Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 24 березня 1999 року він працював механіком південної станції аерації у комунальному підприємстві «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради. У зв'язку зі скороченням штату на підставі наказу від 24 квітня 2013 року № 126 його було звільнено відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважав своє звільнення незаконним, оскільки було порушено його переважне право на залишення на роботі у зв'язку з наявністю у нього більшого стажу на посаді, вищої кваліфікації та продуктивності роботи, ніж у інших працівників, яких не звільнено.

Ураховуючи наведене, позивач просив поновити його на роботі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Справа в апеляційному порядку переглядалась неодноразово. Останнім рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови ОСОБА_4 у задоволенні позову змінено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом свого порушеного права зі значним пропуском передбаченого ст. 233 КЗпП України строку без поважних для цього причин.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2014 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко