АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 756/13793/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2661/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернуто позивачу для подання до належного суду.

05 січня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та зобов'язати Оболонський районний суд м. Києва відкрити провадження у справі. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав, що договір позики був укладений за місцем його проживання в Оболонському районі м. Києва, а тому згідно ч. 8 ст. 110 ЦПК України він подав позовну заяву з додержанням правил підсудності. Також апелянт вказав, що ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року скасовано ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року про повернення його позову з посиланням на те, що ст. 110 ЦПК України надає позивачу право вибору місця розгляду справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд першої інстанції керувався ст. 115 ЦПК України та виходив з того, що у борговій розписці відсутні застереження щодо місця виконання боргового зобов'язання, а тому справа непідсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, зі змісту ч. 8 ст. 110 ЦПК України випливає, що позивач має право подати позов, що виникає з договору за місцем його виконання у тому випадку, коли у договорі зазначено місце виконання зазначено.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив стягнути з нього борг за розпискою у сумі 10 000 грн. і збитки, завдані невиконанням зобов'язання, у сумі 6 276 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2011 року ОСОБА_2 склав розписку, у якій вказав, що отримав 10 000 грн., які зобов'язався повернути до 02 жовтня 2011 року.

У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2012 року у справі про стягнення боргу вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, у розписці, яка є доказом укладення договору позики і підтвердження його умов, місце виконання договору не вказано. Договір позики не є тим договором, який через особливість можна виконувати у визначеному місці. За таких обставин, у позивача відсутні підстави для подання позову до Оболонського районного суду м. Києва, оскільки відповідач зареєстрований у с. Сестринівка Козятинського районуВінницької області.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що договір позики був укладений за місцем його проживання в Оболонському районі м. Києва, а тому позов подано з додержанням правил територіальної підсудності, оскільки ч. 8 ст. 110 ЦПК України передбачає право позивача на подання позову за місцем виконання договору, вказаним у договорі.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року скасовано ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року про повернення його позову з посиланням на те, що ст. 110 ЦПК України надає позивачу право вибору місця розгляду справи, оскільки у даному випадку права на подання позову згідно ч. 8 ст. 110 ЦПК України позивач не має.

Отже, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року є такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді