Справа № 573/190/15-ц
Номер провадження 2/573/84/15
РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М. С.

за участю секретаря: Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська державна нотаріальна контора Сумської області, ОСОБА_2, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 заповіт не складав. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-СМ № 029605. Позивачка вважає, що інші спадкоємці або особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. Спадкоємець вступила у фактичне управління спадковим майном шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день його смерті. Фактично позивачка прийняла спадщину після батька, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном вона не може у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений, а тому нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,44 га (ріллі).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник за дорученням ОСОБА_4 не з'явились, надавши до суду письмову заяву про те, що підтримують заявлений позов, просили розглянути справу у їх відсутність (а. с. 24 ).

Представник відповідача - Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 21 ).

Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Нотаріус надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника (а. с. 19 ).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про те, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 25 ).

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Зокрема, ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З урахуванням ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 11 ч. 1 статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Миколаївка (т) Білопільського району Сумської області, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1, виданого Буринським РВ УМВС України в Сумській області 29 листопада 1996 року (а. с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 позивачки є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 6).

У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 після реєстрації шлюбу 12 жовтня 1991 року позивачці ОСОБА_1 присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 90 (а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а. с. 7).

Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 029605, виданого Сергіївською сільською радою 17 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Сергіївської сільської ради від 28 квітня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 127, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,44 гектарів (ріллі) в межах згідно з планом (а. с. 11).

У відповідності до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 113 435 грн. 35 коп. (а. с. 12).

Із довідки, виданої Сергіївською сільською радою Білопільського району Сумської області від 12 серпня 2014 року за № 182 вбачається, що померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на підставі 6 сесії 23 скликання Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області від 28 квітня 1999 року належить право на земельну частку (пай), розміром 4,44 га. Право на користування паєм посвідчено Державним актом серії ІІ-СМ № 029605, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 127 від 17 травня 1999 року. Заповіт від імені померлого ОСОБА_3 виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради не посвідчувався (а. с. 13).

З довідки, виданої Миколаївською сільською радою Буринського району Сумської області 13 серпня 2014 року за № 61 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, був постійним мешканцем АДРЕСА_1 з 1998 року по день смерті. Заповіт від імені ОСОБА_3 сільською радою не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала разом його донька - ОСОБА_1, тобто позивачка по справі (а. с. 10).

Зі змісту оголошення в газеті «Білопільщина» від 24 січня 2015 року вбачається, що загублений державний акт на приватну власність на землю серії ІІ-СМ № 029605, виданий 17 травня 1999 року на ім'я ОСОБА_3, вважати недійсним (а. с. 15).

Згідно інформації з Білопільської державної нотаріальної контори спадкова справа відносно ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не заводилась (а. с. 20 ).

Як зазначено у п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 має право на земельну ділянку, площею 4,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилась після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку втрачений.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 4,44 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 328, 346, 373, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81 ЗК України, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», п. п. 10, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська державна нотаріальна контора Сумської області, ОСОБА_2, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну ділянку, площею 4,44 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності серії ІІ-СМ № 029605, виданого Сергіївською сільською радою Білопільського району Сумської області 17 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Сергіївської сільської ради від 28 квітня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 127.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :