У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ ГРУП», про скасування рішення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідачів - ТзОВ «ЗЕТ ГРУП», про визнання недійсним та скасування рішення Вінницької міської ради від 27 листопада 2009 року № 2608 щодо безоплатної передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 254 кв. м, яка є прибудинковою територією вказаного будинку.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що рішення Вінницької міської ради від 27 листопада 2009 року № 2608 є незаконним, оскільки ОСОБА_3 не є власником чи користувачем нерухомого майна, розташованого на вказаній земельній ділянці, а тому не було ніяких правових підстав для її передачі йому власність. Також зазначив, що при розробленні проектної документації, що передувала передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_3, не враховані права та інтереси користувачів сусідніх земельних ділянок, до яких відноситься і позивач, не визначені межі, межові знаки не встановлено. Здійснюючи фактичне відчуження нерухомості на користь ОСОБА_3, Вінницька міська рада не врахувала відсутності у неї правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_2, право власності на який у неї не оформлено.

ТзОВ «ЗЕТ ГРУП», купивши у ОСОБА_3 вказану земельну ділянку, пошкодило вхідні ворота до прибудинкової території і розпочало на ній будівельні роботи, чим порушуються права позивача, як власника частини будинку і користувача земельної ділянки. Пізніше до участі у справі в якості співдоповідача був притягнутий ОСОБА_6, якому вказану земельну ділянку перепродано на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2013 року під час розгляду даної справи в суді.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Вінницької міської ради від 27 листопада 2009 року № 2608 в частині безоплатної передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_2. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідачів - ТзОВ «ЗЕТ ГРУП», про скасування рішення відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2003 року ОСОБА_2, як спадкоємцю ОСОБА_7, належить спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 8).

Згідно з витягом з рішення Вінницької міської ради 41 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року № 2608 ОСОБА_3 було передано безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 254 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В рішенні зазначено, що дана територія знаходиться в охоронній зоні пам'яток архітектури та містобудування місцевого значення, будь-які роботи повинні бути погоджені з органами охорони культурної спадщини, за рахунок земель територіальної громади міста, за умови компенсації втрат територіальній громаді міста вартості ліквідації окремо розташованої будівлі по АДРЕСА_2, затвердженої виконкомом міської ради від 11 червня 2009 року № 1328, шляхом укладення інвестиційної угоди з перерахуванням коштів до бюджету міста (т. 1 а. с. 11).

18 травня 2010 року ОСОБА_3 видано державний акт на вказану земельну ділянку (т. 1 а. с. 12).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТзОВ «ЗЕТ ГРУП» про визнання недійсним та скасування державного акта на земельну ділянку серії ЯЛ № 804249 від 17 травня 2010 року, скасування запису в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 40 від 17 травня 2010 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 лютого 2011 року, укладеного між ТзОВ «ЗЕТ ГРУП» та ОСОБА_3 відмовлено. Усунено ТзОВ «ЗЕТ ГРУП» перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за рахунок ОСОБА_2 металевого гаражу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року вказане рішення залишено без змін (т. 1, а. с. 50-57).

Згідно листа державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 15 жовтня 2013 року №10-02/4093/13 вбачається, що кадастрова зйомка земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 здійснювалась в 2009 році, внаслідок чого в липні було складено план відведення земельної ділянки. У протоколі погодження та закріплення меж земельної ділянки від 15 лютого 2010 року наявний підпис ОСОБА_3, Начальника управління Держкомзему у м. Вінниці ОСОБА_8, Начальника управління земельних ресурсів Вінницької міської ради ОСОБА_9 та представника ДП «Поділлягеодезкартографії» ОСОБА_10 Так, у плані зовнішніх меж опис суміжних землекористувачів зазначено, що від А до Б проїзд загального користування, від Б до В землі громадян ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, від В до Г землі міської ради, від Г до Д землі дитячої клінічної стоматологічної поліклініки, від Д до А землі міської ради (ЖЕК № 3), проте від Д до А суміжними землекористувачами є ОСОБА_2 власник квартири АДРЕСА_1 та власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_14 (т. 1 а. с. 65-67).

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 11 квітня 2011 року позов ОСОБА_3, ТзОВ «ЗЕТ ГРУП» до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради № 340 від 01 липня 2011 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність ОСОБА_3 Дана постанова залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2013 року.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статті 125, 126 Земельного кодексу України визначають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що у позивача не виникло жодних прав на земельну ділянку по АДРЕСА_2, рішенням органу місцевого самоврядування про передачу у власність ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки права позивача не порушується, у відповідності до наведених норм матеріального права, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук