Провадження №22-ц/784/56/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції Гуденко О.А.
Категорія 34 Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_3,

ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Арсенал страхування "( далі - ПАТ „СК„ Арсенал страхування " ), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А

27 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що 03 червня 2014 року близько 20.30 год у м. Миколаєві на нерегульованому перехресті вул. Миколаївської та вул. Васляєва за участю автомобіля ВАЗ 2170 Пріора, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобілем «Опель Омега» реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано ОСОБА_5

Оскільки відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2170 ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ „СК „Арсенал страхування ", то йому за фактом страхового випадку страховиком було виплачено 25000 грн.

Між тим, відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №754 від 20 липня 2014 року розмір заподіяного йому збитку становить 69268 грн.

За такого, відповідачі повинні сплатити йому матеріальну шкоду в розмірі 44268 грн. ( за вирахуванням отриманої від страховика).

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно також фізичну і моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав в зв'язку з пошкодженням автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, а також в погіршення його здоров'я, та здоров'я членів його родини та оцінює в розмірі 20000 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь 44 268 грн. завданої матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ПАТ „Страхова компанія „ Арсенал страхування».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 500 грн. франшизи та 121 грн.80 коп. судових витрат, а з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 4000 грн. компенсації моральної шкоди та 121 грн. 80 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішення суду є неправомірним, ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить його в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення завданої йому матеріальної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове, задовольнивши вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 компенсації моральної шкоди скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідачів, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 - не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «СК»Арсенал страхування» був укладений договір страхування транспортного засобу ( поліс №АС/9247932) ВАЗ 2170 Пріора, 2009 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, на строк до 25 грудня 2014 року (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п.4 Полісу страховий ліміт становить по відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю у розмірі 100 000 грн., по відшкодування шкоди, заподіяної майну - 50 000 грн. Розмір франшизи - 500 грн.( п. 5 Полісу). А.с.59

03 червня 2014 року близько 20.30 год у м. Миколаєві на нерегульованому перехресті вул. Миколаївської та вул. Васляєва за участю автомобіля ВАЗ 2170 Пріора, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобілем „Опель Омега „ реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль останнього зазнав механічних ушкоджень ( а.с.7)

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2014 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_5

Згідно Звіту № 82//06-14 про оцінку вартості ( розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05 червня 2014 року, вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу становить 62 242 грн., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП - 61 670 грн.70 коп., тобто транспортний засіб позивача у відповідності з п.8.2 Методики товарної експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №142/5/2092, зареєстрованої в МЮ України 24 листопада 2003 року №1074/8395 зі змінами та доповненнями, відновлювати економічно недоцільно ( а.с.105-116).

За висновком автотоварознавчої експертизи № 754 від 30 липня 2014 року проведеної на підставі постанови слідчого СЧ СВ МММУ УМВС в Миколаївській області від 16 червня 2014 року, на підставі якої позивача просить стягнути на його користь матеріальну шкоду, сума матеріального збитку завданого власнику, прирівняна до його дійсної ринкової вартості та складає 69268 грн.73 коп., відновлення автомобіля Опель-Омега є економічно недоцільним ( а.с.9-31).

За приписами ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, виходячи із ринкової вартості автомобіля на момент ДТП - 61670 грн.71 коп., розміру франшизи 500 грн. та погодженої з позивачем вартості придатних залишків автомобіля - 36 170 грн.70 коп., ОСОБА_3 страховиком було виплачено 25000 грн. страхового відшкодування.

Враховуючи зазначені норми права та обставини справи, колегія суддів вважає, що посилання позивача на необхідність стягнення з відповідачів на його користь різниці страхового відшкодування 44248 грн., від суми 69 268 грн. ( висновок автотоварознавчої експертизи № 754 від 30 липня 2014 року ) - 25000 грн.( сплачених відповідно до розрахунку ПАТ»СК «Арсенал страхування» від 09 липня 2014 року та отриманих ним за платіжним дорученням №16188 від 16 липня 2014 року) безпідставні, оскільки згідно зі звітом №82/06-14 від 05 липня 2014 року ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 61 679 грн.70 коп., відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування залишкова вартість пошкодженого автомобіля ( вартість придатних залишків, яка погоджена з позивачем) становить 36 170 грн.70 коп., і страхова компанія сплатила різницю згідно платіжного доручення завданої шкоди в сумі 25 000 грн., що відповідає положенням ст.ст.30, 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Суд першої інстанції , на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову позивача. Оскільки позивач при проведенні розрахунку розміру страхового відшкодування погодився з тим, що його автомобіль визнано фізично знищеним та з врахуваннях цієї обставини погодив з страховиком вартість його автомобіля після ДТП, а, відтак, йому відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Посилання позивача на висновок автотоварознавчої експертизи № 754 від 30 липня 2014 року проведеної на підставі постанови слідчого СЧ СВ МММУ УМВС в Миколаївській області від 16 червня 2014 року відповідно до якої визначено вартість пошкодженого автомобіля більше ніж за звітом про оцінку розміру збитку №82/06-14 від 05 червня 2014 року не заслуговують на увагу, оскільки висновок виконаний у кримінальній справі не є висновком в розумінні цивільного права, а отже не є належним засобом доказування при розгляді цивільної справи.

З врахуванням викладеного підстав для скасування рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

У відповідності до п.23.1 ст.23 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ст.26-1 Закону №1961, Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Однак, частина 2 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що діями відповідача ОСОБА_5 позивачеві була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що останній зазнав душевних страждань у зв'язку із пошкодженням належного йому майна - автомобіля та неможливістю подальшого користування ним та стягнув на користь позивача 4000 грн. компенсації моральної шкоди.

В той же час, враховуючи принцип розумності та справедливості, обставини справи, колегія суддів вважає, що достатнім розміром на відшкодування компенсації моральної шкоди є 2500 грн.

За такого рішення суду в цій частині на підставі п.3 ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем заподіяння йому моральної шкоди в зв'язку з пошкодженням автомобіля спростовується зібраними по справі доказами, зокрема постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2014 року відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої автомобіль став непридатним для використання та звітом № 82//06-14 про оцінку вартості ( розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05 червня 2014 року , який підтверджує пошкодження належного позивачеві майна.

Між тим, при вирішення питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.88 ЦПК України та роз'яснень викладених у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» щодо пропорційного присудження судових витрат при частковому задоволені позову

Так, відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду з даним позовом повинен був сплатити за вимоги майнового характеру судовий збір у розмірі - 1 відсотка ціни позову, але не менше 0.2 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто - 442 грн.68 коп., за вимоги немайного характеру - 243 грн.60 коп., всього 686 грн.28 коп.

Між тим, позовні вимоги оплачені позивачем у розмірі 243 грн.60 коп.

За такого, з врахуванням розміру заявлених позивачем вимог майнового характеру та задоволених вимог в цій частині, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір у розмірі 2 грн. 75 коп., а з ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути несплачений ним судовий збір у розмірі 196 грн.33 коп.( 442.68-243.60-2.75); з врахуванням розміру заявлених позивачем вимог немайнового характеру та задоволених вимог в цій частині, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір у розмірі 30 грн. 45 коп., а з ОСОБА_3 на користь держави - несплачений ним судовий збір у розмірі 213 грн.15 коп.

В зв'язку з чим, рішення суду в частині розподілу судового збору необхідно змінити відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Рішення суду в частині задоволення вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 франшизи сторонами не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014 року щодо задоволення вимог про відшкодування компенсації моральної шкоди та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 2500 ( дві тисячі п'ятсот ) грн. компенсації моральної шкоди та 30 ( тридцять) грн. 45 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 ( дві ) грн.75 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 409 ( чотириста дев'ять) грн. 48 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: