Дата документу 06.08.2015
ЄУ № 420/409/15-ц
Провадження №2/420/524/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Потапенко Р.Р.

при секретарях Виходцевій А.Л.,Войтенко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Луганський облавтодор», третя особа філія «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до філії «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми моральної шкоди. Ухвалою суду від 23.03.2015 року, згідно уточненої позовної заяви від 20.03.2015 року, було замінено первісного відповідача на належного - Відкрите акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Луганський облавтодор». Філію «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в безперервних трудових відносинах з відповідачем з 1994 року. При влаштуванні на роботу нею роботодавцю було подано належним чином оформлену трудову книжку. Останні роки вона займала посаду інженера з охорони праці І категорії філії «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі Підприємство). Через складні стосунки з керівництвом, а офіційно у зв?язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України її було звільнено 01.09.2014 року. З наказом про припинення трудового договору № 28-К від 01.09.2014 року її було ознайомлено 08.09.2014 року, але ні в день звільнення, ні після, їй не було видану її трудову книжку, також її не було ознайомлено з відповідним записом про звільнення в особовій картці. На неодноразові усні вимоги видати їй трудову книжку відповідно до чинного законодавства, адміністрацією підприємства їй було відмовлено в формі знущання. 05.09.2015 року позивач письмово звернулась до Підприємства з вимогою надати їй трудову книжку. 23.10.2014 року вона отримала відповідь про те, що їй дозволено отримати дублікат трудової книжки. В позивача виникло питання що сталось з оригіналом її трудової книжки. Також позивач зазначає, що співробітники Підприємства за наказом керівника фізично не допускали її на територію Підприємства та до адміністрації, коли вона неодноразово намагалась потрапити туди, щоб забрати свою трудову книжку. Скористатись правом отримання трудової книжки поштою вона також не мала змоги, так як їй було запропоновано забрати лише дублікат трудової книжки, і вона б не змогла дізнатись долю оригінала трудової книжки. Крім того, отримання частково заповненого дублікату трудової книжки порушує її трудові права та її права як жінки передпенсійного віку, так як негативно впливає на її право на подальше нарахування пенсії.

03.11.2014 р. та 04.11.2014 р. вона повторно зверталась до Підприємства, передаючи лист через співробітників, з проханням роз?яснити причини неможливості повернення їй оригіналу трудової книжки та надати мотивовані відповіді по ситуації зі зникненнями її трудової книжки. 03.12.2014 року вона отримала відповідь від 28.11.2014 р. в якій не надано жодної інформації щодо оригіналу її трудової книжки з посиланням на внутрішній наказ підприємства та лист Новопсковького РВ ГУМВС.

Позивач вважає дії Підприємства по утриманню її трудової книжки незаконними, такими, що порушують її законні права і інтереси. Зазначає, що Підприємство навмисно пошкодило чи знищило оригінал її трудової книжки, аби познущатись з неї, та мотивує це тим, що її було звільнено в передпенсійному віці та вона була позбавлена коштів для існування, так як не мала іншого заробітку, у зв?яку з відсутністю оригінала трудової книжки вона також не змогла влаштуватись на іншу роботу, стати на облік до центру зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю.

Позивач зазначає, що так як відповідно до чинного законодавства при затримці видачі трудової книжки з вини власника, днем звільнення вважається день видачі трудової книжки та працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2014 року по день фактичної сплати, також просить витребувати у відповідача її трудову книжку, вказавши датою звільнення дату фактичної видачі трудової книжки та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Спричинення їй моральної шкоди мотивує тим, що після звільнення без трудової книжки вона зазнала тяжких моральних страждань, так як не могла найти інший заробіток, погіршилась її самооцінка, вона була морально пригнічена так як не могла заробляти на життя, або стати на облік до центру зайнятості, адже все це не можливо зробити без трудової книжки. Крім того, жоден роботодавець не сприймає її як фахівця, так як без трудової книжки вона не може підтвердити свій стаж роботи та досвід, що призводить до приниження її ділової репутації. З приводу свого гнітючого та депресивного стану вона зверталась за допомогою до лікарів та самостійно вживала седативні препарати, так як від цього страждала також і її сім?я.

Щодо строку позовної давності, позивач зазначає, що строк позовної давності розпочався з 04.12.2014 року, з дати коли вона отримала лист відповідача з пропозицією отримати дублікат трудової книжки. Крім того, зазначає, що відповідно до рішення Конституційного суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року до правовідносин щодо повернення трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди повинен застосовуватись загальний строк позовної давності в три роки.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові. Просили позовні вимоги задовольнити, зазначили що позивач влаштувалась на роботу з 05.05.2015 року до Новопсковської селищної ради Луганської області, тому просять датою звільнення в трудовій книжці зазначити 04.05.2015 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2014 року по 04.05.2015 року за 36 робочих днів в сумі 3846,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, дала пояснення згідно заперечення на позовну заяву від 07.05.2015 року. Зазначила, що 01.09.2014 року було встановлено зникнення трудової книжки ОСОБА_1, про що останню було повідомлено. За зазначеним фактом була подана заява до Новопсковського РВ УМС та проведено службове розслідування, був виготовлений дублікат трудової книжки, який ОСОБА_1 відмовилась отримувати, згоду на отримання дублікату поштою не надала. Вважає, що трудові права ОСОБА_1 порушені не були, моральна шкода не завдана, в позові просить відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_4 дала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_3 та заперечень від 10.03.2015 року, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_6, приходили до філії «Новопсковський райавтодор», для того щоб забрати їх трудові книжки, точно зазначити дату вона не може, але памятає, що це було в листопаді 2014 року, і після того вони зразу пішли до Новопсковського РВ ГУМВС, так як їх на території підприємства пускати не хотіли, трудові книжки їм не видали, а лише показали дублікати, в яких були відсутні підпис і печатка. Коли їм показували дублікати, в кабінеті були лише ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та вона, більше нікого не було, акт про відмову в отриманні дублікату трудової книжки, при них ніхто не складав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та перевіривши надані сторонами докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 28-К від 01.09.2015 року про припинення трудового договору по філії «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 було звільнено з посади інженера з охорони праці І категорії у зв?язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 13)

Згідно копії зазначеного наказу ОСОБА_1 з ним було ознайомлено 08.09.2014 року, про що свідчить її підпис в наказі з зазначенням дати.

При звільненні, трудову книжку ОСОБА_1 роботодавцем видано не було ні 01.09.2014 року, ні 08.09.2014 року, що підтверджується наказом про створення службової перевірки в філії «Новопсковський райавтодор» № 162 від 01.09.2014 року, доповідною запискою інспектору з кадрів філії «Новопсковський райавтодор» ОСОБА_4 від 01.09.2014 р., згідно якої вона 01.09.2014 року виявила відсутність трудової книжки ОСОБА_1 в сейфі підприємства. (а.с. 36,40)

Як вбачається з висновку комісії про проведення службової перевірки філії «Новопсковський райавтодор» від 01.09.2014 року, комісією встановлено відсутність трудових книжок ОСОБА_1 та ОСОБА_6, прийнято рішення подати заяву до Новопсковського РВ УМВС про зникнення трудових та виготовити дублікати зниклих трудових книжок. (а.с.38,39)

Згідно талону повідомленню № 7 від 01.09.2014 р. Новопсковського РВ ГУМВС від ОСОБА_4 прийнято заяву за № 1052 в черговій частині Новопсковського РВ УМВС, яка розглянута, що підтверджується листом Новопсковського РВ ГУМВС № 61/6537 від 23.09.2014 р.

Підприємством філія «Новопсковський райавтодор» були направлені запити на підтвердження стажу ОСОБА_1 в установи, в яких вона працювала раніше, для виготовлення дублікату трудової книжки, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 45-52).

Відповідно до письмового звернення ОСОБА_1 до філії «Новопсковський райавтодор» від 05.09.2014 року, вона просила підприємство видати її трудову книжку (а.с. 14,15).

Згідно листа філії «Новопсковський райавтодор» № 130 від 15.10.2014 року, отриманого ОСОБА_1 23.10.2014 року, їй було запропоновано отримати дублікат трудової книжки, або направити письмове звернення з проханням направити його поштою.

04.11.2014 року ОСОБА_1 знову звернулась до філії «Новопсковський райавтодор» з проханням роз?яснити причини зникнення її трудової книжки та підстави виготовлення дублікату. Відповідно до відповіді філії «Новопсковський райавтодор» № 147 від 28.11.2014 року, яку позивач отримала 03.12.2014 р., жодних відповідей ОСОБА_1 не отримала. (а.с. 11,12)

Факти викладені позивачем щодо не допуску її на територію підприємства для вирішення питання отримання трудової книжки, також підтверджуються її зверненням з цього приводу до Новопсковського РВ ГУМВС 03.11.2014 р., що підтверджується копією витягу з Журналу 792 обліку доставлених, відвідувачів та прошених до Новопсковського РВ ГУМВС за 03.11.2014 року (а.с. 146 оборот), поясненнями свідка ОСОБА_5

Суд дає критичну оцінку акту філії «Новопсковський райавтодор» від 06.11.2014 року про відмову ОСОБА_1 в отриманні дублікату трудової книжки, так як в судовому засіданні встановлено, що факти викладені в акті не відповідають дійсності, так як за трудової книжкою ОСОБА_1 приходила 03.11.2014 року, а не 06.11.2014 року, та дублікат трудової книжки їй не було видано так як в ньому були відсутні підпис та печатка, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5 та копією витягу з Журналу 792 обліку доставлених, відвідувачів та прошених до Новопсковського РВ ГУМВС за 03.11.2014 року (а.с. 146 оборот) .

Обов'язок доказування відповідно зі статтями 10,60 ЦПК покладений на сторони у справі.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що трудова книжка ОСОБА_1 не була видана останній в день її звільнення з її вини, чи відсутності її на роботі, чи відмови отримати оригінал трудової книжки поштою.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що в день звільнення ОСОБА_1 трудова книжка не була їй видана саме з вини власника, дублікат трудової книжки їй не було видано також з вини власника.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, а саме при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 та ч. 5 ст. 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові трудову книжку в день звільнення з унесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається новий наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 даної Інструкції.

Аналогічна норма закріплена у ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, в судовому засіданні у достатнім ступені доведено факт порушення відповідачем трудового законодавства та невиконання покладеного на нього законодавством України обов'язку щодо видачі працівнику трудової книжки в день звільнення, тому позовні вимоги про видачу трудової книжки зі зміненої датою звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають частковому задоволенню.

В трудовій книжці необхідно змінити дату звільнення ОСОБА_1 В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 05.05.2015 року прийнята на роботу в Новопсковську селищну раду, що підтверджується копією нової трудової книжки ОСОБА_1 № ЯЯ 055873 від 05.05.2015 року. Таким чином, в трудовій книжці ОСОБА_1 необхідно змінити дату її звільнення з 01.09.2014 року на 04.05.2015 року.

Пунктом 4.2. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» передбачено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Таким чином доводи представника відповідача про виконання всіх вимог законодавства, та відсутність вини власника в невидачі трудової книжки в день звільнення, та посилання на направлення позивачу повідомлення про отримання саме дублікату трудової книжки, після його виготовлення, як на належне виконання вимог закону, суд вважає необґрунтованими, так як вони не відповідають діючому законодавству.

Відповідно п.6 (абз.5) Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями).

В силу ст. 2 ч. 3 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов?язана відповідна виплата.

Відповідно до Наказу № 28-К від 01.09.2015 року про припинення трудового договору по філії «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 було звільнено 01.09.2014 р.

Згідно копії нової трудової книжки ОСОБА_1 № ЯЯ 055873 від 05.05.2015 року., ОСОБА_1 з 05.05.2015 року прийнята на роботу в Новопсковську селищну раду.

Таким чином, з урахуванням наказів філії «Новопсковський райавтодор» про введення неповного робочого тижня, кількість робочих днів, за який нараховується середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2014 р. по 04.05.2015 р., складає 36 робочих днів.

Відповідно до довідки філії «Новопсковський райавтодор» № 94 від 14.07.2015 р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 106,85 грн.

У зв'язку з цим, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 01.09.2014 р. по 04.05.2015 року складає 3846 грн. 60 копійок (36 робочих днів х 106,85 грн.)

Відповідно до положень ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що рішення суду слід допустити до негайного виконання, в межах місячної заробітної плати.

В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином законодавство про працю прямо передбачає наявність обов'язку власника або уповноваженого ним органу на відшкодування моральної шкоди у разі порушення законних прав працівника.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення,невиплати належних йому грошових сум,виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної(немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Пунктом 9 Постанови встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що з вини власника ОСОБА_1 не було видано трудову книжку, що призвело до порушення її законних прав, оскільки позивача було звільнено в передпенсійному віці та вона була позбавлена коштів для існування, так як не мала іншого заробітку, та без трудової книжки не мала змоги влаштуватись на іншу роботу, або стати на облік до центру зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю, погіршилась її самооцінка, вона була морально пригнічена, так як не могла заробляти на життя, крім того, без трудової книжки вона не може підтвердити свій стаж роботи та досвід, що призводить до приниження її ділової репутації, були порушені її права як жінки передпенсійного віку, так як відсутність трудової книжки негативно впливає на її право на подальше нарахування пенсії, також від цього страждала і її сім?я. Таким чином, приймаючи до уваги обсяг моральних страждань, суд вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 3000 грн. Тому позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. підлягає частковому задоволенню.

Щодо строків позовної давності необхідно зазначити, що відповідно до рішення Конституційного суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року до даних правовідносин необхідно застосовувати строк позовної давності в три місяці, який необхідно рахувати з 03.12.2014 року з дати коли позивач отримала відповідь на свою заяву від 04.11.2014 року про можливість отримання дублікату трудової книжки. Крім того, відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, відповідної заяви до винесення судом рішення від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209,212-215, 218,223,367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Луганський облавтодор», третя особа філія «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов?язати філію «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» видати ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1, трудову книжку (дублікат) з виправленим записом про дату звільнення, вказавши датою звільнення - 04.05.2015 року.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Луганський облавтодор», код ЄДРПОУ № 31995774, на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.09.2014 року по 04.05.2015 року за 36 робочих днів в сумі 3846 (три тисячі вісімсот сорок шість) грн. 60 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 3000 (три тисячі ) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду про присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Луганський облавтодор», код ЄДРПОУ № 31995774, на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. на р/р № 0223, МФО 804013, Код 37942461, одержувач: УДКСУ у Новопсковському районі, банк одержувача: ГУДКСУ у Луганській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: