Справа № 509/4792/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року Овідіопольський районний суд у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2

представника сільської ради ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Овідіополь Одеської області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Сектор культури Овідіопольської РДА Одеської області про визнання розпорядження сільської ради недійсним та поновлення на роботі, суд

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в порядку ст. 31 ЦПК України вточнив та доповнив та зазначив, що в період перебування його у відпустці по догляду за дитиною до виповнення нею 6 років на його посаду директора Миколаївського будинку культури було прийнято ОСОБА_4, при цьому його звільнено з посади не було. Вважає, що вказане розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню у відповідності до Закону України «Про відпустки», КЗпП України.

В подальшому позивач змінював позовні вимоги шляхом подачі письмових заяв про збільшення позовних вимог та остаточно просить суд поновити йому строк звернення до суду з позовом про поновлення на посаді директора Миколаївського будинку культури, визнати незаконним та скасувати розпорядження Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 316-К від 27.09.2005 року «Про прийняття на посаду директора Миколаївського будинку культури», допустити його на посаді директора Миколаївського будинку культури, покласти на відповідача судові витрати ( а.с.2-5,89-91,93-95).

В ході судового засідання позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги.

Відповідач Миколаївська сільська рада позов не визнала. Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної даності на звернення до суду, вимога позивача допустити його до фактичного виконання обовязків директора Миколаївського сільського будинку культури вже розглянута в судовому порядку і взагалі, ОСОБА_1І, продовжує перебувати в трудових відносинах з сектором культури та туризму Овідіопольської РДА і всі претензії має адресувати саме до цієї установи ( а.с.97-98).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала та зазначила, що спірне розпорядження про призначення її на посаду директора Миколаївського будинку культури вважає законним (а.с.55).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Сектор культури Овідіопольської РДА Одеської області позовні вимоги позивача підтримує .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно

додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Так судом встановлено, 01.08.1991 року ОСОБА_1 наказом № 34 від 30.07.1991 року по відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації був прийнятий на посаду директора Миколаївського будинку культури, про що у трудовій книжці зроблений відповідний запис № 1 від 01.08.1991 року та заведена особова справа.

Наказом Відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації № 53 від 01.09.2003 року ОСОБА_1І, було надано відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_5 до досягнення ним трирічного віку до 02.02.2005 року.

Наказом Відділу культури Овідіопольської райдержадміністраці № 14 від 17.01.2005 року ОСОБА_1І, було надано відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_5 до досягнення ним шестирічного віку до 02.02.2008 року.

Розпорядженням Миколаївського сільського голови № 216-к від 17.02.2005 року ОСОБА_1 була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 02.02.2005 року до 02.02.2008 року.

Розпорядженням Миколаївського сільського голови № 316-к від 27.09.2005 року «Про прийняття на посаду директора Миколаївського будинку культури» на посаду директора Миколаївського будинку культури з 01 жовтня 2005 року на постійній основі прийнято ОСОБА_4.

Після закінчення відпустки по догляду за дитиною позивач не був допущений до роботи на посаді директора Миколаївського будинку культури у звязку з тим, що на вказаній посаді працювала на постійній основі ОСОБА_4

За захистом своїх порушених трудових прав позивач звертався до Овідіопольського районного суду.

Рішенням Овідіопольського районного суду від 13.12.2013 року (справа № 2-181/11) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, зобовязано Миколаївську сільську раду допустити ОСОБА_1І, до фактичного виконання обовязків на посаді директора Миколаївського будинку культури. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.05.2012 року вказане рішення скасовано, прийнято нове, яким в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Овідіопольського районного суду від 06.12.2013 року (справа № 509/4642/13-ц) задоволений позов ОСОБА_1 до сектора культури Овідіопольської РДА Одеської області про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та визнання запису у трудовій книжці незаконною та її скасування.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.06.2014 року вищезазначене рішення суду 1 інстанції змінене, скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 грудня 2013 року в частині зобовязання сектора культури та туризму Овідіопольської РДА поновити ОСОБА_1 на посаді директора Миколаївського сільського будинку культури та допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі директором Миколаївського сільського будинку культури, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду 1 інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив в своєму рішенні від 25.06.2014 року про те, що розпорядження № 316-к від 27.09.2005р. ніким скасоване не було, а Миколаївська сільська рада Овідіопольського району Одеської області та особа, яка на цей час займає посаду директора Миколаївського сільського будинку культури не були залучені до розгляду цієї справи, на ці обставини суд 1 інстанції своєї уваги не звернув.

Таким чином, при вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 Закону «Про відпустки» право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади).

Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам,які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у

прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч.3,4 ст.36 КЗпП України зміни підпорядкованості підприємств, установ, організацій не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, установи, організації, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу наказом відділу культури Овідіопольської РДА від 17.01.2005 року № 04 та розпорядженням Миколаївського сільського голови від 17.02.2005 року № 216-К було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 02.02.2005 року по 02.02.2008 року. На час відпустки за позивачем місце роботи зберігається.

Однак в порушення вищезазначених норм трудового законодавства, розпорядженням Миколаївського сільського голови № 316-К від 27.09.2005 року на не вакантну посаду директора Миколаївського будинку культури була прийнята на постійну роботу ОСОБА_4. Вказане розпорядження порушує трудові права позивача, так як його без звільнення з роботи у відповідності до чинного законодавства фактично позбавлено місця роботи.

Тому суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про поновлення його на посаді Миколаївського будинку культури директора, бо наказу про звільнення його на момент подачі позову видано не було. Але разом з тим зазначає, що трудові права позивача порушені і підлягають відновленню.

Суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача стосовно того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду та те, що вимога позивача допустити його до фактичного виконання обовязків директора Миколаївського сільського будинку культури вже розглянута в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається також, що незважаючи на відсутність розпорядження голови Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про прийняття на посаду директора Миколаївського будинку культури ОСОБА_1, існує розпорядження голови цієї ради про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку. Таким чином, можна зробити висновок, що трудові відносини виникли і тривають, так як документів, що підтверджують його звільнення з цієї посади відповідно до вимог законодавства або припинення трудових відносин, суду відповідачем не надано.

Виходячи з даних обставин відповідно до ст.ст.5-1, 141 КЗпП України суд вважає, що на час розгляду спору тривають трудові відносини між ОСОБА_1 та Миколаївською сільською радою Овідіопольського району Одеської області.

В свою чергу ОСОБА_4, прийнята на роботу на посаду директора Миколаївського сільського будинку культури та допущена до виконання трудових обовязків під час трудових правовідносин з ОСОБА_1, які не припинені належним чином. Миколаївський сільський голова, діючий в рамках своїх повноважень, прийняв розпорядження № 316-К від 27.09.20105 року з порушенням трудового законодавства, а саме Закону України «Про відпустки» та ст.5-1 КЗпП України, що знайшло свої часткове підтвердження у судових рішеннях різних інстанціях та матеріалів перевірки компетентних установ (а.с.33) .

Позивач просить допусти позивача до фактичного виконання обовязків директора, суд не виходячи за межи позовних вимог та відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, суд вважає, що з метою виконання судового рішення суд вважає за необхідним зобовязати посадових осіб сільської ради допусти позивача до фактичного виконання обовязків директора будинку культури.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження сільської ради, з урахуванням предмету позову, сторін по справі, не виходячи за межи позовних вимог, відповідно до норм трудового законодавства та ст.ст. 15.16 ЦК України суд вважає, визнати спірне розпорядження недійсним.

А тому з урахуванням всього наведеного, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково.

При поданні подані позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 грн., суд прийшов до висновку що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з сільської ради на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209, 212,214 ЦПК України, ст.ст. 36,141,233 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Сектор культури Овідіопольської РДА Одеської області про визнання розпорядження сільської ради недійсним та поновлення на роботі задовольнити - частково.

Визнати розпорядження Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 316-К від 27.09.2005 року «Про прийняття на посаду директора Миколаївського будинку культури» недійсним.

Зобовязати посадових осіб Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області допустити ОСОБА_1 до фактичного виконання обовязків директора Миколаївського будинку культури.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги до Овідіопольського райсуду Одеської області протягом 10 днів з оголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6