Справа № 388/2113/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

06.02.2015

Долинський районний суд Кіровоградської області, в складі: головуючого-судді Бойка П.М.

при секретарі Марченко О.І.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Долинській справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2001 по 2014 рік. Вели спільне господарство, за час спільного проживання придбали майно на загальну суму 25500 грн. Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позовні вимоги , а саме, просять стягнути з відповідача на її користь компенсацію за корову в сумі 7000 грн. та виділити інше відповідачу майно.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки відсутні докази про наявність спірного майна та його вартість.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, врегульовано ст. 74 СК України, а зазначена норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони фактично проживали однією сім»єю з 2001 по 2014 рік. Після припинення сумісного проживання сторін, виникло питання про поділ сумісного майна подружжя, але у добровільному порядку сторони поділити майно не можуть, позивачка, посилаючись на ці обставини звернулась до суду з вказаним позовом. Крім того, на спільне майно, яке просить поділити позивачка, ніяких підтверджуючих доказів, що вони купували його в період спільного проживання та по цінам на які вона посилається на підтвердження доказів, а саме чеків, квитанцій на придбання вказаного майна, позивачка суду не надала. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано доказів в судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, а саме стягнення їй компенсації за корову в сумі 7000 грн. та виділення іншого майна відповідачу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя Долинського районного суду П. М. Бойко