Номер провадження 2/754/3889/14
Справа № 754/7414/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13.02.2015 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги заяви вмотивовані тим, що в провадженні Деснянського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року накладено заборону на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2, до вирішення судом спору по суті. В ході розгляду справи спірна квартира АДРЕСА_1 була відчужена відповідачкою ОСОБА_2 на коритись її матері ОСОБА_3 у той час, коли тривав судовий спір щодо неї, а також діяла заборона відчуження цієї квартири, накладена ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 15.05.2014 року. Виконання ухвали суду в частині накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 виявилося неможливим, оскільки за короткий період часу у квартири змінився власник і ним станом на момент виконання ухвали вже була інша особа, відповідачка по справі - ОСОБА_3 Вважає, що на дану квартиру належить накласти арешт для запобігання її подальшого відчуження відповідачкою ОСОБА_3 шляхом продажу чи будь-яким іншим способом. В даний час рішення суду по даній справі від 26.12.2014 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи, ще не набрало законної сили, тому спір по суті, в тому числі і щодо квартири АДРЕСА_1, не є вирішеним остаточно. Разом з тим,в разі задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 рішенням суду апеляційної інстанції, відчуження квартири АДРЕСА_1 може утруднити або унеможливити його виконання, тому в даний час необхідно вжити заходів забезпечення позову, наклавши на дану квартиру арешт.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 153 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з письмових матеріалів, по даній справі судом 26.12.2014 року прийнято судове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Останнім на вказане рішення було подано апеляційну скаргу, а справу направлено до апеляційного суду м. Києва. Однак на даний час справа повернулася до Деснянського районного суду м. Києва з апеляційного суду м. Києва для належного оформлення.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України та враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернути позивачу заяву про забезпечення позову з урахуванням того, що стадія розгляду справи по суті судом першої інстанції закінчена, рішенням суду від 26.12.2014 року позивачу було відмовлено у задоволенні позову, а тому на даній стадії розгляду справи у суду першої інстанції відсутні передбачені законом підстави для розгляду заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання договору дарування недійсним - повернути заявнику.

Суму сплаченого судового збору в розмірі 121,80 грн. по квитанції від 12.02.2015 року - повернути ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г. Таран