Номер провадження: 22-ц/785/5927/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Панасенкова В.О.

суддів: Драгомерецького М.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 08 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

17 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, який згодом 30 квітня 2015 року був уточнений, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20 липня 2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальнику кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «універсальна» GOLD з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається з підписаною відповідачем Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2-10-256 від 06 березня 2010 року. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу зобовязався у встановлені кредитним договором строки погашати кредит, відсотки за користування кредитними коштами щомісячно, перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах договору. У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 31 березня 2015 року склалась заборгованість в розмірі 60194,77 грн., у тому числі: 39986,75 грн. за кредитом; 17765,42 грн. по процентам за користування кредитом; 100 грн. комісія за користуванням кредитом, штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 2848,60 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, та на ст.ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, 629, 1054 ЦК України, позивач просив суд позов задовольнити (а.с. 2-4, 58-59, 70-72).

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, позов визнали частково й в своїх поясненнях зазначали, що після нарахування заборгованості за кредитним договором він частково погасив борг, вважає заборгованість завищеною й банк безпідставно змінював процентну ставку.

Рішенням суду першої інстанції позову Банку задоволено. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 60194,77 грн., у тому числі: 39986,75 грн. за кредитом; 17765,42 грн. по процентам за користування кредитом; 100 грн. комісія за користуванням кредитом, штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 2848,60 грн. (процентна складова) а.с. 83-84.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права, а саме, судом не враховано, що заборгованість не відповідає дійсності та банк безпідставно змінював процентну ставку.

Сторони у справі в судове засідання не з'явився, про розгляд справи сповіщені належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що попий у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, кетах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з у сіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальнику кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «універсальна» GOLD з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається з підписаною відповідачем Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2-10-256 від 06 березня 2010 року (а.с. 8-34).

Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу зобовязався у встановлені кредитним договором строки погашати кредит, відсотки за користування кредитними коштами щомісячно, перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах договору.

У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 31 березня 2015 року склалась заборгованість в розмірі 60194,77 грн., у тому числі: 39986,75 грн. за кредитом; 17765,42 грн. по процентам за користування кредитом; 100 грн. комісія за користуванням кредитом, штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 2848,60 грн. (процентна складова), що підтверджується належним розрахунком Банку (а.с. 60-63).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшла правильного висновку про те, що про те, що позичальник, відповідач ОСОБА_3, не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором заборгованість в розмірі 60194,77 грн., у тому числі: 39986,75 грн. за кредитом; 17765,42 грн. по процентам за користування кредитом; 100 грн. комісія за користуванням кредитом, штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 2848,60 грн. (процентна складова).

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Доводи відповідача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду не відповідає вимогам закону, оскільки судом не враховано, що Банком не доведений розмір заборгованості за кредитним договором та банк безпідставно змінював процентну ставку, не приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач повинен був довести в судовому засіданні обставини, на які посилався як на заперечення проти позову, але в судовому засіданні суду першої інстанції не надано переконливих доказів у підтвердження цих обставин, тому ці обставини є не доведеними.

До апеляційної скарги відповідачем також не надано ніяких доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31 березня 2015 року вбачається, що за період з 19 квітня 2013 року по 31 серпня 2014 року процентна ставка складала 27,6%, а з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 32,4%.

У пункті 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомленні від клієнта про незгоду зі змінами на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту), то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Банк повідомив відповідача ОСОБА_3 про збільшення процентної ставки з 01 вересня 2014 року, що підтверджується випискою із Приват24 по клієнту ОСОБА_3 (а.с. 73), але відповідач не повідомив Банк про незгоду на зміну, тому процентна ставка була збільшена на законних підставах.

Безпідставними є і доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що заяву про зміну позову подано неуповноваженою особою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та з правильно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Любашівського районного суду Одеської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_5

ОСОБА_2