АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/538/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівНовікова О. М. , Дмитренка М. І.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХТ» про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_6 пред'явив позов до ПАТ «Зернопродукт МХТ» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування свої вимог вказував, що він являється власником земельної ділянки площею 2.76 га, розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району, яка він успадкував після смерті рідного брата. Позивач вказує, що договору оренди вказаної земельної ділянки не укладав. Орендну плату за користування земельною ділянкою, отримував від відповідача як і інші орендодавці.

З 2014 року позивач вирішив сам обробляти належну йому земельну ділянку і звернувся до ПП «Земекспертцентр» для виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки.

При встановлені межових знаків вказаної земельної ділянки на місцевості до позивача підійшли представники відповідача і повідомили, що вказана земельна ділянка перебуває у оренді ПАТ «Зернопродукт МХП».

Проте позивач зазначає, що ніякого договору оренди він з відповідачем не укладав, тому звернувся до відділу Держземагенства у Христинівському районі Черкаської області, де йому надали відповідь, що на належну йому земельну ділянку є укладений договір оренди.

ОСОБА_6 вказує, що ні договору оренди землі, ні акту прийому - передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення не підписував та відповідно не передавав відповідачу в користування і просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки , цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.76 га , розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області , укладений між ним та ПП «Зернопродукт МХП» м. Миронівна, зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» .

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.76 га , розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, кадастровий номер якої :05:003:0022, укладений між ОСОБА_6 та ПП «Зернопродукт МХП» м. Миронівна, зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Стягнуто з ПП «Зернопродукт МХП» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 1 723 грн. 60 коп., а саме за проведення експертизи в сумі 1 480 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПП «Зернопродукт МХП» просить рішення суду скасувати, як незаконне, необ'єктивне, необґрунтоване, ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права , а по справі ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підстава:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 2.76 га, розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, кадастровий номер якої :05:003:0022

Згідно з договору оренди від 20 вересня 2010 року зазначена земельна ділянка передана в оренду ПАТ «Зернопродукт МХП» строком на 5 років. Вказаний договір 14.12.2012 року зареєстровано у відділу Державному реєстрі земель Держкомзему у Христинівському району за номером 02004.

З висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи від 01 грудня 2014 року № 1314/14-23, « 1625/14-23, проведеного Черкаським відділенням Київського НДІСЕ, вбачається, що два підписи від імені ОСОБА_6 в двох примірниках договору оренди землі № 634 від 20.09.2010 року - виконані не самим ОСОБА_6, а іншою особою.

Вказаний факт в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин).

Ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Таким чином, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції строку позовної давності безпідставне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пленум Верховного суду України в п. 28 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчисляється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач зазначав, що довідався про правочин на початку 2011 року.

Заперечуючи проти цього відповідач не надав суду достовірних доказів, які підтверджують, що позивач раніше довідався про своє порушене право.

За таких обставин суд першої інстанції правильно не застосував строк позовної давності, поскільки цей строк не був пропущений.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року відхилити, а рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :