Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді - Леміш О.М

при секретарі - Химинець О.Я

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третьої особи - приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

Встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третьої особи - приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно.

Свій позов позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1), який залишив заповіт на користь позивачки . Відповідно, відкрилася спадщина.

На день смерті ОСОБА_5 на праві власності належало будинковолодіння АДРЕСА_1, на яке, 15 липня 1989 року виконкомом Ужгородської районної ради на підставі рішення Ужгородської районної ради № 101 від 12 липня 1989 року видано свідоцтво про право власності , як на голову колгоспного двору.

Право власності зареєстровано Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.07.89 р. про що зроблено запис в реєстровій книзі за № 3.

Крім ОСОБА_5 членами колгоспного двору були ОСОБА_6 1926 р.н. (покійна дружина), ОСОБА_7 1989 р.н. (одинокий родич) та онук ОСОБА_3 1971 р.н.

Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачка не може, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_2 змушена звернутися із позовом до суду.

До початку розгляду справи по суті, позивачка до суду подала заяву про зменшення позовних вимог та просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила суд такий задовільнити.

Заслухавши думку представника позивача, яка погодилась на розгляд справи у відсутності інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, однак підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1), який залишив заповіт на користь ОСОБА_2 .Відповідно, відкрилася спадщина.

На день смерті ОСОБА_5 на праві власності належало будинковолодіння АДРЕСА_1, на яке, 15 липня 1989 року виконкомом Ужгородської районної ради на підставі рішення Ужгородської районної ради № 101 від 12 липня 1989 року видано свідоцтво про право власності , як на голову колгоспного двору.

Право власності зареєстровано Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.07.89 р. про що зроблено запис в реєстровій книзі за № 3.

Крім ОСОБА_5 членами колгоспного двору були ОСОБА_6 1926 р.н. (покійна дружина), ОСОБА_7 1989 р.н. (одинокий родич) та онук ОСОБА_3 1971 р.н.

Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачка не може, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Цивільно-правовий інститут набуття та виникнення права власності на нерухоме майно в різні періоди був врегульований на законодавчому рівні по-різному. У зв'язку з цим держава задекларувала визнання дійсними прав на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності закону (тобто до 03.08.2004), у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Право ОСОБА_5 на спадкове майно підтверджується наступними документами.

Згідно довідки Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за вих. № 85/01-14 від 04.04.14 р., будинковолодіння АДРЕСА_1 складалося із житлового будинку, який складався із двох квартир з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: літ «А» житловий будинок, загальна площа 70.00 м.кв. із них кв.1 - 38.40 м.кв., кв.2 - 31.6 м.кв., літ «Г» сарай , літ «Д»- сарай, літ. «З»- вбиральня,

літ. «К» -свинарник, літ. «Л» літня кухня, № 1-5 огорожа, 1 - тротуар.

Відповідно до запису номер три у реєстровій книзі номер один житлових будинків по селам Коритняни та Кінчеш Ужгородського району Закарпатської області житловий будинок АДРЕСА_1 був зареєстрований Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 липня 1989 року на праві особистої власності за головою колгоспного двору - ОСОБА_5.

Крім ОСОБА_5 членами колгоспного двору були ОСОБА_6 1926 р.н. (покійна дружина), ОСОБА_7 1989 р.н. (покійний одинокий родич) та онук ОСОБА_3 1971 р.н., їх частки у спільному майні були рівни і не виділялися відповідно до ст.ст.120,123 ЦК УРСР

ОСОБА_7 помер у 1994 році. Документи на прийняття спадщини не оформлялися. За діючим на той час законодавством ( ст. 549 ЦК УРСР) фактично спадщину прийняли ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які проживали у дворогосподарстві та утримували його.

ІНФОРМАЦІЯ_2. померла ОСОБА_6, яка 04.04.06 р. склала заповіт на користь ОСОБА_8. Однак , ОСОБА_8 не встиг прийняти спадщину, помер через 20 днів після смерті матері. Спадщина фактично прийнята ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Документи про прийняття спадщини не оформлялись.

У зв'язку з необхідністю приведення правовстановлюючих документів на будинковолодіння у відповідність до діючого законодавства (ст.182 ЦКУ, ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), покійний ОСОБА_5 звернувся до Коритнянської сільської ради із заявою про оформлення права власності на житловий будинок за всіма членами колишнього колгоспного двору. Рішенням виконавчого комітету Коритнянської сільської ради № 29 від 27.04.12 р. вирішено оформити право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 по 1/4 за кожним:

ОСОБА_5 1924 р.н. , ОСОБА_6 1926 р.н., ОСОБА_9 1989 р.н., ОСОБА_3 1971 р.н.

Однак вказане рішення сільської ради не реалізовано, оскільки оформити право власності за померлими згідно діючого законодавства неможливо. Оформити право власності у судовому порядку покійний ОСОБА_5 не встиг, помер.

Вказане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,36 га із них 0.10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,26 га для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку у АДРЕСА_1. Земельна ділянка рішенням 17 сесії 21 скликання Коритнянської сільської ради від 13 травня 1994 року передана у приватну власність ОСОБА_5. Правоустановлюючі документи на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 не оформлені.

Відповідно до ст. 1218 ЦКУ до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_5 відповідно до заповіту (ст. 1217, 1223 ЦКУ).

Право на спадкування у неї виникло у день відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 -день смерті ОСОБА_5 (ч.3 ст.1222, ч.1,2 ст. 1220 ЦКУ)

Відповідно до ст.1269 ЦКУ мною у шестимісячний строк подано заяву про прийняття спадщини за заповітом приватному нотаріусу 24.03.14 р., що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі, спадкова справа 5588376.

Окрім того , судом встановлено ,що спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нема. ОСОБА_3 відмовився від своєї частини у спадковому майні на мою користь, оформляти право власності на 1/4 частину будинковолодіння як колишній член колгоспного двору не бажає. Інших спадкоємців немає. До нотаріуса в порядку ст.1269 ЦКУ інші особи з приводу прийняття спадщини не зверталися, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині ст.1241 ЦКУ немає.

На