Справа № 755/8658/15-ц
УХВАЛА

іменем України

"21" травня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., вивчивши позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу "Локомотив-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Житлово-будівельного кооперативу "Локомотив-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою суду від 30.04.2015р. позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, - для надання довіреності, документа на підтвердження оплати судового збору та надання позивачем копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу - на виконання вимог ч. 6 ст. 119 ЦПК України (з посиланням на ч. 3 ст. 118 ЦПК України).

20.05.2015р. на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2015р. представник позивача надав суду квитанцію про сплату судового збору та в письмовій заяві останній просить відкрити провадження у справі та вважає неправомірним застосування судом ч. 3 ст. 118 ЦПК України та посилання на ч. 6 ст. 119 ЦПК України.

Заява обґрунтована тим, що оприлюднена в офіційних виданнях редакція ЦПК України від 18.03.2004 р. не містить ні ч. 3 ст. 118 (оскільки вказана стаття має дві частини), ні ч. 6 ст. 119 ЦПК України (оскільки вказана стаття має п'ять частин).

До такого висновку представник позивача дійшов, виходячи з того, що в ЦПК України були внесені зміни Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010р. (розділом ХІІ "Прикінцеві і перехідні положення"); Законом України від 12.02.2015р. "Про забезпечення права на справедливий суд" Закон України "Про судоустрій та статус суддів" викладено у новій редакції, яка містить ХІ розділів, а розділ ХІІ відсутній. Вказаний Закон набрав чинності 28.03.2015р., тобто, до подачі позову до суду, тому зміни, внесені попереднім Законом, втратили чинність і ч. 3 ст. 118 і ч. 6 ст. 119 ЦПК України не могли застосовуватися судом при постановленні ухвали, оскільки не є чинними.

Вивчивши дану заяву, вважаю, що позивачем не виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а позовна заява не відповідає вимогам ч. 6 ст. 119 ЦПК України, подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст. 118 ЦПК України, тому підлягає поверненню на підставі п. 6) ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

При цьому, по суті викладених представником позивача у заяві обставин щодо відсутності правових підстав для застосування судом положень ч. 3 ст. 118 і ч. 6 ст. 119 ЦПК України, суд виходить з наступного:

Припинення дії нормативного акта відбувається в результаті: закінчення терміну, на який був прийнятий юридичний документ; оголошення про втрату юридичної чинності нормативного акта (пряма вказівка на скасування, що може міститися у спеціальному акті); прийняття уповноваженим органом нового юридичного норма тивного документа однакової чи більшої юридичної чинності, що регулює те ж коло суспільних відносин; зникнення обставин, що підлягали регулюванню та застарілістю юридичного документа у зв'язку з цим.

Питання про дію нормативних актів у часі безпосередньо теорія права розглядає з урахуванням ще двох аспектів: нормативно-правовий акт не має зворотної сили (ця юридична аксіома сформульована ще давньоримськими юристами, а він діє тільки щодо тих обставин і випадків, які виникли після введення його в дію (виняток з цього складає кримінальне законодавство, у якому діє принцип допустимості зворотної сили закону у випадках, якщо він пом'якшує або усуває караність діяння); нормативно-правовий акт може втратити силу, але окремі його положення, норми можуть застосовуватися до відносин, що мали місце під час його дії ("переживання закону", що стосується і регулювання триваючих правовідносин).

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до п. 6) ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

Копію ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом до позовної заяви позивачем не надано, отже, позовну заяву слід повернути позивачеві.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачений представником позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. повертається.

З урахуванням викладеного та керуючись п. 6) ч. 3 ст. 121 ЦПК України, статтями 208 - 210, 293, 294 ЦПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу "Локомотив-2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - повернути позивачеві.

Повернути Житлово-будівельному кооперативу "Локомотив-2" сплачений через ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. згідно квитанції №32 від 14.05.2015р. о 15:12:08, отримувач УДКСУ в Дніпровському районі м. Києва; банк ГУ ДКСУ в м. Києві; код 38012871; р/р 0005; МФО 820019; призначення платежу - судовий збір.

В частині повернення судового збору виконання ухвали доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Києві.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу та його представнику.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: