АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2209 Головуючий у 1-й інстанції - Луценко О.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Оболонський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року задоволені частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Оболонський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Суд на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №46-06-І/03 від 14 липня 2006 року, який станом на 19 серпня 2014 року відповідач має заборгованість 1 855 535 грн. 85 коп., яка складається з: суми строкової заборгованості по кредиту - 386 099 грн. 79 коп., суми простроченої заборгованості по кредиту - 82 307 грн. 76 коп., суми строкової заборгованості по процентам - 4 255 грн. 98 коп., суми простроченої заборгованості по процентам - 252 826 грн. 82 коп., сума простроченої заборгованості по комісії - 33 774 грн., пені - 1 096 301 грн. 10 коп., звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,60 кв.м, жилою площею 29,70 кв.м та належить ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної вартості, незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Суд стягнув зі ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" судовий збір у розмірі 3 555 грн. 70 коп. та суму, пов'язану із проведенням незалежної оцінки вартості предмета іпотеки у розмірі 400 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т.2, а.с.30-36).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_5 та представники третіх осіб не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: 4 лютого 2015 року - ОСОБА_5, 5 лютого 2015 року - уповноваженій особі Оболонського районного відділу Державної міграційної служби України у м. Києві, 5 лютого 2015 року - уповноваженій особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (т.2, а.с. 77, 78, 79).

5 січня 2015 року на адресу суду надійшла заява від Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, в якій просили розгляд справи проводити у відсутність представника Служби та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей відповідно до вимог чинного законодавства України (т.2, а.с.64).

Третя особа ПН КМНО ОСОБА_8 також надіслав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність (т.2, а.с.66).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника позивача - Садовського М.О., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд її відхилити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

14 липня 2006 року між Банком "Фінанси та кредит" та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 46-06-1/03, згідно якого відповідачу надано кредит у сумі 64 000 доларів США строком до 13 липня 2021 року, зі сплатою 11,6% річних за користування кредитом (а.с. 14-16).

14 липня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким у випадку невиконання відповідачем зобов'язань встановлених кредитним договором, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_8 нотаріусом Київського міською нотаріального округу 26 липня 2006 року в реєстрі за №1061 (а.с. 53-54).

Згідно з розрахунком заборгованості по договору станом 19 серпня 2014 року відповідач має заборгованість 1 855 535 грн. 85 коп., яка складається з: сума строкової заборгованості по кредиту - 386099 грн. 79 коп., сума простроченої заборгованості по кредиту - 82 307 грн. 76 коп., сума строкової заборгованості по процентам - 4 225 грн. 98 коп., сума простроченої заборгованості по процентам - 252 826 грн. 82 коп., сума простроченої заборгованості по комісії - 33 774 грн., 1 096 301 грн. 10 коп.,- пеня.

13 червня 2013 року відповідачам була надіслана вимога про добровільне виселення з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. Крім того, позивачем надавались роз'яснення яким чином слід погасити заборгованість по договору, що утворилась у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4, своїх зобов'язань.

26 жовтня 2011 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва позовні вимоги ПАТ « Банк Фінанси та кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості були задоволені.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2012 року рішення Оболонського районного суду м. Києва залишено без змін.

Згідно довідки форми №3 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На адресу органу опіки та піклування ОРДА в м. Києві направлено лист щодо надання на реалізацію даної квартири.

Згідно з витягом з протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини ОРДА в м. Києві від 7 лютого 2013 року, в наданні дозволу на реалізацію майна боржника відмовлено.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2011 року не виконане.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Однак висновки суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Районним судом невірно застосовані до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 7 червня 2014 року (далі - Закон).

Суд першої інстанції виходив з того, що дія цього Закону не є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача, а є підставою для відстрочення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного Закону.

При цьому районним судом не враховано, що Закон прийнятий з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України.

Нормами Закону встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Водночас, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на це майно (прохальна частина заяви ПАТ « Банк Фінанси та кредит» про зміну предмета позову; т.2, а.с.1-4), що набрало законної сили, яке за правилом ч.1 ст. 14 ЦПК України є обов'язковим та підлягає виконанню, іншими словами - має силу закону, саме по собі є актом примусового стягнення.

Таким чином, ураховуючи зміст Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у контексті обставин даної справи та заявлених вимог, на час дії цього Закону такий позов не може бути задоволений щодо майна, визначеного у ньому.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню (ч.2 ст. 309 ЦПК).

Оскільки за правилом ч. 3 ст. 303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Укладений між позивачем та ОСОБА_4 кредитний договір № 46-06-1/03 від 7 червня 2014 року на суму 64 000 доларів США для придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,60 кв.м, жилою площею 29,70 кв.м, є споживчим кредитом у іноземній валюті. Предмет іпотеки (ця ж квартира) використовується як місце постійного проживання позичальника і майнового поручителя. Доказів того, що у позичальника або майнового поручителя у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно, суду не надано.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на це майно.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова