Справа №487/2036/15-ц 30.07.2015 30.07.2015 30.07.2015
Провадження № 22ц/784/1846/15 Суддя першої інстанції Казанлі Л.І.
Категорія 49 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Свіщуку О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 березня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 червня 2004 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сумісне життя з відповідачкою не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на сімейні відносини. Подружні стосунки та сумісне проживання між сторонами припинено з серпня 2014 року. Неодноразові намагання зберегти сімю не привели до позитивних результатів.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_3

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року позов задоволено.

Шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, яка народилась 16 листопада 1981 року, зареєстрований 25 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 166 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено прізвище, що взяте нею у звязку з реєстрацією шлюбу,- ОСОБА_3. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом безпідставно розглянута справа без її участі та без її згоди залишено прізвище позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 25 червня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом з відповідачкою ( а.с.6 зворот).

Колегія судів вважає правильним, що суд першої інстанції, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд підставно вважав встановленим, що збереження сімї неможливе, оскільки шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Між тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув позовну заяву без дотримання вимог ч. 4 ст. 74 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України щодо порядку повідомлення сторони про дату та час розгляду справи, зокрема, не впевнившись, що відповідачка своєчасно отримала повістку про виклик до суду та мала достатньо часу для підготовку до участі в судовому розгляді справи.

Проте, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не навела доводів та не надала відповідних доказів на спростування висновків суду щодо необхідності збереження сімї. Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 погодилася з рішенням місцевого суду в частині розірвання шлюбу сторін, пояснюючи, що саме неналежна поведінка позивача була підставою для втрати подружніх стосунків та неможливісті їх відновлення.

Крім того, наведені в скарзі процесуальні порушення, не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування оскаржуємого судового рішення, оскільки на правильність висновку суду про розірвання шлюбу вони не впливають.

За такого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність розгляду позову Очаківськім міськрайонним судом з мотивів зняття з реєстрації відповідачки у м. Очакові, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на час постановлення Заводським районним судом м. Миколаєва ухвали про передачу справи до зазначеного суду, за даними адресно-довідкової служби, місцем реєстрації ОСОБА_3 зазначалося м. Очаків, у звязку з чим районний суд на підставі ч. 1 ст. 109 ЦПК України передав справу за підсудністю за зареєстрованим місцем її проживання.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині безпідставного вирішення питання без згоди ОСОБА_3 про залишення після розірвання шлюбу останній прізвище, взятого нею у звязку з реєстрацією шлюбу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обовязків і здійснює їх під своїм імям. Імя фізичної особи складається із прізвища, висланого імені та по батькові. Імя фізичної особи надається відповідно до закону.

За приписами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, за змістом зазнаних норм закону тільки позивачці належить право на зміну свого прізвища.

Суд першої інстанції цих вимог закону не врахував і без згоди ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишив останній прізвище, взяте нею у звязку з реєстрацію шлюбу. Проте, відповідачка вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити собі своє дошлюбне прізвище - «Кузьменко».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в цій частині не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому в цій частині воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а по справі в цій частині слід ухвалити нове рішення, яким відновити ОСОБА_3 її дошлюбне прізвище «Кузьменко».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року в частині залишення ОСОБА_3 прізвища, взятого нею у звязку з реєстрацію шлюбу, змінити та ухвалити в цій частині по справі нове рішення.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_3 її дошлюбне прізвище «Кузьменко».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді