Справа № 577/1359/15-ц
Провадження № 2/577/511/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Галяна С.В.

при секретарі Степаненко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на проживання в будинку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять встановити факт їх сумісного проживання однією сім"єю в будинку АДРЕСА_1 з січня 2009 року до моменту смерті власника будинку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 і у зв'язку з чим визнати за ними право на проживання у вказаному будинку, мотивуючи тим, що вона ОСОБА_1, є рідною племінницею ОСОБА_5 - батька відповідачів. У вказаному будинку за адресою АДРЕСА_1 вона народилася, там народилась її мати, дід, прадід. Вона, також більшу частину свого життя проживала у вказаному будинку. Починаючи з січня 2009 року вони - позивачі, на прохання їх дядька ОСОБА_5 вселилися у вказаний будинок на правах члена його сім' ї, оскільки їм не було де проживати, тому що вона, ОСОБА_1, вимушена була піти від чоловіка разом з неповнолітнім сином - позивачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. На вказаний час ОСОБА_5 вже проживав один, а його мати - бабуся ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Сумісне проживання з чоловіком було неможливе і одночасно ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, оскільки після перенесеного інфаркту серця в 2005 році, він став інвалідом 3 групи. Вона, ОСОБА_1, працювала і отримувала аліменти на сина. І вони втрьох існували за рахунок її заробітної плати, залишку від пенсії дядька і аліментів, які вона отримувала на неповнолітнього сина. При цьому витрати на дворазове лікування на рік ОСОБА_5, придбання ліків складали значну частину їх сумісного доходу. Вона, ОСОБА_1, за власні заощадження зробила у будинку водяну вбиральню, зробила косметичний ремонт у будинку, побудувала новий сарай і вбиральню у дворі, частково відремонтувала і частково встановила огорожу. Крім того, вони - позивачі, всі свої особисті речі, а також меблі, холодильник, диван, комп'ютер, тумбочку, стіл під комп'ютер посуд в січні 2009 року перевезли у вказаний будинок. Оскільки відповідачі ставлять питання про їх виселення без надання іншого житла, то в даному випадку вони члени сім'ї померлого ОСОБА_5 не можуть бути виселені з будинку тільки з тих підстав, що на теперішній час спадкоємці померлого вважають, що проживання в будинку порушує їх права. І одночасно, захищаючи свої права, вони вимушені звернутись до суду з визначенням правового статусу їх проживання в будинку АДРЕСА_1 і визнання права на проживання в будинку, як колишніх членів сім'ї спадкодавця ОСОБА_5, право якого на будинок успадкували відповідачі.

Позивачка ОСОБА_1 та представник ОСОБА_7, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, вважає позовні вимоги необгрунтованими та пояснив, що він проживав з батьком до 14-річного віку разом і навіть тоді, коли його батьки розійшлися і почали жити окремо, підтримував з ним гарні стосунки, періодично відвідував. Він був добре ознайомлений з батьковим господарством й життям. Всі надвірні будівлі, про які згадує ОСОБА_1, були побудовані в період проживання його батьків разом. З тих пір на подвір'ї по теперішній час нічого не змінилось. Після смерті його бабусі в 2008 році, батько став проживати сам в будинку. Згодом до нього тимчасово, без реєстрації, вселилася його племінниця ОСОБА_1 зі своїм сином. Це вселення ніяк не було пов'язане зі станом здоров'я батька, який ніколи не перебував у безпорадному стані, як стверджують позивачі. Житло ОСОБА_1 надавалося в тимчасове користування в результаті її сімейних проблем.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню та пояснила, що наведені доводи позивачів стосовно того, що будинок по АДРЕСА_1 є їх родовим гніздом є недостатньою підставою для визнання проживання позивачів з померлим власником будинку - ОСОБА_5 однією сім»єю. Із змісту позовної заяви вбачається, що необхідність переселення позивачів із власної квартири до будинку пов»язана із неможливістю проживання в ній із-за поведінки чоловіка позивача ОСОБА_1 Колишній власник будинку не зареєстрував позивачів у спірному будинку, не склав на їх ім'я заповіт. Доводи позивача ОСОБА_1 стосовно догляду за ОСОБА_5, проведення у спірному будинку ремонту та благоустрою за свій рахунок спростовується ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27.02.2014 року, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.01.2015 року. Виходячи з цього, вважає, що вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю не підлягають задоволенню. Крім цього, встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю не створює юридичних наслідків щодо визнання за ними права проживання у будинку.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок всіх доказів у сукупності, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному з"ясуванню всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивачів такими, що підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 проживала з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5,13,14,50). Позивачі спільно проживали однією сім"єю з ОСОБА_5, вели спільне господарства та були пов»язані спільним побутом. Вказаний факт підтвердили в судовому засіданні свідки, а саме:

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_1 він знає з дитинства з 1968 року. Все життя дружив з цією родиною. Кожного дня бачив ОСОБА_5 В 2005 році ОСОБА_5 захворів, у нього було хворе серце. В 2008 році померла його мати. ОСОБА_5 залишився жити сам. З 2009 року ОСОБА_5 наполіг, щоб позивачі переїхали до нього жити за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 свою племінницю ОСОБА_1 дуже любив. Вони проживали як одна сім»я. ОСОБА_1 допомагала по господарству, варила їсти, прала одяг, побудувала новий паркан та сарай, в будинку зробили теплий туалет. Коли він розмовляв з ОСОБА_5 він розповідав, що діти з ним не хочуть спілкуватися. Коли ОСОБА_5 дуже захворів ОСОБА_1 весь час його доглядала, купувала ліки, адже у нього була мала пенсія. Бюджет у них був спільним.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він завжди бачив, як ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_5 по господарству, сапувала на городі, в дворі наводила порядки. В 2009 році ОСОБА_5 просив його , щоб він допоміг перевести речі ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 до нього додому та говорив, що вони тепер житимуть у нього. ОСОБА_5 дуже хворів, а ОСОБА_1 його доглядала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 1977 року вона добре знає родину ОСОБА_5, який їй розповідав, що його діти з ним не спілкуються, а племінниця ОСОБА_1 завжди в усьому допомагає. Коли в сім»ї ОСОБА_1 почалися проблеми, її чоловік ображав та виганяв з дому тоді ОСОБА_5 запропонував своїй племінниці та її сину проживати разом з ним. Він був дуже хворий потребував догляду. ОСОБА_1 робила всю роботу по дому, варила їсти, прала одяг, побудувала новий паркан та сарай, в будинку зробили теплий туалет, приходила до неї на роботу щоб поставити у будинку лічильник, провела газ в будинок. За це все платила ОСОБА_1 так як коштів у ОСОБА_5 не вистачало, бо він платив аліменти і в нього залишалося зовсім мало коштів. Вони проживали, як одна родина бюджет у них був спільним.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 вона знає давно, бо жили по сусідству. В 2005 році він захворів у нього було хворе серце. Вона ходила провідувати його до лікарні там зустрічала ОСОБА_1, яка за ним доглядала, приносила їсти, купувала ліки. В січні 2009 року ОСОБА_5 запропонував племінниці ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 переїхати до нього, щоб проживати як одна сім»я. З того часу ОСОБА_1 допомагала по господарству, варила їсти, прала одяг, побудувала новий паркан, сарай. ОСОБА_5 йому розповідав, що будинок хоче заповісти своїй племінниці ОСОБА_1 так як діти з ним не хочуть спілкуватися.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_1 є її колегою, стосунки у них дружні, вона багато знає про життя останньої. З чоловіком вона розлучилася. ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_1 переїхати з сином ОСОБА_2 до нього щоб проживати однією родиною. Вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. ОСОБА_1 їй розповідала, що ОСОБА_5 дуже хворіє, йому весь час потрібна допомога. Коли ОСОБА_5 лежав в лікарні то вона з ОСОБА_1 мінялися змінами на роботі, бо ОСОБА_1 весь час знаходилася біля ОСОБА_5 в лікарні. Вона з родиною часто ходили до ОСОБА_1 у гості. ОСОБА_5 не раз говорив, як добре що племінниця ОСОБА_1 живе з ним та допомагає йому садити город, готує їсти, побудувала паркан та сарай. Також говорив, що хоче будинок заповісти ОСОБА_1 так як його діти з ним не спілкуються.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він добре знав батька позивачки, допомагали одне одному. В 2009 році позивачам запропонував ОСОБА_5 переїхати до нього, щоб проживати разом. В 2010 році ОСОБА_1 попросила, щоб він допоміг зробити ремонт паркана та сарая. ОСОБА_5 говорив як добре, що з ним поживає племінниця ОСОБА_1, бо вона йому як рідна дитина.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в 2009 році ОСОБА_1 переїхала з своїм сином ОСОБА_2 до ОСОБА_5 Вона просила його допомогти збудувати паркан, за що вона платила йому кошти.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_1 є її дочкою. Будинок в якому проживав її брат ОСОБА_5, це їх батьківський будинок. Коли її дочка розлучилася зі своїм чоловіком то її брат запропонував переїхати до нього жити. В січні 2009 року дочка переїхала зі своїм сином до ОСОБА_5 Він був дуже хворий. ОСОБА_1 допомагала по господарству, готувала їсти, прала одяг, побудувала новий паркан та сарай. Коли ОСОБА_5 потрапив до лікарні, ОСОБА_1 від нього не відходила, доглядала, купувала ліки за власні кошти. Вони жили, як одна родина у них все було спільне.

Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім"єю з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стосовно позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає вимоги позивачів в цій частині такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.05.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27686071 від 04.10.2014 року власниками будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, є відповідачі по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13,37,38). Вказаний будинок з господарчо-побутовими будівлями належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.41, на звороті 41).

Право власності у позивачів на спірний будинок відсутнє.

Відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 27 лютого 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_16 відмовлено у задоволенні позову про усунення ОСОБА_3 від спадкування, зміну черговості на спадкування, знаходження колишнього власника будинку ОСОБА_5 в безпорадному стані і необхідності надання йому сторонньої допомоги (а.с.39-40,95-97).

Позивачі не є членами сімей відповідачів. Як власники будинку відповідачі ніколи не надавали згоди на використання належного їм будинку для проживання позивачів. Будь-який письмових угод найму або оренди із ОСОБА_5 або із відповідачами позивачі не укладали.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку , що йому належить, користуються жилим будинком нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тому, враховуючи дані норми, житлові права колишніх членів сім'ї власника житла зберігаються на користування цим житлом саме на період, коли зберігається право власності певної особи на це житло. За змістом правових норм, які регулюють об'єм житлових прав члена сім'ї колишнього власника слідує, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Тобто виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, відповідно - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім»ї на користування цим будинком.

Однією із підстав припинення права власності відповідно до ст. 346 ЦК України є смерть власника. Таким чином, з ІНФОРМАЦІЯ_7 припинилося право власності ОСОБА_5 на будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Тому, суд вважає, що припиненням права власності ОСОБА_5 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 є однією з підстав не визнання права позивачів на проживання у вказаному будинку.

Керуючись ст. ст. 156, 405 ЦК України, ст.ст. 10,57,60, 61, 212, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім'єю з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2009 року по день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення , а особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Галян С. В.