АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2893/15 Головуючий 1 інст. Курганникова О.А.
Справа № 2-1815/10 Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів : Черкасова В.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Каплаух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2010 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що відповідно до кредитного договору № 6/4/1/2008/840-К/665 від 17.01.2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 95097,6 доларів США на строк до 12.01.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,89% на рік. Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язана була проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом сплати мінімально необхідного платежу у визначеному договором розмірі, але відповідачка не виконала та не виконує своїх зобов'язань за вищезазначеним договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, відповідачка станом на 16.02.2010 року мала заборгованість у розмірі 1004502,42 грн., яка складається: суми заборгованості за кредитом у розмірі 760971 грн.; суми нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 199347,58 грн.; суми штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 44183,84 грн.

В забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 6/4/1/2008/840-К/665 від 17.01.2008 року, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 6/4/1/2007/980-І/666 від 17.01.2008 року, у відповідності до якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 20, яка розташована за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, 150-б, що належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 17.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстраційним номером 91. На підставі цього, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2010 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 6/4/1/2008/840-К/665 від 17.01.2008 року в сумі 1004502,42 грн. та за судовими витратами у розмірі 1820,00 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру № 20, яка розташована за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, 150-б, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 6/4/1/2007/980-І/666 від 17.01.2008 року шляхом продажу ВАТ КБ «Надра» від свого імені будь-якій особі, на умовах та в порядку згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

05.02.2015 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подала заяву про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2010 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду 1 інстанції відмовлено.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що оскаржуване заочне рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду 1 інстанції, апеляційну скаргу задовольнити та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем добровільно було укладено банківський договір іпотеки, на забезпечення кредитного договору. Оскільки боржник умови кредитного договору не виконав, грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, тому судом обґрунтовано було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між відповідачкою ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 6/4/1/2008/840-К/665 від 17.01.2008 року на отримання кредиту у розмірі 95097,6 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,89% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 12.01.2028 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 6/4/1/2008/840-К/665 від 17.01.2008 року, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №6/4/1/2007/980-І/666 від 17.01.2008 року, згідно умов якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 20, яка розташована за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, 150-б, що належала відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 17.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3

В період дії кредитного договору, ОСОБА_2 не дотримувалась умов кредитного договору, внаслідок чого за нею станом на 16.02.2010 року утворилась заборгованість в розмірі 1004502,42 грн. з яких: 760971,00грн. - заборгованість за кредитом; 199347,58 грн. - заборгованість за відсотками; 44183,84 грн. - заборгованість за пенею.

Відповідно до статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зобов'язання, згідно ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з умов кредитного договору, а саме п.п.4.3.2. 4.3.4) позичальник взяв на себе зобовязання: суворо дотримуватись положень цього договору, а також договору іпотеки, визначено п.2.1. цього договору; сплачувати платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 1.3.1., 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. цього договору; у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених цим договором, сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1. 5.3. цього договору.

Згідно ст. 5 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.33 та ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 цього Закону встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається окрім всього іншого спосіб реалізації предмета іпотеки і один із способів є застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки) ст.39 Закону України «Про іпотеку».

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв уваги той факт, що в предметі договору іпотеки зазначено зовсім інший кредитний договір, а саме 6/4/1/2007/840-К/665 від 10 січня 2008 року, замість кредитного договору №6/4/1/2008/840-К/665 від 17.01.2008 року колегію суддів не приймаються, оскільки описка в договорі іпотеки не свідчить про те, що він припинив свою дію або втратив чинність. Позовних вимог про визнання іпотечного договору недійсним відповідачем не заявлялося, рішення з цього приводу матеріали справи не містять.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що 17.01.2008року між довірителем та банком дійсно укладався саме цей кредитний договір, а також те, що відповідач передала банку в іпотеку вищевказане майно, та пояснила, що будь-яких інших кредитних та іпотечних договорів з ВАТ КБ «Надра» ОСОБА_2 не укладала.

Цей факт також підтверджується п.2.1 кредитного договору, з якого вбачається, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник (майновий поручитель) укладає з банком договір іпотеки, зазначаючи, що предметом договору є саме квартира 20, що знаходиться за адресою м. Харків, пр. Героїв Сталінграду №150-б, заг. пл. 62,0 кв.м., жит. пл. 40,3 кв.м.

Крім того, з пояснень представника відповідача в суді апеляційної інстанції вбачається, що цей предмет іпотеки реалізовано з публічних торгів саме за цим кредитним договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не спростовують висновки суду, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.і ст.307, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді