Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/67/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієнко Н.М.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі : Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", 3-тя особа Публічне акціонерне товариство "Омега Банк" про визнання договору факторингу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ТОВ "Кредитні ініціативи", 3-тя особа ПАТ "Омега Банк" про визнання договору факторингу недійсним.

В позові зазначено, що 11.01.2008 року між нею та АТ " Сведбанк" був укладений кредитний договір № 0707/0108/45-001, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала грошові кошти. 28.11.2012р. між ПАТ "Сведбанк", який в свою чергу виступає правонаступником АК банку "ТАС-Комерцбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" був укладений договір факторингу №15, за яким Банк передає право вимоги боргу Фактору. В свою чергу 28.12.2012 року Факторингова компанія " Вектор Плюс" передає право вимоги боргу ТОВ " Кредитні ініціативи". Відповідно до ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг" підлягає ліцензуванню. Натомість ТОВ " Кредитні ініціативи не отримано відповідної ліцензії на здійснення факторингових операцій,

Таким чином ТОВ " Кредитні ініціативи" не являється фінансовою установою, тому не має права здійснювати факторингові операції. Отже, договори факторингу укладені з порушенням вимог чинного законодавства та умов самих договорів просила визнати недійсними договір факторингу № 15 від 28.12.2012 року та від 28.12.2012 року без номеру .від 28.12.2012 року

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції хвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Спеціальним законом, яким врегульовано діяльність із надання фінансових послуг є Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" ( далі Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, факторинг є фінансовою послугою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону, державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюються: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно із п. 5 ст.5 Закону фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов"язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов"язку за грошовими вимогами постачальників товарів ( послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника..

ТОВ "Кредитні ініціативи" зареєстроване як фінансова установа Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 року № 1121 за реєстраційним номером 13102248, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15 вересня 2011 року.

Статтею 34 Закону визначено види діяльності, на які Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії, а саме : страхової діяльності; діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь - яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні", активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведене до отримання економічних вигод у майбутньому.

Як убачається з матеріалів справи, 11.01.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ "Сведбанк" був укладений кредитний договір № 0707/0108/45-001, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала грошові кошти на купівлю житла. Дійсність зазначеного кредитного договору сторонами, не заперечується.

20.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", який виступає правонаступником акціонерного комерційного банку " ТАС-Комерцбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія " Вектор Плюс" укладений договір факторингу № 15.

Відповідно до п. 2.. 2.2 договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації.

28.11.2012 року між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладений договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору Клієнт ТОВ " Факторингова компанія " Вектор Плюс" відступає Фактору ТОВ " Кредитні ініціативи" свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками, щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов"язані з ним права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов"язкових платежів.

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особо внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов"язанні може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином відступлення права вимоги є договірною передачею зобов"язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом..

Враховуючи наведене, ТОВ "Кредитні ініціативи", отримавши права грошової вимоги за кредитним договором до боржника ОСОБА_3, придбав фінансовий актив у юридичної особи.

Відповідно, законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у Фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 28.11.2012 року - ТОВ "Кредитні ініціативи, існував чи існує обов"язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій.

Отже, доводи позивача, що для здійснення факторингових операцій необхідна наявність відповідної ліцензії, не заслуговують на увагу.

Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2013 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2014 року в частині розміру стягнутої суми заборгованості та набрало законної сили у справ № 2/334/49/2013 за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було встановлено, що ТОВ "Кредитні ініціативи" в розумінні ст. 514 ЦК України є кредитором по відношенню до відповідачки ОСОБА_3 та замінено позивача ПАТ "Сведбанк" на його правонаступника ТОВ "Кредитні ініціативи" на підставі факторингу № 15 від 28.11.2012 року та договором факторингу № б/н від 28.11.2012 року . Зазначеним рішенням апеляційного суду з ОСОБА_3 на користь ТОВ " Кредитні ініціативи" за кредитним договором № 0707/0108/45-001 від 11.01.2008 року була стягнута заборгованість у розмірі 295785.19 грн. ( а.с. 25-33).

Крім того, згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Натомість, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що укладенням 28.11.2012 року між ТОВ " ФК " Вектор Плюс" і ТОВ " Кредитні ініціативи" договором факторингу порушені права та інтереси позивачки.

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, вимоги закону і прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги є неспроможними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: