АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1512/15 Справа № 180/3533/14 Головуючий у 1 й інстанції - Тананайська Ю.А. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Ялової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року у справі за скаргою Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, зобов'язання вчинити дії при проведенні виконавчих дій за виконавчим листом №2/180/702/2013, виданим Марганецьким міським судом Дніпропетровської області на виконання рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року відмовлено ДП "Придніпровська залізниця" у задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, зобов'язання вчинити дії при проведенні виконавчих дій на виконання рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ДП "Придніпровська залізниця", ОСОБА_4, ПрАТ "Страхова група "ТАС" про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі державне підприємство посилається на те, що судом порушені норми процесуального права, та не враховані норми матеріального права, а тому просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу підприємства у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявника, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив із того, що на виконання рішення Марганецьким міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №2/180/702/2013 про стягнення солідарно із ДП "Придніпровська залізниця", ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 197 450 гривень.

Виконавчий лист було пред'явлено до виконання через Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. 24 квітня 2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 43026493 та надано боржнику строк до 30.04.2014 року виконати у добровільному порядку виконавчий лист.

29 квітня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" на виконання виконавчого листа платіжним дорученням перерахувало на користь ОСОБА_3 185873,55 грн. та на користь держави у вигляді обов'язкового платежу у відповідності до ст. 168 Податкового кодексу України 37776,99 грн.

У зв'язку з невиконанням виконавчого листа в повному обсязі, у добровільному порядку, 06 листопада 2014 року старший державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловол В.О. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3777,7 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог за скаргою, міський суд виходив з того, що фактично, в період добровільного виконання, виконавчий лист боржником не виконаний, оскільки сума, яка зазначена в рішенні суду боржником не перерахована на користь стягувача. Дії державного виконавця, щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідали вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в наданий державним виконавцем строк виконавчий лист боржником самостійно не виконаний в повному обсязі. Суми, отримані за рішенням суду внаслідок відшкодування платнику податку, завданої моральної шкоди, відповідно до пп. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню. На підставі чого, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що дії державного виконавця відповідають вимогам законодавства.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі та вимогам законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи державне підприємство звернулося до суду із скаргою, в якій оскаржує дії державного виконавця щодо прийняття постанови від 06 листопада 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3777,7 гривень та пов'язані із цією постановою виконавчі дії.

В судовому засідання приймали участь лише боржник та державний виконавець, стягувач не повідомлявся про розгляд справи, згідно ст.ст.74-76 ЦПК України.

Відповідно до статті 26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Суд не обговорив питання залучення до участі у справі, як заінтересованої особи, іншої сторони виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси, що відповідає роз'ясненням п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах".

Крім того, відповідно до вимог пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу.

Пунктом 7 роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" передбачено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Таке ж положення передбачено і у п. 6 роз'яснення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

Але суд першої інстанції розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Також при оформленні справи суд не врахував положення пункту 3.2. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №173 від 17.12.2013 року.

За таких обставин, ухвалу суду необхідно скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: