У Х В А Л А

11 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання - Шептицькі С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березнівського районного суду від 5 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки „Єдність" про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Березнівського районного суду від 5 січня 2015 року позовну заяву повернуто заявнику у зв'язку з невиконанням ухвали суду від 1 грудня 2014 року про залишення позову без руху.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі вказує, що суд залишаючи позов без руху неправомірно послався, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, не містить посилання на те, яке право позивача порушено та в чому це проявилось, не вказано спосіб захисту, не зазначено розмір сум щодо яких зазначено вимоги, їх розрахунок та докази, які підлягають викладенню та доводи щодо їх підтвердження. Доводить, що посилання суду є безпідставними та суперечать положенням ст.10,60 ЦПК України щодо обрання способу захисту саме особою, яка звернулась до суду. Посилаючись на роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року, зазначає, що безпідставними є посилання суду на відсутність доказів, як підставу про залишення позову без розгляду. Вказує про право позивача подавати докази як під час попереднього судового засідання та і ставити вимогу щодо їх витребування судом. Вважає, що висновки суду суперечать змісту позовної заяви та наданим до неї доказам щодо нікчемності кредитного договору. За викладених обставин просить ухвалу суду скасувати, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, місцевий суд виходив із того, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду про залишення позову без руху.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 1 грудня 2014 року позов залишено без руху з тих підстав, що він не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме не зазначено, яке право споживача порушено, коли і в чому це виявилось та який спосіб захисту належить вжити суду для захисту прав позивача, не вказано розмір сум та розрахунок, що підтверджують позов.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, посилаючись на Закон України „Про захист прав споживачів", просить визнати нікчемним кредитний договір №480-к від 26 травня 2008 року з кредитною спілкою „Єдність" про надання кредиту на споживчі цілій.

Покликаючись на те, що договір не укладала, жодних підписів не вчиняла та кредитних коштів не отримувала, позивач вважає, що наявне порушення вимог Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та вимог чинного законодавства щодо принципів укладення договору.

Посилання суду першої інстанції на відсутність вказівки доказів у позовній заяві є помилковим та таким, що не ґрунтуються на нормах цивільно-процесуального законодавства.

Виходячи з принципів викладених в ст.ст.10,11,60 ЦПК України та ст.ст.12,15,16 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно та на власний розсуд обирає спосіб їх захисту на засадах змагальності доводить їх переконливість перед судом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Постанова Пленуму Верховного Суду України №3 від 12 червня 2009 року „Про практику застосування норм цивільного законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції" у п.7 орієнтує суди на безпідставність у вчиненні дій про залишення позову без руху та повернення заявнику з підстав не подання доказів, адже подання доказів, якщо вони не вказані у позові, можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Така вимога узгоджується із принципами викладеними у ст.ст.55,124 Конституції України, ст.3 ЦПК України щодо права кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, враховуючи, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.2 ст.307, ст.ст.312-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду від 5 січня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Рожин Ю.М.

Судді : Максимчук З.М.

Ковальчук Н.М.