при особистому відвіданні головного офісу Банку, та направлення 01.07.2014 р. письмової претензії щодо негайного повернення банківського вкладу, які не призвели до вирішення спору, позивач звернулася до суду за захистом порушених прав. Отже, посилаючись на положення ст.ст.526, 1060, 1061, 1074, 1212 ЦК України, з урахуванням розрахунку від 10.02.2015 р., позивач просила розірвати Договір банківського вкладу, та повернути їй суму вкладу разом з відповідними відсотками згідно умов договору: 9,00 % річних на підставі п.4.2 Договору за період з 29.04.2013 р. по 29.04.2014 р., що складає 1632,83 Євро; 1,00 % річних за період з 05.05.2014 р. по 10.02.2015 р. на підстав абз.2 п.4.2 Договору, що складає 138,77 Євро.

В судовому засіданні 24.04.2015 р. представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в ньому.

В подальшому, від представника позивача 28.04.2015 р. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача та прийняття рішення про задоволення позову з урахуванням останніх уточнень позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.05.2015 р. проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правові наслідки.

Судом встановлено, що 29.04.2013 р. між ОСОБА_1 (надалі - вкладник) та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір банківського вкладу «Класік» №6250/370-13. За умовами зазначеного Договору відповідач прийняв на вкладний рахунок позивача 17700 Євро терміном до 04.05.2014 р., з відсотковою ставкою 9,00 % річних.

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, що підтверджується копією квитанції №639/3 від 29.04.2013 р.

23.05.2014 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до Банку із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих відсотків за депозитним договором №6250/370-13 від 29.04.2013 р. у зв'язку із закінченням строку дії цього договору.

01.07.2014 р. позивач повторно звернулася до Банку з претензією, в якій висловлено вимогу повернути кошти по договору банківського вкладу №6250/370-13 від 29.04.2013 р., строк дії якого закінчився.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Так, за умовами п.4 вищезазначеного Договору, після закінчення строку, визначеного п.1.1. цього Договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України, кошти з депозитного рахунку, відкритого вкладником в Банку при укладанні Договору, повертаються вкладнику за його письмовою вимогою шляхом видачі готівки, або перерахування на його власний рахунок, а дія Договору припиняється. В разі, коли вкладник не надав Банку відповідну вимогу про повернення коштів, строк розміщення вкладу вважається продовженим на строк 370 днів з дня наступного, після закінчення строку визначеного п.1.1. цього Договору. При достроковому розірванні Договору за ініціативою вкладника, Банк здійснює перерахунок процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою 1,00 % річних.

Оскільки суду надано належні докази того що позивач 23.05.2014 р. та 01.07.2014 р. зверталася до відповідача із письмовими заявами про повернення вкладу та нарахованих відсотків по Договору, а відповідач не виконав цієї вимоги, тому порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин договір депозитного вкладу підлягає розірванню, оскільки це є бажання і вимога позивача - вкладника депозитних коштів.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків і після подачі позову до суду.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах позовних вимог, приймаючи до уваги, що позивач, як вкладник банківського вкладу (депозиту) має право в будь-який момент вимагати повернення банківського вкладу, тому в порядку ст. 1058 ЦК України вказана сума депозитного вкладу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, так як на вимогу позивача банк добровільно вказані кошти не повернув. З врахуванням положень ст. 1060 ЦК України одночасно з поверненням банківського вкладу позивачу з відповідача підлягають стягненню і нараховані проценти по депозитному вкладу, відповідно до умов договору №6250/370-13 від 29.04.2013 р., в сумі розрахованій позивачем в розрахунку від 10.02.2015 р.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір при зверненні до суду в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294-296ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про розірвання договору та повернення суми грошових коштів задовольнити.

Розірвати договір №6250/370-13 про банківський строковий вклад від 29 квітня 2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу у розмірі 17700 Євро, проценти за користування вкладом у розмірі 1771 Євро 60 Євроцентів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3654 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: