Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2015 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивачки - ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання майна спільною сумісною власністю, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про розірвання договору купівлі-продажу, про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання майна спільною сумісною власністю, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про розірвання договору купівлі-продажу, про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 у період з 26.05.2001 року по 12.04.2012 року.

В період шлюбу ОСОБА_4 уклав Договір купівлі-продажу майнових прав № 27/28 від 10.12.2008р. з ТОВ «Альянс - Висотбуд», згідно якого купив майнові права на нежиле приміщення - офіс № 2 загальною площею 80, 34 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Згідно цього Договору був сплачений внесок в розмірі 227 597, 00 грн..

Відповідно до Рішення Одеської міської ради № 746 від 22.12.2011 року «Про передачу на баланс об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ВИСОЦЬКЕ» житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, управління капітального будівництва Одеської міської ради передало за актом приймання передачі жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на баланс об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ВИСОЦЬКЕ», тобто будинок вже введений до експлуатації, а отже на теперішній час це, не паєнакопичення у розмірі 227 597, 00 грн., а є офісне приміщення - офіс № 2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки договір купівлі-продажу майнових прав був підписаний 10.12.2008 року під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у шлюбі то, майно, а саме офіс № 2 площею 80, 34 кв.м., згідно ст. 61 СК України є об'єктом спільної сумісною власності подружжя.

Згідно частини №2 п.2.3 договору купівлі - продажу майнових прав 27/28 від 10.12.2008р., який був укладений між ОСОБА_4 (покупець) та ТОВ «Альянс - Висотбуд» (продавець), право власності на майнові права у Покупця виникає з моменту їх повної оплати. Відповідно до квитанції та акту приймання - передачі ОСОБА_4 вніс повну оплату, та набув права власності на майнові права.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Тобто об'єктом спільної сумісної власності подружжя є приміщення - офіс № 2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

18.03.2011 року ОСОБА_4 уклав угоду про уступку до договору № 27/28 купівлі-продажу майнових прав від 10 грудня 2008 року з його рідним братом ОСОБА_5, без письмового дозволу дружини, про свідчить відповідь ТОВ «Альянс-Висотбуд».

Про наявність даної угоди позивачка дізналась 25.08.2011 року під час розгляду іншої справи в Іллічівському міському суді Одеської області.

Позивачка вважає, що вищевказана угода повинна бути визнаною недійсною, оскільки вона не надавала згоди на її укладення.

Позивачка також стверджує, що правочин який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 18.03.2013 року також повинен бути визнаний недійсний, оскільки він був здійснений всупереч чинному законодавству. Так позивачка вважає, що правом продажу майна тільки власник, якими є ОСОБА_5 та вона, як співвласник.

На підставі викладеного, позивачка просила:

витребувати нерухоме майно яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі з чужого незаконного володіння;

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме офісне приміщення №2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі;

визнати недійсним договору купівлі-продажу укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 серії ВТС 776604;

розірвати Договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 серії ВТС 776604.

- стягнути суму у розмірі 8000,00 грн. за моральну шкоду, та грошові кошти пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 8 787,40 грн..

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також підтвердила обставини, які викладені в позовні заяві.

Представник відповідачів позовні вимоги не визнала, та пояснила, що фактично виникли правовідносини вирішенні під час розгляду іншої справи в Іллічівського міському суді Одеської області.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 у період з 26.05.2001 року по 12.04.2012 року.

В період шлюбу ОСОБА_4 уклав Договір купівлі-продажу майнових прав № 27/28 від 10.12.2008р. з ТОВ «Альянс - Висотбуд», згідно якого купив майнові права на нежиле приміщення - офіс № 2 загальною площею 80, 34 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Згідно цього Договору був сплачений внесок в розмірі 227 597, 00 грн..

Судом встановлено, що рішенням Іллчівського міського суду Одеської області від 18 жовтня 2013р. у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс - Висотстрой», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висоцьке», ОСОБА_3 про визнання недійсною Угоди №1 від 18.03.2011 року про уступку по договору №27/28 купівлі-продажу майнових прав від 10.12.2008 року укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, узгоджену ТОВ «Альянс-Висотстрой»; визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 нежитлового приміщення - офісу №2, площею 80,34 кв.м., яке розташоване на цокольному поверсі будинку №28 за адресою: АДРЕСА_1 стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 8787,40 грн. було відмовлено у повному обсязі.

За даним рішення було розподілено спільне сумісне майно подружжя шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/2 ідеальній частки квартиру №1 загальною площею105,4 кв.м., житловою площею 62,80 кв.м., розташовану в будинку АДРЕСА_2, вартістю 906580,00 грн., а також розподілене інше рухоме мано та побутова техніка.

Крім того, згідно рішення суду у власності ОСОБА_4 залишилось паєнагромадження за договором купівлі-продажу майнових прав №27/28 від 10.12.2008 року в сумі 227597,00 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25.12.2013р. - рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 жовтня 2013 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним угоди про відступлення та стягнення судових витрат було скасовано.

При цьому, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотстрой», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висоцьке», ОСОБА_3, про визнання угоди про уступку за договором купівлі-продажу майнових прав недійсною, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя було задоволено частково та було визнано недійсною Угоду № 1 про відступлення за договором № 27/28 купівлі-продажу майнових прав від 10 грудня 2008 року, а також визнано спільним сумісним майном подружжя майнові права на нежитлове приміщення офіс № 2, загальною площею - 80,34 кв. м., розміщений в об'єкті будівництва у цокольному поверсі за будівельною адресою - АДРЕСА_1

В решті рішення було залишено без змін.

Так, ухвалюючи рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області посилалось та те, що в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 нежитлового приміщення - офісу № 2, площею - 80,34 кв. м., розташованого в цокольному поверсі будинку за адресою - АДРЕСА_1 необхідно відмовити. Колегія суддів виходить при цьому з того, що за час перебування ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_4 нежитлове приміщення - офіс № 2, площею - 80,34 кв. м., розташоване в цокольному поверсі будинку за адресою - АДРЕСА_1 не набуло статусу окремої речі, яке може бути самостійним об'єктом цивільного обороту (ст. ст. 190, 331 ЦК України), а тому не може входити до складу майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності сторін. Спільним сумісним майном подружжя необхідно визнати саме майнові права на об'єкт будівництва - нежитлове приміщення офіс № 2, загальною площею - 80,34 кв. м., розміщений в об'єкті будівництва у цокольному поверсі за будівельною адресою - АДРЕСА_1 Крім того, за рішенням суду першої інстанції паєнакопичення (майнові права) за договором купівлі-продажу майнових прав № 27/28 від 10.12.08 р. в сумі - 227 597,00 грн. виділено у власність ОСОБА_4.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014р. було залишено без змін рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 жовтня 2013 року в незміненій частині та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25.12.2013р..

Таким чином, існує рішення, яке набуло законної сили, в частині виділення у власність ОСОБА_4 паєнакопичення (майнові права) за договором купівлі-продажу майнових прав № 27/28 від 10.12.08 р. в сумі - 227 597,00 грн..

Необхідно відзначити, що остання редакція позовних вимог ОСОБА_2 надійшла до суду 31.03.2014р., в якій вона додатково заявила позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нерухомого майно, а саме офісного приміщення №2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі;

Визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 серії ВТС 776604, та одночасно його розірвати. (Т.1, а.с. 168-176)

При цьому, позивачка вже знала про існування рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25.12.2013р..

Ухвалою суду від 24 червня 2014р. провадження за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна було закрито, у зв'язку з наявністю рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 жовтня 2013 року, яким розглянуто тотожні позовні вимоги (Т.1, а.с. 204)

Ухвалою колегіїсуддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 06.11.2014р. ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2014р. була скасована та справу направлено для розгляду іншим суддею. (Т.1., а.с 260-262). При цьому, апеляційним судом звернуто увагу на те, що позивач пред'являючи позов виходив з інших підстав, посилаючись на те, що багатоповерховий будинок зданий в експлуатацію та квартири, що були предметами пайових внесків є об'єктом право власності . Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у лютому 2013 року позивачем був пред'явлений позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, проте як звертаючись з позовом у вересні 2013 року позов пред'явлений вже до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

На теперішній час, існує рішення, яке набуло законної сили, в частині виділення у власність ОСОБА_4 паєнакопичення (майнові права) за договором купівлі-продажу майнових прав № 27/28 від 10.12.08 р. в сумі - 227 597,00 грн..

При цьому, в позовних вимогах, яка позивачка заявляла до Іллічівського міського суду Одеської області є посилання на те, що будинок зданий в експлуатацією, а тому поділу між подружжям підлягають не паєнакопичення, а приміщення-офіс 2, що розташована за адресою АДРЕСА_1. (Т.1, а.с. 164-166)

Таким чином, різниця між позовними заявами лише в суб'єктному складі, тобто у лютому 2013 року позивачем був пред'явлений позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, проте як звертаючись з позовом у вересні 2013 року позов пред'явлений вже до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нерухомого майна, а саме офісного приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі.

Суд також вважає, що позивачка є неналежним позивачем за позовними вимогами про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі, оскільки таки вимоги, може пред'являти тільки власник майна.

За аналогічних підстав суд також вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у реєстрі за № 317, а також для розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у реєстрі за № 317, оскільки даний договір не порушує права позивачки.

Крім того, підставі для відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн., які передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України судом не встановлені.

Витрати на правову допомогу у розмірі 8 787,40 грн., в силу ст.88 ЦПК України, не підлягають стягненню, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,316, 317, 387, 1167 ЦК України, ст.ст. 60,61 СК України, ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі;

про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нерухомого майна, а саме офісного приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 80,34 кв.м. (81,1 кв.м.) на цокольному поверсі.

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у реєстрі за № 317;

про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 18.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у реєстрі за № 317;

про стягнення моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 8 787,40 грн.

· залишити без задоволення.

·

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя