ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2744/15-ц
провадження № 2/753/2727/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
До початку судового засідання позивачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, обґрунтувавши тим, що 9.11.2010 року сторони уклали між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Сторони не проживають разом в одному помешканні вже тривалий час і з цього часу відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, інформації про офіційне працевлаштування відповідача у позивачки немає. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісяця з дня звернення її до суду і до повноліття дитини, а також компенсацію в розмірі 50% від усіх додаткових та незапланованих витрат на сина до досягнення ним повноліття.
Відповідач ОСОБА_3 до початку судового засідання подав заяву про визнання ним позову і просив розглядати справу у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття.
Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.
Як встановлено в судовому засіданні, 9.11.2010 року сторони уклали між собою шлюб (а.с.3). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Сторони не проживають разом в одному помешканні вже тривалий час, дитина проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с.8). Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з матір'ю, інформації про офіційне працевлаштування відповідача у позивачки немає.
У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 року - установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень.
За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
Поскільки відповідач повністю погодився з позовними вимогами позивача, тому стягнення аліментів підлягає задоволенню і вигляді, пред'явленому позивачкою.
За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 5.02.2015 року - дня подачі позову до суду до його повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" для дітей такого віку (для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Як наголошує ч.4, ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд відмовляє у задоволенні частини позову позивача про стягнення з відповідача на її користь компенсації в розмірі 50% від усіх додаткових та незапланованих витрат на сина до досягнення ним повноліття, поскільки на даний час не відбувась подія додаткових та незапланованих витрат на сина, а обґрунтування та доказування в цій частині побудоване позивачем на майбутніх припущеннях.
Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.
Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 169; 209; 213-215; 226 ЦПК України, на підставі ст.141; 180-182; 184 СК України, ч.3, ст.10 та ч.1, 4, ст.60 ЦПК України, ст.8; 11 Закону України „Про охорону дитинства" ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік", підпункту 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Носівка, Чернігівької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5.02.2015 року і до досягнення ним повноліття, в решті позову відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :