Справа № 663/3824/14-ц
Провадження № 2/663/98/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Пінчук Д. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.06.2004 вона є власником 3/8 частки житлового будинку по АДРЕСА_1. В даному будинку також зареєстровані її син ОСОБА_5, та відповідачі у справі дружина сина ОСОБА_2, діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Відповідачі у будинку не проживають з 01.11.2013, коли разом з ОСОБА_5 перейшли жити на орендовану квартиру, а пізніше невістка покинули сина, забрала дітей і переїхала до м. Скадовська. Син періодично за місцем реєстрації, допомагає по господарству, несе витрати за комунальні послуги, а відповідачка лише зареєстрована з дітьми, але в будинку не проживає, що підтверджується актами обстеження. Реєстрація відповідачів у будинку порушує її права як власника будинку, оскільки тягне зайву сплату комунальних послуг. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає. Просить визнати ОСОБА_2 та її дітей такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2, яка одночасно є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечували проти задоволення позову в частині, що стосується визнання її такою, що втратила право користування житлом, в частині, що стосується визнання такими дітей категорично заперечила, пояснила, що працює в лікарні в м. Скадовську, діти навчаються в школі в с. Антонівка, їздять щодня, в будинку в м. Скадовську вони проживають тимчасово, до літа, тому вона не має змоги належним чином зареєструвати місце проживання себе та дітей.

Представник служби у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації за довіреністю Лелякова І. М. в судовому засіданні заперечила проти визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житлом, оскільки це буде порушенням їхніх житлових прав.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 3/8 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва по право на спадщину за заповітом (а.с.6, 7, 8).

Відповідно до довідки Антонівської сільської ради Скадовського району від 28.10.2014 №02-45/1122, виданої на підставі по господарської книги №2 та особового рахунку НОМЕР_1, в будинку по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 проживають: ОСОБА_5, 1981 р. н., син; ОСОБА_3, 2003 р. н., онука; ОСОБА_4, 2007 р. н., онука; ОСОБА_7, 1980 р. н., невістка (а.с.13).

З актів обстеження від 17.01.2014, 30.10.2014 складених за участю депутата сільської ради та сусідів вбачається, що у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 разом з доньками не проживають з листопада 2013 року (а.с.14, 15).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 близько двох років не проживає з позивачкою, діти приїздять на вихідні.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачки у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами та визнано відповідачкою.

Щодо визнання дітей такими, що втратили право користування житловим будинком, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувався сторонами у судовому засіданні, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не розірвано, діти продовжують навчання в Антонівській загальноосвітній школі (а.с.59, 60).

Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають.

При цьому, згідно положень чинного Цивільного кодексу України, право користування житловим приміщенням членами сім'ї власника є сервітутом (ст.401 ЦК України). Діти, які не є власниками майна, що належить на праві власності їх батькам (інколи - іншим родичам), набувають права користування таким майном на підставі ст.ст.3, 176 СК України, ст.405 ЦК України. Дане право не залежить від фактичного стану сімейних відносин.

У ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Враховуючи, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є малолітніми, місце їх проживання визначають батьки і вони вимушені проживати з матір'ю за іншою адресою, діти не користуються будинком позивача не за власним бажанням, тому це не є випадком відсутності без поважних причин. Одночасно судом враховано, що відповідач ОСОБА_2 не має власного житла, де могла б проживати і зареєструвати дітей та гарантувати їм право користування житлом.

За вказаних обставин, з метою недопущення порушень прав неповнолітніх дітей, суд вважає позовні вимоги в частині визнання дітей такими, що втратили право користування житловим будинком, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного суд вважає доцільним розділити судові витрати на позивача та відповідача ОСОБА_2 порівну.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя К. М. Шульга