АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1900/15 Справа № 186/1316/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондарьова Г. М. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди (індексу інфляції) та процентів від простроченої суми,

В С Т А Н О В И Л А:

08 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди(індексу інфляції) грошових коштів в сумі 42,99 грн., сплачених ОСОБА_3 в серпні 2011 року в рахунок примусового виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок повернення боргу та судових витрат у справі в сумі 15375 грн. - в розмірі 26 грн. 61 коп. та в рахунок 10% від простроченої суми,яка станом на 01.09.2011 року становила 12 771,11 грн. в розмірі 1277,11 грн., та всього просить стягнути на його користь відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1303,72 грн. (26,61 грн.+1277,11 грн.).

05 березня 2014 року ОСОБА_2 заявив аналогічний позов з тих же підстав,але стягнення індексу інфляції на суму 47,62 грн., стягнутих з ОСОБА_3 в вересні 2011 року за тим же рішенням суду, в сумі 29,19 грн. та 10 % від простроченої суми станом на 01.10.2011 року, яка становила 12723,49 грн., в розмірі 1272,35 грн., а всього просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1301,54 грн. (29,19 грн.+1272,35 грн.).

10.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з тих же підстав, але про стягнення індексу інфляції на суму 45,38 грн., стягнутих з ОСОБА_3 в листопаді 2011 року за тим же рішенням суду в розмірі 27,88 грн., та 10 % від простроченої суми, яка станом на 01.12.2011 року становила 12632,75 грн. в розмірі 1263,28 грн., а всього просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1291,16 грн. (27,88 грн.+1263,28 грн.).

Ухвалами судді від 08 вересня 2014 року та від 11 листопада 2014 року зазначені цивільні справи об'єднані в одне провадження.

09 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з доповненою та уточненою позовною заявою до ОСОБА_3, в якій крім зазначених вище позовних вимог додатково заявив такі позовні вимоги з тих же підстав ще за п'ять отриманих ним сум в повернення боргу:

-про стягнення індексу інфляції на суму 16,79 грн. стягнутих з ОСОБА_3 в грудні 2011 року за тим же рішенням суду в розмірі 10,34 грн.,та 10 % від простроченої суми, яка станом на 01.01.2012 року становила 12615,96 грн. в розмірі 1261,60 грн.;

-про стягнення індексу інфляції на суму 74,11 грн., стягнутих з ОСОБА_3 в січні 2012 року в розмірі 45,88 грн., та 10 % від простроченої суми, яка станом на 01.02.2012 року становила12541,85 грн. в розмірі 1254,19 грн.;

-про стягнення індексу інфляції на суму 45,49 грн., стягнутих з ОСОБА_3 в лютому 2012 року в розмірі 28,31 грн., та 10% від простроченої суми, яка станом на 01.03.2012 року становила12496,36 грн. в розмірі 1249,64 грн.;

-про стягнення індексу інфляції на суму 45,49 грн., стягнутих з ОСОБА_3 в березні 2012 року в розмірі 28,45 грн., та 10% від простроченої суми, яка станом на 01.04.2012 року становила12450,87 грн. в розмірі 1245,09 грн.;

-про стягнення індексу інфляції на суму 52,32 грн. стягнутих з ОСОБА_3 в квітні 2012 року в розмірі 32,98 грн., та 10 % від простроченої суми, яка станом на 01 .05.2012 року становила 12398,56 грн. в розмірі 1239,86 грн.

Всього позивач просить стягнути на його користь з відповідача в рахунок:

-індексації стягнутих з простроченням сум в розмірі 229,59 грн. (26,61 грн.+29,19 грн.+27,88 грн.+10,34 грн.+45,88 грн.+28,31 грн.+29,45 грн.+32,98 грн.).

Всього позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10% від прострочених сум помісячно в сумі 8824,50 грн. ( 1277,11 грн.+1272,35 грн.+1263,28 грн.+1261,60 грн.+1254,19 грн.+1249,64 грн.+ 1245,09 грн. + 1 239,86 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зазначені сплачені суми ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу за рішенням суду повинні бути виплачені з урахуванням їх індексації за період з грудня 2007 року, коли згідно договору позики ОСОБА_3 повинен був повернути борг, по попередній місяць, місяцю фактичної сплати ОСОБА_3 зазначених ним у позовах сум відповідно до встановлених за ці періоди індексів інфляції відповідно до ст.625 ЦК України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення на його користь 10 % від прострочених сум (залишку боргу) на перше число кожного місяця починаючи з 01.09.2011 року по 01.05.2012 року в розмірі 8 824,50 грн. у перших трьох позовах від 08.08.2014 року, від 05.09.2014 року та від 10.11.2014 року посилається на ч.1 ст.213 ЦК України та ст.549 ЦК України як пеню (різновид неустойки). Об'єднавши ці три позовні вимоги з ще п'ятьма аналогічними позовними вимогами у доповнену та уточнену позовну заяву від 09 грудня 2014 року, та надавши також 09 грудня 2014 року заяву про тлумачення ним відповідно до ст.213 ЦК України змісту укладеного між ним та ОСОБА_3 правочину, обґрунтовує свої позовні вимоги про стягнення 10% від прострочених на перше число місяця з 01.09.2011 року по 01.05.2012 року як 10% від простроченої суми (залишку боргу) після кожної сплати (повернення) відповідачем суми боргу як стягнення неустойки, завданих збитків з посиланням на ст.ст.610,611,549,ч.1 ст.623 ЦК України у зазначеному ним розрахунку відповідно до п.6 договору позики ,який повинен був спонукати відповідача до виконання договірних зобов'язань, посилаючись як на ст.549 ЦК України, де передбачено стягнення неустойки (пені, як неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, штрафу, як неустойки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання), а також посилаючись на положення ч.1 ст.623 ЦК України, де передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

У своїй заяві від 09 грудня 2014 року позивач, посилаючись на положення ст.213 ЦК України про те, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами), вважає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст.623 ЦК), а згідно ст.614 ЦК України стягнення неустойки з боржника проводиться у випадку винності його поведінки і тому, враховуючи поведінку боржника ОСОБА_3, який маючи щомісячний дохід від 4 до 5 тисяч гривень робив все, щоб не повертати борг, і тим самим сам себе привів до даної ситуації, коли треба сплачувати не тільки індексацію, а і 10 відсотків від простроченої суми (залишку боргу), після кожної сплати (повернення) мізерної суми боргу.

У зв'язку з цим зазначає, що він має право вимагати через суд стягнення з відповідача не тільки індексу інфляції, а і стягнення 10 відсотків від простроченої суми (залишку боргу) після кожної сплати (повернення) суми боргу боржником у зв'язку з порушенням зобов'язання.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок індексації заявленої простроченої суми боргу в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 64 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з державного бюджету в рахунок повернення судових витрат 12 (дванадцять) гривень 37 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права в частині відмови йому в задоволенні позовних вимог про стягнення 10% від простроченої суми, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ОСОБА_3 10% від простроченої суми (залишку боргу) станом на перше число щомісячно починаючи з 01.09.2011 року по 01.05.2012 року в розмірі 8 824,50 грн. суд першої інстанції посилався на те, що укладеним сторонами договором позики та іншими доказами не доведено наявність письмового договору між сторонами про встановлення будь-яких видів саме заходів забезпечення виконання зобов'язання відповідно до ст.549 ЦК України, не зазначено конкретні види та розміри таких заходів забезпечення виконання зобов'язання у виді неустойки (пені чи штрафу) всупереч вимогам стт.ст.546,547,548,549 ЦК України, оскільки в договорі у п.6 лише повністю відображено редакцію ч.2 ст.625 ЦК України, конкретні види та розміри будь-яких заходів забезпечення виконання зобов'язання, зокрема неустойки (пені чи штрафу) в розмірі 10% за кожен день прострочення виконання , чи за кожен місяць прострочення виконання як розраховано позивачем у позові, чи 10% від простроченої суми (залишку боргу) після кожної сплати (повернення) боржником суми боргу як зазначено позивачем у позові та заяві від 09 грудня 2014 року, не зазначені у укладеному сторонами договорі позики.

Тобто заявлені позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 % від простроченої суми (залишку боргу) після кожної сплати (повернення) ним суми боргу з посиланням на ч.1 ст.623 ЦК України, є безпідставними, оскільки зазначена вимога позивача не є спричиненими збитками в розумінні положень ст.623 та 22 ЦК України, і така відповідальність не поширюється на відповідальність боржника за прострочення виконання саме грошового зобов'язання, яке існує між сторонами, та по якому відповідач допустив прострочення виконання.

Крім того, суд вважав обгрунтованими посилання відповідача ОСОБА_3 на пропуск позивачем річного строку позовної давності по заявленим ним в суді по цій справі позовних вимог.

Проте, з даними висновками суду першої інстанції в цій частині погодитись неможливо з огляду на таке:

Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року на користь позивача стягнуто з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 15000 грн. та судові витрати у справі 375 грн., а всього стягнуто 15375 грн. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-72 і 30 березня 2010 року відділом державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 574/03-48 від 23.01.2014 року в серпні 2011 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 42,99 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року, який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами,залишок боргу станом на 01.09.2011 року складав 12 771,11 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ №573/03-48 від 23.01.2014 року в вересні 2011 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 47,62 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року, який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами,залишок боргу станом на 01.10.2011 року складав 12 723,49 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 571/03-41 від 23.01.2014 року в листопаді 2011 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 45,38 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року, який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами, залишок боргу станом на 01.12.2011 року складав 12 632,75 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 570/03-41 від 23.01.2014 року в грудні 2011 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 16,79 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року,який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами,залишок боргу станом на 01.01.2012 року складав 12 615,96 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 3018 від 11.04.2014 року в січні 2012 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 74,11 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року, який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами, залишок боргу станом на 01.02.2012 року складав 12541,85 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 3019 від 11.04.2014 року в лютому 2012 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 45,49 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року,який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами,залишок боргу станом на 01.03.2012 року складав 12 496,36 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 3020 від 11.04.2014 року в березні 2012 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 45,49 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року, який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами, залишок суми боргу станом на 01.04.2012 року складав 12 450,87 грн.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ № 3021 від 11.04.2014 року в квітні 2012 року позивачу перераховано в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 52,31 грн. згідно виконавчого листа № 2-72 від 29.12.2009 року,який повинен був повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до п.1 договору позики між сторонами.,залишок суми боргу станом на 01.05.2012 року складав 12 398,56 грн.

П.6 укладеного між сторонами договору позики від 20 жовтня 2007 року передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник сплачує позикодавцю суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 10 відсотків від простроченої суми (а.с.43).

Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється част ково або в повному обсязі на підставах, що передбачені договором або Законом (ст. ст. 559, 599-601, 604-609 ЦК України), зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки зобов'язання в повному обсязі не було виконане, кошти позивачу не по вернуті, відповідач несе відповідальність згідно умов договору позики, в зв'язку з не своєчасним поверненням отриманих коштів (ст.625 ЦК України).

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним угоди та не позбавляє позичальника права вимагати від відповідача його належного виконання.

Відповідно до ст.ст.257, 258, 625 ЦК України, скорочена позовна давність не застосовується до вимог, що ґрунтуються на ст.625 ЦК України. До таких вимог застосовується загальна позовна давність.

Таким чином, доводи відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності за зазначеними позовними вимогами не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до умов договору позики, обраних сторонами на момент його підписання розмір процентів, які підлягають стягненню складає:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів Загальна сума процентів
12771.1101.09.2011- 01.10.20113110 %108.47

12723.4901.10.2011- 01.11.20113210 %111.55

12632.7501.11.2011- 01.12.20113110 %107.29
12615.9601.12.2011- 01.01.20123210 %110.61
12541.8501.01.2012- 01.02.20123210 %109.96
12496.3601.02.2012- 01.03.20123010 %102.71

12450.8701.03.2012- 01.04.20123210 %109.16
12398.5601.04.2012- 01.05.20123110 %105.30

Таким чином, стягненню підлягає сума процентів за договором в розмірі 865,05 грн., в задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, стягненню на користь ОСОБА_2 з державного бюджету в рахунок повернення судових витрат підлягає сума 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ОСОБА_3 10% від простроченої суми (залишку боргу) станом на перше число щомісячно починаючи з 01.09.2011 року по 01.05.2012 року в розмірі 8 824,50 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10% від простроченої суми станом на перше число щомісячно починаючи з 01.09.2011 року по 01.05.2012 року у розмірі 865, 05 грн., в задоволенні решти вимог в цій частині - відмовити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року в частині стягнення на користь ОСОБА_2 з державного бюджету в рахунок повернення судових витрат 12 грн. 37 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_2 з державного бюджету в рахунок повернення судових витрат 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова